GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבי קדוש: דרך אגב, גם הטיסות היו מסובסדות והיום גם הטיסות לא מסובסדות, מי שנותן לנו את ההנחה זה החברות ולא המדינה.
גבי קדוש: בעבר המדינה הייתה מסבסדת את כרטיס ארקיע והיום היא לא נותנת שום סבסוד לארקיע בגין שימוש תושבי אילת.
גבי קדוש: זאת אומרת שהתמורה פה, גם למדינה בקטע של סבסוד, ירדה.
גבי קדוש: ההטבות באו בצורה אחרת, בהיקף אחר - זה יצר תנאים חדשים שהחיים באילת הם אפשריים.
גבי קדוש: בעבר, בלי הסבסוד שהיה, החיים היו בלתי אפשריים באילת, גם בגלל העלויות - כל דבר באילת הוא יותר יקר, גם אם בונים בית, ולא בגלל המע"מ - כולל האדריכל, העורך דין, רואה החשבון - גם המקצועות החופשיים כלפי תושבי אילת.
גבי קדוש: ישנם מרכיבים נוספים בתוך העלות של כל דבר.
גבי קדוש: גם כשאנחנו בונים בית ספר, משרד החינוך מכיר בעלות הנוספת הזאת - 25% עלות נוספת.
גבי קדוש: זאת אומרת שאם בודקים מחירים של מוצר, הבדיקה חייבת להיות גם במרכיבים הנוספים - מרכיבי ההובלה, התפעול וכל מה שבעצם מרכיב את המוצר לפני שהוא מגיע לצרכן - אני מציג את זה באופן כללי, ולמרות זאת אני אומר: המחירים צריכים להיות יותר זולים, בעיקר ברשתות.
גבי קדוש: ראיתי פה במחקר שהמחיר היה 15% פחות באילת, ולא 17% - אני יכול להצדיק שה2%- מכסים לו אולי את כל ההפרש בהובלה ובכל העניין, אבל באותו מקום שה17%- לא מקבל ביטוי, זה לא בסדר.
גבי קדוש: את הבעיה הזו צפו בעצם מראש, זאת אומרת, הממשלה כאשר היא חוקקה את החוק, והכנסת אישרה - החוק הרי חוקק בתקופה של ממשלת אחדות לאומית - שמעון פרס היה אז ראש ממשלה, שר האוצר היה מודעי והם הובילו את העניין בצורה הנכונה, והם גם קבעו - אני גם נפגשתי עם מי שהיה ממונה לכל הקמת התשתית לחוק, מר פלומין, שהוא היום רואה חשבון פרטי - אני נפגשתי איתו בשביל ללמוד את הנושא.
גבי קדוש: ישבתי איתו והוא באמת סיפר לי על האווירה, על הדיונים - הכניס אותי לתוך האווירה של ימי החקיקה, ובהחלט הכוונה הייתה בדיוק כפי שגברת סופה לנדבר הציגה כאן - לקחת אזור, להפוך אותו לפנינה ולשמור עליו.
גבי קדוש: עבודת השמירה היא תמיד קשה.
גבי קדוש: גם בבניין, כשבונים בניין יפה, אז הוא יפה בבנייה, אבל אחר כך קשה לשמור עליו.
גבי קדוש: גם בעניין הזה - בנינו חוק, בנינו תשתית לעניין, בנינו את הכל, בנינו עיר סביב העניין, והיום באמת יותר קשה לשמור על העניין.
גבי קדוש: ופה באמת אני פונה לוועדה ואם אני חושב שלוועדה יש פה איזה שהיא משימה - וחשוב שתהיה - החוק נתן לזה ביטוי, הוא נתן ביטוי לעניין של הפיקוח, והביטוי הזה לא יצא לפועל, לצערי.
גבי קדוש: אנחנו ניסינו מספר רב של פעמים שהשרים כן יקיימו את סעיף 5 בחוק, ועד היום, לא שר המסחר והתעשייה ולא שר האוצר - הם לא נתנו שום תקנה בנושא.
