GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסנת לוכסמבורג: צריך להבין שיש פה המון היבטים - יש פה גם את ההיבט הרפואי, יש פה גם את ההיבט של תיק רישום על כל התנאים שלו, על כל הפרטים שלו, שצריכים לראות ולהבין ולבחון לפני שמאשרים תרופה במדינת ישראל, צריכים להבין שיש לזה כל מיני השלכות של חוסר, או יצירת תמריץ שלילי של רישום של תרופות בכלל במדינת ישראל, ההיבטים החוקיים שקשורים לזה - זאת אומרת, יש לזה המון היבטים שקשורים לזה, שהמשרד בוחן איך לעשות ולמצוא פתרון לסוגייה הזאת, שהיא באמת מאד סבוכה.
אוסנת לוכסמבורג: רציתי לסכם רגע את הנקודה הראשונה - הסל רושם דברים גנריים, יש במקרים מסוימים, בתוך הסל תרופות שנמצאות באפקט קבוצה, נקרא לזה, או קלס-אפקט, שאפשר במידה מסוימת להחליט שמתחילים עם תרופה זו או אחרת, יחד עם זאת אנחנו מקפידים על העיקרון של הרצף הטיפולי.
אבינועם רכס: ביחס לתרופת טופמקס - אמרתי קודם, ואני יכול להביא לוועדה את ילקוט הפרסומים, ששם כתוב שטופמקס תינתן על ידי רופא נוירולוג, אחרי שתרופה אחת נכשלה.
אבינועם רכס: בקופת חולים - ויש לי את המסמך - נאמר שיינתן על ידי מנהל ושתי תרופות, שזה מציב חומה בין החולה ובין הטיפול.
אבינועם רכס: אני מאד מעריך את מה שדוקטור שמואל קלנג עשה, שמיהר ובאופן יעיל מאד שלח לנו בפקס את ספר התרופות שלהם - וזה נכון שהם תיקנו את זה ואמרו שהתרופה תינתן אחרי שנכשלה תרופה אחת ולא שתיים, ואני גם מקבל את מה שאתה אומר שזה היה טעות קולמוס על כל התרופות האנטי-אפילפטיות, אבל עדיין אתם שמתם את עצמכם מעל המחוקק ואתם אמרתם שיינתן רק על ידי מנהל מחלקה ולא על ידי נוירולוג.
אבינועם רכס: אחד משתיים - או שאתם לא סומכים על הנוירולוגים שלכם, אז תחליפו אותם, או שתלמדו אותם, או שאתם מונעים מהחולים להגיע לתרופה, כי המשמעות הקונקרטית היא שעל כל 5-10 נוירולוגים יש רק מנהל אחד, שהוא בדרך כלל עסוק, ולהגיע אליו זה עוד תור, עוד המתנה ועוד בירוקרטיה, ואתה שם חיץ בין החולה לבין התרופה שלו, ואתה עושה לעצמך שבת מעל הראש של המחוקק.
מידד גיסין: בנושא של נציבת קבילות הציבור - אם אנחנו לוקחים את מספר הקבילות בשנה, שזה בסביבות 5,000 - אנחנו לא צריכים לשכוח שאני מעריך שיש בארץ 900,000 חולים.
מידד גיסין: בחוברת שדיברנו עליה, אני בטוח שאם נעשה משאל - 80% אולי יותר מהחולים, לא יודעים בכלל שקיימת נציבת קבילות הציבור.
מידד גיסין: אני יודע מעשרות פניות שאנחנו מקבלים ואנחנו פנים אליה.
מידד גיסין: אבל כשתצא החוברת ותחולק בכל בית בישראל, לפי התכנית, אז שם יש גם את הכתובת של נציבת הקבילות.
קרני רובין: אני רוצה קודם כל לדבר כרופאה ולא כנציבת קבילות, ולהצטרף לדברים שפרופסור אבינועם רכס אמר.
קרני רובין: אני רוצה לומר דבר אחד, אני חושבת שציבור הרופאים במדינת ישראל בסך הכל הוא ציבור של רופאים טובים, ואם יש פה ושם מישהו שסרח, זה עדיין לא סיבה להשחיר את פני כל הרופאים - פשוט אני לא יכולה שלא לומר את זה.
שלומית קואולמן: לא דיברו על זה בכלל בדיון.
קרני רובין: נאמרו פה דברים שצרמו לי כרופאה, ואני אומרת את זה כרופאה ולא כנציבת קבילות.
קרני רובין: אני רוצה להגיד שכנציבת קבילות המדיניות שלנו הייתה ברורה, והיא תאמה את המדיניות של משרד הבריאות, שבמידה וחולה קיבל תרופה והתרופה הופסקה באמצע, הוצא נייר עמדה שהקבילה היא מוצדקת והופנתה דרישה שהקופה תחדש את התרופה.
קרני רובין: הדבר גם הגיע לבית משפט כמה פעמים.
קרני רובין: משרד הבריאות הביע את דעתו - למשל במקרה של האפרקס, שזה פעולה לא אנושית להפסיק תרופה שעוזרת לחולה, ותהא הסיבה אשר תהא.
קרני רובין: בנושא זה יש לנו נושא שחוזר על עצמו מדי פעם, שהוא הנושא של טעות - התרופה ניתנה בטעות.