גבי קדוש: אם יקבעו את התקנות ויהיה צורך בכוח אדם לבצע זאת, אז קודם כל אני מוכן, עם סיירת התיירות שלנו - שלא יבואו ויגידו: התקנה הזו מצריכה כוח אדם - אולי צריך באמת מפקחים של הממשלה, ואז יהיו עוד מקומות עבודה - אבל אם הממשלה תבוא ותגיד: אין לי סעיף תקציבי לעניין, אז אני מבקש: תסמיכו את הפקחים שלנו, תנו לנו את ההסמכה, והם, בין יתר התפקידים שלהם בחוקי העזר העירוניים, הם יעשו גם את העניין הזה.
גבי קדוש: מצד שני יש שיתוף פעולה מאד פורה ומלא בין לשכת המסחר והתאחדות בתי המלון עם העירייה, כאשר הרצון פה משותף.
גבי קדוש: הסוחרים גם אומרים: תנו לנו את הכלים, ולשכת המסחר יודעת שחשוב לשמור על החוק הזה ושלא תצא דיבה על החוק הזה בשום צורה ובשום דרך.
גבי קדוש: רק מה?
גבי קדוש: חסרים לנו פה הכלים, ואם מפה תצא הקריאה ואנחנו נקבל את הסמכות, אז יהיה לנו הרבה שיתוף פעולה גם עם לשכת המסחר וגם עם התאחדות בתי המלון, וכמובן להמשיך לעבוד עם המכונים - עם המכון לצרכנות שלכם.
סופה לנדבר: במקרה הזה אני מציעה לך לקחת את החוק בידיים.
גבי קדוש: פה צריך לקחת את החוק לידיים, אבל צריך גם את הסמכות, ועד רגע זה לא קיבלנו את הסמכות.
גבי קדוש: לכן הקריאה שלי בעצם היא שאם הממשלה לא מקימה מערך של מפקחים עם סמכות, בגלל בעיות של כוח אדם ותקציב, אז אפשר בהחלט, על התשתית של הפיקוח העירוני שלנו להלביש את הסמכות הזאת - וזה נעשה בעבר.
גבי קדוש: כאשר היה פיקוח על המחירים במשרד התעשייה והמסחר בעבר, על נושאים שהם היו בפיקוח, המשרד העביר לנו סמכויות והסמכה, ואנחנו ביצענו את זה עבור המשרד, בנוסף לפקחים ומפקחים שהיו, כך שמבחינה חוקית זה ניתן לעשות, ואנחנו גם מוכנים וערוכים לעשות.
סופה לנדבר: מר יצחק קמחי, אנחנו רוצים לשמוע האם יש להם סמכות לקחת את זה בידיים, או אתם רוצים לעשות את זה?
יצחק קמחי: אני מיד אתייחס לדברים, אני חושב שקודם כל צריך לברך את הוועדה על דבר אחד חשוב שהיא עשתה - מה שגברת חני מונין והמכון למחקרים עשה - פשוט הציף איזה שהיא בעיה.
יצחק קמחי: הרי זה לא היה סוד לתושבי אילת שהם משלמים יותר כסף עבור מוצרים שהם יכולים לרכוש אותם בצפון, עם המע"מ, יותר בזול - זו לא חדשה גדולה.
יצחק קמחי: זה אולי חדשה לשאר תושבי ישראל, שבטעות חושבים שבאילת הם קונים יותר בזול את המוצרים - ולא היא.
יצחק קמחי: האינטרס המרכזי של פרנסי העיר ושל איגוד הסוחרים ושל בתי המלון הוא למשוך תיירים, או להפוך את העיר הזאת לאטרקטיבית.
יצחק קמחי: זה צריך להיות האינטרס הראשוני שלהם.
יצחק קמחי: בפועל מה קורה?