קרני רובין: גם בטעויות אנחנו טוענים שבאותו מקרה שהתרופה ניתנה בטעות - במידה והיא עזרה, הקופה איננה יכולה להפסיק את הטיפול.
קרני רובין: הדבר הזה עוד לא נבחן בבית משפט.
סופה לנדבר: אני לא מבינה את הביטוי - מה זה תרופה ניתנה בטעות?
קרני רובין: סליחה - התרופות הרי נכנסות בהתוויות מסוימות, או שלמטרות מסוימות, וקורה שפה ושם הקופה נותנת למרות זה שזה איננו בהתוויה, ובמקרים האלה הרבה פעמים הקופה מנסה לתקן את עצמה, וזה דבר שאנחנו לא קיבלנו.
קרני רובין: אני הייתי מציעה שהוועדה תאמץ את הדברים שכתבה היועצת המשפטית של משרד הבריאות לגבי קלס-אפקט וזה שבמקום שהתרופה מהווה חלופה תרפויטית זו לזו, הרשות בידי קופת החולים ביחסיה עם המבוטחים להעדיף משיקוליה את האחת על פני רעותה.
קרני רובין: השאלה עד כמה יש בזהות או קירבה האפקטיבית היחסית של תרופה כדי להצדיק התייחסות אליהן כאל קלס-אפקט היא עניין להנחיות ברורות של משרד הבריאות על מנת למנוע אפשרות לניצול חופש בחירה עקרוני זה.
קרני רובין: עם זאת, מובן כי מקום שקיימת אינדיקציה לגבי חולה מסוים כי חלופה מסוימת מהווה מענה טיפולי עדיף לבעייתו, הרי שעל הקופה לספק לו חלופה טיפולית ספציפית זו.
קרני רובין: נראה לי שקיום הגישה הזו עונה על צרכי המטופלים.
קרני רובין: אין ספק שכאשר השמיכה היא קצרה ומושכים אותה מכל הכיוונים, אז תמיד חסר, אבל זה המצב בעצם שהסל נמצא בו ושמדיניות הבריאות נמצאת בו.
קרני רובין: אני חושבת שמוכרחים, עד כמה שזה מקומם, לשים הגבלות מסוימות, כדי שאלה שבאמת זקוקים לתרופות יקבלו אותן.
קרני רובין: אין לי ספק למשל בנושא הגנריקה - אני מסכימה עם כל מילה שנאמרה על ידי הרופאים פה, אני לא רוצה לחזור על הדברים.
קרני רובין: לגבי המידע - אין ספק שאין מספיק מידע בציבור.
קרני רובין: אני לא יודעת, אתם אומרים לי שאם החוברת תגיע לכל בית בישראל - יש לי גם את הספקות שזה גם זה יעזור.
שלומית קואולמן: אף אחד לא יקרא את החוברת.
שלומית קואולמן: מספיק באתר האינטרנט.
שלומית קואולמן: מי יקרא את זה?
מידד גיסין: צריכים לצאת בפרסום באמצעי התקשורת - בטוח שלא כולם יקראו את זה.
קרני רובין: מהניסיון שלי, כל פעם שיצאה מודעה בעיתון - אבל אין לי תקציב - שאמרה שכך וכך פונים לנציבת קבילות בנושאים אלה ואלה, מיד הייתה הצפה של קבילות.
קרני רובין: מאז שאני נכנסתי לתקציב, היו 3 פעמים מודעות מהסוג הזה.
סופה לנדבר: בדפי הסברה שיש בקופות החולים חייבת להיות חוברת.
מידד גיסין: זה לא באינטרס של קופות חולים, אני מצטער מאד.
סופה לנדבר: אני מבינה, אבל זה כל כך קל לפתור את הבעיה הזאת.
קרני רובין: אני בדעה שהיה צריך לצאת מידי תקופה מידע - ולאו דווקא על הכל - מידע לגבי נושא מסוים, ועוד פעם מידע לגבי נושא מסוים, עם דרכי הפניה והגישה לנציבי הקבילות, אלי ואל נציבי הפניות של הקופות.
קרני רובין: אבל דבר אחרון - אני לא יכולה במקום כזה שלא להגיד שהשנה הוקצבו להרחבת הסל רק 150 מיליון שקל, ובעצם בסופו של דבר היה צריך למשוך דברים עוד מהשנה הקודמת, אם אני לא טועה 90 מיליון שקל נותרו, ועל זה ודאי שהאחריות היא של המחוקק.
קרני רובין: אני חושבת שהגיע הזמן שישנו את החוק ושיהיה אחוז מסוים וקבוע שניתן לבדוק אותו
מידד גיסין: שיהיה מנגנון אוטומטי של עדכון.
מידד גיסין: אני חייב לציין, שלא יישמע כאילו שאנחנו רק נגד קופות החולים - במאבקים האלה של הגדלת התקציב, של קביעת מנגנון עדכון אוטומטי של הסל, אנחנו נאבקים בהחלט יחד איתם ובשיתוף איתם.
אברהם מידן: אני יכול להגיד שלקופת חולים לאומית יש אתר באינטרנט עם כל המידע.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו מסיימים.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד להמלצות שלנו.
סופה לנדבר: ועדת פניות הציבור ממליצה לחייב את קופות החולים ליידע את משרד הבריאות ואת נציבת קבילות לחוק ביטוח בריאות ממלכתי על כל שינוי או החלפה של תרופה שהם מבצעים לחולים שלהם, דבר שהיום לא מחייבים לעשות.
סופה לנדבר: אנחנו מחייבים לעשות את זה מהיום והלאה.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים את משרד הבריאות להוציא מכתב למנכ"לי הקופות.
סופה לנדבר: אנחנו גם ממליצים להוציא חוברות הסברה שיחולקו בקופות חולים, בעיקר לחולים הכרוניים שצריכים את התרופות באופן קבוע, כי יש להם את הזכות לקבל את התרופה שמשפיעה עליהם בצורה הטובה ביותר, ללא תופעות לוואי.
סופה לנדבר: כמו כן לבצע פרסום באתר האינטרנט של קופות החולים ושל משרד הבריאות בנושא.
סופה לנדבר: לחייב את הרופאים של קופות החולים להודיע לחולים כי במידה ומחליפים לו את התרופה, והתרופה החדשה גורמת לתופעות לוואי, החולה זכאי לקבל את התרופה הקודמת, ולחייב את קופות החולים לציין על המרשם עצמו, באותיות בולטות, שבמידה ומחליפים לחולה תרופה ומתגלות תופעות לוואי לתרופה החדשה, זכותו של החולה לקבל את התרופה הראשונה, שלא היו לו תופעות לוואי.
סופה לנדבר: אנחנו גם רוצים לבקש מקופת חולים לאומית מכתב מתקן - קיבלנו בברכה ובחיוב את בקשת הסליחה וההתנצלות בשם הקופה - ואנחנו גם רוצים להמליץ למשרד הבריאות שבעצם בוועדת הסל אין נציגי רופאים עולים חדשים, ואני חושבת שאנחנו ממליצים על הדבר, שייכנסו לוועדת הסל.
סופה לנדבר: כנראה צריכים לשקול על ועדה ציבורית שתבדוק את המצב של כל סל התרופות שקיים היום וההחלפות שקיימות היום.
סופה לנדבר: אני אומרת תודה רבה על שהגעתם, שהקדשתם תשומת לב, ואני חושבת שאנחנו נעשה משהו בעניין, תודה רבה.
סופה לנדבר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.
סופה לנדבר: בעקבות הפניות של גברת חני מונין, שהיא מנהלת מחלקת סקרים ובדיקות ברשות ההסתדרות לצרכנות, בעקבות סקר שהם עשו בשיתוף עם המרכז למחקרים צרכניים, שניהל אותו מר דוד עידן - פרסום בעיתון מעריב בתאריך 15.2.02 - סוקרים בדקו 15 תחנות רכבת בפרישה ארצית: נהריה, עכו, קרית ביאליק, חיפה, בת גלים, בנימינה, נתניה, חדרה, הרצליה, תל אביב ארלוזורוב, תל אביב אוניברסיטה, תל אביב עזריאלי, לוד, רחובות, קרית גת, באר שבע.
סופה לנדבר: בתחקיר נבדקו כמה דברים: חנייה, גודל החנייה, תשלומים - קיימים או לא קיימים, נגישות לנכים, מספר קופות, מכשירים אוטומטיים, מצב רציפים בתחנות, מצב השירותים בתחנות, כמות מושבים בכל תחנה סגורה, אם היא סגורה, קיומם של מתקנים אוטומטיים לשתיה ומזון, לוחות זמנים, תחבורה ציבורית למקום הזה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאני לא אדבר על הסקר - הם הגיעו לכאן והם יספרו ויגידו לנו מה היה בסקר ובאיזה נקודות.
סופה לנדבר: בבקשה גברת חני מונין.
חני מונין: כחודש-חודשיים לפני התחקיר הנוכחי על הרכבות, ערכנו תחקיר על נושא של תחבורה ציבורית של אוטובוסים - בדקנו תחנות מרכזיות, מסלולים וכן הלאה.
חני מונין: זה קשור אחד בשני, ואני אסביר עוד מעט מדוע.
חני מונין: שם היו בעיות דומות ושונות.
חני מונין: את נושא הרכבת בדקנו כי כולנו יודעים שהרכבת זו האלטרנטיבה האופטימלית בעצם לתחבורה הציבורית ואין ספק שמכל הבחינות זו צריכה להיות אלטרנטיבה מעולה - הן מבחינת הצפיפות בכבישים, הן מבחינת תאונות הדרכים - אין ספק שככל שיותר אנשים יסעו ברכבות, ירדו מספר הנפגעים וההרוגים בתאונות הדרכים.
חני מונין: אנחנו רצינו לראות האם האלטרנטיבה הזאת היא באמת הולמת, טובה, מושכת את האנשים כמו שהפרסומים היו רוצים.
חני מונין: האמת שגם הגיעו אלינו תלונות מנוסעים יומיומיים ברכבות.
שלומית קואולמן: בעקבות הפרסומים, גם אלינו הגיעה תלונה.
חני מונין: נשמח לשמוע הייתה התלונה - אנחנו קיבלנו תלונות על איחורים של הרכבות - אנשים שיוצאים בבוקר לעבודה, לא רוצים לאחר.