יצחק קמחי: אילת עומדת בתחרות אולי לא כל כך הוגנת עם שירותי תיירות בחוץ לארץ, ולצערי הרב תושבי ישראל לא פעם מעדיפים לנסוע לחוץ לארץ ולא לבוא ולנפוש באילת.
גבי קדוש: זה לא שייך, כי מרכיב השכר בתורכיה הוא 100$ לעובד ובאילת הוא 1,100$ לעובד, ועם תוספת המגורים זה 1,600$.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים להגיד שאנחנו אוהבים את אילת ואת האילתים, אבל אנחנו לא אוהבים את הליקויים שיש שם, ואנחנו מתכוונים לתקן אותם.
סופה לנדבר: תקבלו את זה בהערכה ובאהבה, כי נכון, אתה צודק, הסקר הצביע על הליקוי הזה, אבל אני חושבת שחלק מהאנשים שמגיעים לאילת באמת לא יודעים להשוות, חלק בכלל לא יודעים את המחירים, ובגלל זה מאמינים שהפטור נותן הנחה.
גבי קדוש: אנחנו לא מתווכחים עם הממצאים - חשוב שיובן, לא מתווכחים עם הממצאים.
יצחק קמחי: לכן באמת אחד הדברים המרכזיים שיצאו מהישיבה הזאת, שתושבי ישראל ידעו שהם באמת צריכים להמשיך להשוות מחירים, כי אין מה לעשות.
יצחק קמחי: לפעמים הייתה גם ציפייה לגבי חנויות הדיוטי פרי שהם יותר זולים - זה לא תמיד כך - תשווה את המחירים ותראה.
יצחק קמחי: זה שאומרים לך שאין מע"מ זה לא אומר שהמחיר השתנה.
יצחק קמחי: ישנה כאן סקירה מאד יפה שהכינה גברת יפעת שי לוועדה - היא אומרת את זה בפירוש, הפטור מהמע"מ לא חייב לבוא לידי ביטוי במחיר הסופי.
גבי קדוש: אבל גם היא מציינת את סעיף 5 לחוק.
יצחק קמחי: מיד נגיע לסעיף 5 בחוק.
יצחק קמחי: איפה ארגוני הסוחרים?
יצחק קמחי: הם לא יודעים מה קורה?
יצחק קמחי: הם לא יודעים שהמחירים יותר יקרים?
יצחק קמחי: אולי הם מנצלים בטעות את העובדה שתושבי אילת - אני כרגע מדבר עליהם, אני עוזב את שאר ישראל - הם בעצם מעין לקוחות שבויים שלהם שם, שאין להם ברירה, הם לא יכולים לעלות לצפון לקנות בסופר - סליחה, בסופר, לפחות לפי הסקר, המצב הוא בסדר - או את מוצרי החשמל - הם לא יכולים לעלות לצפון לקנות את אותו מוצר חשמל ולהוביל אותו לאילת, כי אז באמת יהיה להם יותר יקר.
יצחק קמחי: אבל המחירים שונים, והמחירים בצפון זולים יותר.
יצחק קמחי: למה אתם לא עומדים ודואגים פה, בתוך עירכם, לעניין?
יצחק קמחי: לא שהתושבים יהיו לקוחות שבויים.
יצחק קמחי: ואחר כך זה בא - אמרו את זה פה בסקירה בצורה עדינה - חשש להטעיה של הצרכנים מהצפון, שחושבים שבאילת זה יותר זול.
יצחק קמחי: אז כעת ידעו שזה לא בהכרח יותר זול, והם צריכים כן להמשיך להשוות מחירים - וזה דבר שאני תמיד דוגל בו - תמיד תשווה מחירים ואל תסתמך לא על מבצע זה ולא על מבצע אחר, אלא תראה שאכן המחירים יותר זולים, ואז תחליט ותבצע החלטת קנייה.
יצחק קמחי: עכשיו לגבי הנושא של פיקוח - באילת יהיה פיקוח על מחירים ובצפון לא יהיה פיקוח על מחירים?
יצחק קמחי: יכול להיות שאולי צריך, אני לא יודע, אני לא מוסמך לבוא ולהחליט.