חני מונין: הם בונים על כך שלרכבת אין פקקים בדרך, אין תאונות דרכים, אלא אם כן דברים באמת מאד חריגים, והם בונים על כך שהם יגיעו בזמן, הם מחשבים את הזמן: כמה זמן מהבית עד לרכבת, חניה, נסיעה ברכבת ונסיעה מהרכבת לעבודה.
חני מונין: חלקם ממש מתכננים כדי שיגיעו מוקדם בבוקר, שלא תהיה צפיפות בתוך העיר תל אביב למשל.
חני מונין: ברגע שיש איחור, אפילו של 5-10 דקות, האיחור הזה יכול להוביל אחר כך לאיחור הרבה יותר משמעותי בתוך העיר, כי אם הם מאחרים את ה10- דקות האלה בבוקר, אז הם כבר נכנסים לפקקים.
חני מונין: זו הדוגמה של האיחורים בלוח הזמנים של הרכבות, ומצאנו שיש פה ושם איחורים - קטנים, אבל במקרה עלינו על איזה איחור שחזר על עצמו, בשנה 6 בערב, ברכבת שבאה מדרום לצפון, וזה היה איחור משמעותי של חצי שעה ואפילו יותר, והסוקרים שלנו דיווחו שכל פעם אמר הכרוז - לאחר שהרכבת איחרה - שהרכבת מאחרת - לא הודיע מראש - היא מאחרת ב15- דקות, לאחר מכן הוא הוסיף עוד 5 דקות, עוד 10 דקות - האיחור הלך והתפתח, וזה היה יומיומי.
חני מונין: זאת אומרת, זה משהו כנראה שיודעים שיש שיבוש, או רכבת אחרת שמגיעה, אין נתיבים, יש חסימה - זאת אומרת, זה משהו שיודעים עליו מראש, ועדיין לא מצאו כנראה פתרון.
חני מונין: זה לעניין לוח זמנים.
חני מונין: עוד נושא חשוב מאד זה מה שקשור לתשתית מסביב לרכבת - לחניות - מצאנו שבהרבה תחנות רכבת אין חנייה מסודרת - דרכי כורכר, בחורף זה לא נעים לקפוץ שם בבוץ, בין השלוליות.
חני מונין: בערים הגדולות - כתבנו בדוח עצמו על תל אביב ובאר שבע - זה עולה לא מעט כסף לחנות מדי יום ביומו, וזה הופך את כל הסיפור של נסיעה ברכבת ללא כדאי.
חני מונין: אולי הרכבת תגיע קצת יותר מהר מאשר בתחבורה הציבורית בכבישים, אבל מבחינה כספית צריכים לקחת בחשבון שהאדם צריך להגיע - עוד נגיע לנושא מחיר הכרטיס ברכבות מול האוטובוסים, שהוא לא כל כך אטרקטיבי, זה בסך הכל הנחה של כ12%-, שזה לא משהו שממש מושך את האנשים לבוא לרכבת - אבל יש לו גם את ההוצאה של החנייה - 15 שקל ליום בתל אביב, מדי יום ביומו, זה הרבה מאד כסף.
חני מונין: זה נכון שיש 50% הנחה לתושבי תל אביב, אבל מי שבא מרמת גן, מהסביבה, זה 15 שקלים ליום.
סופה לנדבר: אתם מצאתם גם מקומות שזה 40 שקל ליום, נכון?
חני מונין: כן, בבאר שבע, בחיפה, שזה עוד הרבה יותר, וגם צריך לקחת בחשבון שמהרכבת עד לעבודה זה עולה עוד כסף - מוניות, או תחבורה ציבורית אחרת.
חני מונין: לנושא התחנות עצמן - אנחנו חושבים שזה זלזול בציבור הנוסעים שאין אולם המתנה עם מספר הולם של כסאות.
חני מונין: יש מבואה כלשהי שקונים כרטיסים ואחר כך יש יוצאים לרציפים, שם יש גגון.
חני מונין: אנחנו חושבים שציבור הנוסעים זכאי להגיע למקום שיש אולם המתנה שמתאים לכל עונות השנה - אם זה בחורף, רוח גשם וקור, ואם זה בקיץ, בלחות גבוהה וחום קשה - שיהיה לו מקום לשבת, להתרענן, להמתין כמו בן אדם בשנת 2002 לרכבת, ואולי גם מזנון, שירותים וכן הלאה.
חני מונין: נכון, בניתם רכבות לתפארת, קופות חדשות ויפות, אבל לא חשבתם על הנוסעים, לא חשבתם שהם צריכים מספר דקות, אולי אפילו יותר, אם הרכבת מתעכבת, אולי הוא הגיע לפני הזמן, אולי הוא מחכה למישהו אחר - שיהיה מקום הולם לשבת ולחכות, בתנאים של מיזוג אוויר, חימום וכן הלאה.
חני מונין: זה בנושא הרכבות, שאולי ימשיך לדבר עליו מר דוד עידן.
חני מונין: נושא שקשור אולי יותר למחשבה לטווח ארוך, זה שהיום יש רכבת במישור החוף, וגם היא לא מגיע לכל האזורים.
חני מונין: המדינה שלנו קטנה, אנחנו מצפים שיהיו רכבות להרבה יותר אזורים.
חני מונין: אני לא יודעת איך משרד התחבורה חשב על זה, או רשות הרכבות, אבל אנחנו היינו רוצים לשמוע את התכנית ולוח הזמנים לשנים הקרובות, לאן הרכבת אמורה להגיע.
חני מונין: התלונן נוסע מעפולה - הוא אומר שיש תשתית של רכבת - אנחנו לא יודעים אם היא טובה או לא טובה - אבל הוא שואל מדוע אין רכבת לעפולה.
חני מונין: גם אני שואלת את השאלה הזאת בשם הצרכנים.
דוד עידן: אחרי הדברים של גברת חני מונין אין לי הרבה להוסיף, אני רק אתמקד בשתי נקודות מרכזיות, שהן בעצם קשורות יותר לעובדות והן משליכות על התמריץ של הנוסע לוותר על הנסיעה ברכבו הפרטי ולעבור לרכבת.
דוד עידן: ב6- השנים האחרונות הרכבת עושה מאמצי שיווק די גדולים לעודד מעבר של נוסעים מהרכב הפרטי והתחבורה הציבורית על גלגלים, למעבר לרכבת ישראל, מהסיבות שמנתה גברת חני מונין - זה חוסך דלק, זה חוסך לנו בתאונות דרכים, זיהום אוויר ועוד כהנה וכהנה דברים.
דוד עידן: הבעיה היא הנקודה המרכזת - התמריץ.
דוד עידן: כדי להעביר אדם מאלטרנטיבה א' לאלטרנטיבה ב' צריך שיהיה לו תמריץ שאלטרנטיבה ב' טובה יותר מאלטרנטיבה א'.
דוד עידן: המצב הנוכחי, מלבד נקודה אחת מרכזית, שזה זמן הנסיעה ברכבת עצמה, שהוא קצר בכל קנה מידה שנבדוק - מהר יותר לנסוע ברכבת - אבל אנחנו לא לוקחים בחשבון את זמן ההגעה, זמן ההמתנה, עלויות החניה, עלויות נוספות שכרוכות מההגעה לרכבת ומהרכבת אל מקום העבודה, או ליעד.
דוד עידן: כל הדברים האלה ביחד גורמים להורדת התמריץ של זמן הנסיעה הקצר, על ידי זה שזה מתקזז עם העלויות הנוספות הכרוכות ברכבת.
דוד עידן: אני יכול להעיד על עצמי באופן אישי, שאני כמעט מידי שבוע נוסע 3-4 פעמים ברכבת מלוד לתל אביב, אני מחנה את הרכב שלי בלוד ונוסע ברכבת.
דוד עידן: במרבית הפעמים אין לי היכן להחנות את הרכב - צריך להחנות בין המוסכים שם, יש שם רחבה לא סלולה, שבימי החורף צריך להגיע עם "זודיאק" לרכב, כי הכל מוצף מים.
דוד עידן: אבל הרבה פעמים כשאתה רואה את הפקקים, אתה בוחר בכל זאת באלטרנטיבה ואומר: אוקי, אני כבר אחנה את הרכב, אקפוץ על המים, ואגיע רבע שעה קודם.
דוד עידן: חלק גדול מהציבור, כשהוא צריך לעשות את החישוב האלטרנטיבי הזה בין דרך א' לדרך ב', הוא זונח את דרך ב' ובוחר בדרך הבטוחה, שהוא מכיר אותה, שזה להיכנס לרכב הפרטי בבית ולהגיע לעבודה.
דוד עידן: כל אלה ביחד גורמים, אני מניח, לרבבות נוסעים לא להעדיף את הרכבת, דבר שלדעתי תשתית המדינה מחייבת וצועקת - לעשות את השינוי הזה ממעבר מתחבורה ציבורית סטנדרטית אל הרכבות.
דוד עידן: התנאים הפיסיים בתוך הרציפים בוודאי יועילו לתמרץ ביתר שאת את הנושא הזה ולמעבר, שלדעתי הוא מעבר רצוי.
דוד עידן: חייבים גם לציין שב4-5 שנים האחרונות עשתה הרכבת מהפך גדול מאד.
דוד עידן: המהפך קיים ורואים אותו.
סופה לנדבר: אתם שמעתם את הטענות, ואני רוצה לציין את הנקודות שמעניינות אותנו: מדובר בחניות, נגישות לנכים, מספר קופות, מכשירים אוטומטיים, מצב רציפים, מצב שירותים, כמות מושבים, קיום של מתקנים אוטומטיים לשתיה, בגלל שאנחנו חיים באקלים חם ביותר, לוחות זמנים, תחבורה ציבורית.
סופה לנדבר: אני צריכה להגיד - אני אישית תושבת אשדוד, ואני חייבת להגיד שהמצב קטסטרופלי - זה פקק אדיר, זה לא משנה שהתחנה והרכבת לא משמשת כאלטרנטיבה - אנשים צריכים לתלות את הרכבים.
סופה לנדבר: מה שקורה סביב תחנת הרכבת זה היציאה מאשדוד, שזה פקק עצום ואי אפשר לצאת במשך 40 דקות לעיתים קרובות בבוקר.
סופה לנדבר: לכן אנשים חושבים כמה פעמים להישאר תלויים ברכבת ולנסוע ברכב.
סופה לנדבר: אם אנחנו רוצים שזאת תהיה אלטרנטיבה, אנחנו צריכים לחשוב על הדברים האלה, ואני רוצה התייחסות לעיר אשדוד במיוחד, בגלל התלונות שהגיעו אלינו, גם בנושא החניה שם.
סופה לנדבר: יש לנו מספר שאלות שאני רוצה שתענו לנו עליהם: כמה מקרים ידועים לרכבת ישראל בהם מפעילים חניונים שהעלו את המחירים בניגוד להוראות הרכבת?
סופה לנדבר: מה הצעדים שננקטו בנושא הזה?
סופה לנדבר: כמה תלונות התקבלו בנושא הרכבת במשרד התחבורה בשנת 2001 וכמה מהן היו מוצדקות?
סופה לנדבר: האם רכבת ישראל מפצה את האזרחים שנפגעו משירות לקוי, או מאיחור של רכבת?
סופה לנדבר: אני רוצה גם לדעת על מבצעים לעידוד השימוש ברכבת, כשאשר שמענו גם בעבר שאנחנו רוצים שהרכבת תהיה אלטרנטיבה בגלל המצב בכבישים.
סופה לנדבר: מדוע חסרים מקומות ישיבה בתחנות רכבת?
סופה לנדבר: מדוע אין הגנה מפני קור, גשם וחום?
סופה לנדבר: מה היקף החזרת דמי הנסיעה כתוצאה מביטול, הגעת רכבת לתחנה באיחור, האם האנשים שנוסעים ברכבת יודעים שקיים דבר כזה?
סופה לנדבר: אני גם רוצה לדעת מתי יצאו תכניות לפועל בנושא קו רכבת לירושלים.
סופה לנדבר: אלה הדברים שאנחנו רוצים לשמוע, אם יהיו לנו דברים נוספים, נדבר עליהם מאוחר יותר.
אשר לוין: אני מברך על המבדק הזה, ואני גם שמח שיש תלונות, כי כשיש תלונות, יש שירות.
סופה לנדבר: יש תלונות ויש פניות.
סופה לנדבר: אז אני אומרת: אם יש פניות, אז יש רכבת.
סופה לנדבר: אם יש תלונות, זה לא דבר כל כך חיובי.
אשר לוין: כשיש תלונות - יש שירות.
אשר לוין: אני יכול לספר לכם - אני בתפקידי X שנים - ופעם לא היו מתלוננים, כי לא היה שירות.
אשר לוין: אני חייב לתת קצת רקע, וכמו שעמיתי סיפר, זה לא 5 שנים, זה קצת יותר - למעלה מ40- שנה הזניחו את רכבת ישראל, ובתקופתו של נשיא המדינה היום, מר משה קצב, התחיל משרד התחבורה לתת תקציבים לרכבת כדי לפתח אותה.
אשר לוין: מאז אנחנו מתחילים לאט לאט להתפתח, ונושא של פיתוח רכבת לוקח זמן.
אשר לוין: אי אפשר לרצות את הרכבת של שנות ה2000- כפי שרואים אותה בצרפת.
סופה לנדבר: בשעות מסוימות, בבוקר ובצהרים, כאשר חוזרים מהעבודה, שעות קריטיות לנוסעים, גם אצלנו צפוף מאד.
אשר לוין: יום ראשון, יום חמישי, יום שישי ומוצאי שבת, כשהחיילים מצטרפים אלינו לנוסעים - יש בעיה ברכבת, אבל תכף אני אגיע לזה.
אשר לוין: נושא שהוא לא פחות חשוב זה הנושא של צורת התפעול של הרכבת.
אשר לוין: רכבת ישראל פועלת בשיטת קטעים, ובגלל נושא בטיחות הנושאים, לא יכול להיות מצב שבקטע אחד נמצאות שתי רכבות - מה שנקרא קטע פנוי - יש קטע פנוי, עוברת רכבת.
אשר לוין: ברגע שיש לנו מסילה אחת במקום מסוים, וקורית בעיה הכי קטנה - ואני לא צריך לספר לכם, אנחנו חיים במדינה שלנו - אם זה תפעולית ואם זה טכנית ואם זה בטיחותית - ביטחון, המשטרה עוצרת, לא נותנת לעבור - תקועות הרכבות בכל הרשת.
אשר לוין: בגלל התפעול הזה, לפעמים זה נראה מוזר - המשטרה עצרה רכבת בנהריה בגלל איזה חפץ חשוד, ובתל אביב יש בעיות ברכבות - כי כל הרשת תקועה והכל קשור אחד בשני - כל הרשת ביחד.
אשר לוין: כשיש מסילה אחת, הכל משפיע - עיכוב בנהריה משפיע על באר שבע.
אשר לוין: זה נושא משמעותי מאד לגבי תפעול הרכבת.
אשר לוין: עוד נושא אינפורמטיבי, זה הנושא של ציוד - היום מקבלים תקציב לרכוש קרונות, קטרים - אין לנו קטרים בארץ, אז זה מתחיל ממכרז בינלאומי - מהחלטה לגבי מי מספק לנו את הציוד עד לקבלת הציוד זה לוקח למעלה משנתיים.
אשר לוין: למה?
אשר לוין: אין את הציוד הזה על המדף, צריך להכין אותו.
אשר לוין: לקראת סוף שנת 2002 נקבל את כל הציוד שהזמנו לפני שנתיים.
אשר לוין: נוצר מצב שאנשים מגיעים לרכבת - וכמו שאמרתם, היא הפכה לאלטרנטיבה - אנשים מגיעים אלינו וצפוף.
אשר לוין: בימי השיא, כמו שאמרתי, הימים שמצטרפים החיילים, אין לנו פתרון - אנחנו משתמשים בכל הציוד הכשיר שנמצא ברשותנו.
אשר לוין: יש לנו עוד ציוד, אבל אם הוא לא כשיר, אנחנו לא שמים אותו.
אשר לוין: והציוד הוא ישן.
אשר לוין: וברגע שנקבל את הציוד החדש, יש תכנון לגריטה.
שלומית קואולמן: כלומר, אתם אומרים שנתיים.
אשר לוין: למעלה משנתיים, כי את צריכה להוציא מכרז בינלאומי, שגם הוא לוקח מספר חודשים - הפעם הראשונה, כי אחר כך את יכולה לקבוע אופציה בפנים - אבל בכל מקרה להכין קרון זה לוקח שנתיים, לא קונים את זה על מדף.
אשר לוין: הרכבות הדו-קומתיות הן הזמנה מלפני שנתיים והן מתחילות להגיע עכשיו, וזה מגיע אחד אחד, לפי קצב הייצור במפעל.
אשר לוין: זה יוצר לנו בעיה של צפיפות.
אשר לוין: הבעיה של הצפיפות יוצרת לנו עוד בעיה - וזה בעיה מעבר לנושא של האיחורים של האחרים שאמרתי, נגיד חס וחלילה אם משטרה עוצרת לנו את הרכבת, או משהו כזה - גם כמות הנוסעים.
אשר לוין: אנחנו מתכננים את הרכבות שלנו בתחנות טרמינל לעצירה של דקה - וזה הרבה, כי בחוץ לארץ זה 20 שניות - דקה, אולי לפעמים יותר - וכמות הנוסעים שמגיעה לתחנות לא מאפשרת לרכבת לצאת בזמן, והאיחור מצטבר מתחנה לתחנה, וזה גם כן חלק מהעסק.
אשר לוין: יש את המחלות שלנו - תקלה פה ותקלה שם - והנושא הזה שלא מודיעים בזמן, למה זה קורה?
אשר לוין: מנהל התחנה מקבל מהנהג שמודיע לפיקוד המרכזי - הוא אומר: אני מנסה לאתר את התקלה, ואם אני מצליח, בסדר.
אשר לוין: אז יש לו גם הנחיות שאומרים לו: תוך 5 דקות תודיע, תוך 10 דקות תודיע, ועד שזה הולך אחורנית ומודיעים לקהל - כי מודיעים גם ברכבת וגם לקהל בתחנות שממתינות על האיחור.
אשר לוין: נושא נוסף זה הנושא של התקציב - עמדה בפנינו השאלה: האם לעשות תחנה אחת יפה, מכובדת, הכי טובה במזרח התיכון, או לעשות כמה תחנות כדי לשרת את הקהל.
אשר לוין: והוחלט לעשות כמה תחנות - אני לא צריך לבכות, כל המדינה בוכה על הנושא של הסדין הקצר - אין להם, זה התקציב שמקבלים.
אשר לוין: השנה קיבלנו מעל מיליארד שקל, כי הבטיחו ורוצים לתת תנופה לרכבת מסיבות שונות, אבל עד היום קיבלו את התקציב, כמה שהיה, עשינו עם התקציב - היה שאלה אם לבנות תחנה אחת או כמה תחנות, והחליטו לבנות כמה תחנות.
סופה לנדבר: אבל מיליארד שקלים זה כסף לא קטן.
אשר לוין: זה רק עכשיו, ואני מדבר גם על מסילות.
סופה לנדבר: מה העלות של תחנה מסודרת עם כל הדברים שדיברנו?
אשר לוין: זה תלוי איזה תחנה.
סופה לנדבר: כמה תחנות יש לך?
אשר לוין: יש 31 תחנות, ויש לנו עוד בבנייה ובשיפוץ - דיברת על תחנת אשדוד - זו תחנה ישנה, את הפחונים שם עשה האלוף בר כוכבא זכרונו לברכה, שהיה מנכ"ל הרכבת.
אשר לוין: צריכים להחליט מה עושים קודם, וזה חלק מהעסק.
אשר לוין: מסילות, תחנות, ציוד וכל הדברים האלה זה כסף, וצריכים להחליט מה עושים קודם - להכפיל מסילה, לבנות מסילה חדשה למקום אחר.
אשר לוין: לגבי תכנונים - יש לנו תכנונים לכל הארץ: לעפולה, לבית שאן, לכרמיאל ולכל המקומות.
אשר לוין: מזלנו שיש לנו גם את החזקה על התוואי בהרבה מקומות.
אשר לוין: מי ששמר לנו את החזקה זה התורכים והאנגלים, כי אם הם לא היו, היום בכלל לא הייתה רכבת, גם לא בראש העין.
אשר לוין: זה היה הציר התורכי שרצה להגיע למצרים, והציר ליד החוף זה היה של האנגלים - זה סיפור מורכב.
אשר לוין: בכל מקרה, רכבת ישראל מאוגדת באיגוד האירופאי של רכבות אירופה, U.I.C, אנחנו חברים מן המניין, וכשאנחנו מדברים על איך נראית תחנה, לרוב זה גם הציוד שנמצא בתחנה, זה בהתאם לתקנים של האיגוד - זה האורים והתומים שלנו, אנחנו לא המצאנו את זה, הם המציאו.
אשר לוין: הצרפתית, הגרמנים והיפנים הם המובילים בעולם בתחום הרכבות, ואנחנו לוקחים מהם את כל התקנים, כי אין לנו משהו אחר.
אשר לוין: אנחנו שייכים לאירופה.
אשר לוין: וכשמתלוננים על מספר ספסלים בתחנה - זה התקן המקובל, כי לתחנות לא באים להתנחל - באים לעמוד כמה דקות ולהעלות לרכבת.
אשר לוין: כך נראות תחנות רכבת באירופה.
אשר לוין: לפעמים יש אולי איזה תא קטן לעמוד בחורף, אבל כך זה נראה.
אשר לוין: בקופות אנחנו יותר יפים מהם - בקופות, בתחנות החדשות שאנחנו עושים, ללא ספק אנחנו יותר טובים מהם.
אשר לוין: וזה שוב חלק מהבעיה שיש לנו - איפה להשקיע - לתת מעט ויפה, או לתת הרבה בשביל השירות, כי לכם חשוב השירות.
סופה לנדבר: אתה דיברת יפה, ואנחנו גם אמרנו בוועדה שבעצם נעשה המון בנושא הרכבת, אבל לדעתי נעשה לא מספיק.
סופה לנדבר: אני לא חושבת - זו דעה שלי, אין לי פרטנזיה להיות מומחית בנושא - אבל אני חושבת שבעצם, כאשר אתם מתכננים את הדברים הבאים, אתם צריכים לחשוב קודם כל על מה שקיים, בגלל שכאשר בן אדם מגיע לתחנה ואין לו איפה להשאיר את הרכב, והוא צריך להשאיר את הרכב במרחק קילומטר מתחנת הרכבת, או לחפש את החנייה ולאבד זמן ועצבים וכל הדברים סביב זה, וגם תופס את המקום ויוצר פקק ביציאה או בכניסה - אני חושבת שעל הדברים האלה אתם צריכים לחשוב בזמן שאתם מתכננים את הדברים, בזמן שאתם משפצים את התחנות - אלה דברים שגורעים, ועם כל המחמאות, יש המון מינוסים, ועל המינוסים האלה אנחנו מדברים היום.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים לצאת מהישיבה הזאת עם החלטות מעשיות, כי אנחנו רוצים להגיד לציבור: קיבלנו תלונות, טיפלנו בתלונות וגם רכבת ישראל מוכנה לשפר ולעשות.
סופה לנדבר: זאת אומרת, לא סחור-סחור.
אשר לוין: אני רוצה להשלים את דברי, לא נגעתי או בחניה בכלל.
דוד עידן: האם יש קורלציה בין הפעילות השיווקית שלכם לבין התכנון התשתית?
דוד עידן: למשל, אם אתם יוצאים בקמפיין בטלוויזיה לעודד את הציבור לנסוע ברכבת - האם יש איזה שהיא קורלציה?
אשר לוין: מיד אגע בכל.
אשר לוין: באשר לחנייה - בעיקרון אנחנו בונים מגרשי חנייה לכל תחנה שאנחנו יכולים, שיש לנו שטח.
אשר לוין: אם אנחנו צריכים להרחיב ולהשלים - אנחנו מרחיבים ומשלימים.
אשר לוין: חבל שלא בדקתם את הקטע הזה, אבל לפחות בבנימינה עשינו 3 פעמים.
סופה לנדבר: אנחנו בדקנו.
סופה לנדבר: אנחנו גם נחלק לך גם דף מה חסר בכל תחנה שיש לך.
אשר לוין: ישנם מקומות שאין לנו שטחים שם ולא יכולים לעזור.
אשר לוין: תחנת השלום - חברה, התחנה נמצאת בנתיבי איילון, למעלה הכבישים, תקעו אותה למטה - אין איפה לחנות.
סופה לנדבר: נו, ומה עושים?
אשר לוין: אין מה לעשות.
אשר לוין: אז בואי אני אגלה סוד לוועדה הזאת - בתפיסה התחבורתית לא צריכים מגרשי חנייה, להפך, צריך לבטל את מגרשי החניה כדי שאנשים יסעו בתחבורה ציבורית.
אשר לוין: התורה התחבורתית שיוצאת ממשרד התחבורה - תבטלו את החניות, אל תעשו חניות.
אשר לוין: אז לא צריך לצעוק על חניות - אנחנו צריכים לבטל אותם כדי שאנשים יסעו באוטובוסים ויגיעו לתחנות הרכבת.
אשר לוין: אז באים אלי ואומרים לי: רק רגע, האלטרנטיבה היא כזאת, אבל תסדר לי חנייה.
אשר לוין: אנחנו רוצים להוריד אותם מהרכבים הפרטיים.
אשר לוין: אם אני אסדר להם חניות, הם יגיעו לשם עם הרכב הפרטי, שאני לא רוצה שהוא ייסע.