גבי קדוש: אני מדבר מכוח החוק.
יצחק קמחי: אני לא נכנס כרגע לחוק, זה לא חוק שבסמכותי.
יצחק קמחי: אני מודה ומתוודא, אני גם לא חשוף אליו ולא מכיר את הסעיף הספציפי הזה, את סעיף 5 לחוק.
יצחק קמחי: יש פה מישהו ממשרד האוצר, אולי הוא יוכל להאיר את עיננו בעניין.
יצחק קמחי: פיקוח על מחירים הוא אפשרי, אבל המדיניות של הממשלה, לאחרונה לפחות, הייתה להוציא מוצרים, כמירב האפשר, מפיקוח.
יצחק קמחי: יכול מאד להיות שאם אתם רואים באילת כשל שוק מסוים, שעקב זה שבאמת כל התיירים שנמצאים שם והתושבים שנמצאים שם, אין להם שום אלטרנטיבה אחרת, הם חייבים לבוא ולרכוש שם, אולי צריך לשים חלק מהמוצרים בפיקוח - אני לא יודע, אני לא רוצה לחוות דעה בעניין, אני גם לא מוסמך - ואז תדבר על סמכויות פיקוח והכל יהיה נחמד.
יצחק קמחי: אבל זאת לא הבעיה, כי אפשר לפתור את הבעיה תוך יצירת מודעות אצלכם, גם של בעלי בתי המלון, גם של הסוחרים, גם של העסקים הקטנים, גם של הרשתות, שאילת צריכה להיות מוקד משיכה, אבל היא צריכה להיות מוקד משיכה אמיתי, לא קומופלאז', לא פסאדה, אלא זה צריך להיות אמיתי, שהצרכן באמת יהנה מהעניין, שתהיה לו את המוטיבציה לבוא לאילת וגם אולי לקנות, כי זה באמת חלק מחוויית הנופש.
יצחק קמחי: מר אברהם פורז אמר בוועדת הכלכלה, כשדיברנו על הנושא של תיקון לחוק הגנת הצרכן: אנשים באים לדיוטי פרי, הארנקים נפתחים.
גבי קדוש: נכון, זה האווירה.
גבי קדוש: בחופש קונים.
יצחק קמחי: מאד יכול להיות, אבל אל תנצלו את האווירה הזאת, כי זו התחושה מהסקר הזה, שמישהו מנצל את האווירה הזאת ועושה קופה.
יצחק קמחי: לא שאני נגד להרוויח, ולא שאני לא מודע שישנן עלויות נוספות באילת, אבל בסדר, יש פה איזה שהיא נחה - בואו נחלק את הדברים.
יצחק קמחי: גם הצרכן ירגיש שיש רווח, גם הסוחר ירגיש שיש רווח והעיר אילת גם תשגשג בעניין הזה.
יצחק קמחי: אבל מישהו צריך לבוא ולהגיד את הדברים.
יצחק קמחי: זה לא רק משהו שהממשלה תבוא ותציל את העניין.
יצחק קמחי: לא חסרים הרי תקציבים - אני מתאר לעצמי - לא בחוק עידוד השקעות הון, לא דרך הסעיף הזה של הפטור ממע"מ וסעיפים אחרים, שנתנו הטבות לאילת, ובצדק - הנחה במס הכנסה, והכל מצוין.
יצחק קמחי: הצרכן הסופי לא רואה את זה, וזו המסקנה מהדברים.
גבי קדוש: אתה ממשרד התעשייה והמסחר - איזה הצעה אתה נותן?
יצחק קמחי: אני אמרתי, קודם כל לצרכנים תהיה איזה שהיא מודעות והם ידעו.
יצחק קמחי: ברגע שהצרכנים יערכו השוואות מחירים, הם לא ירוצו לפתוח ארנקים באילת, ואז הסוחרים יבינו: תשמעו, לא עושים פה קופה, אלא אנחנו צריכים באמת להיות אטרקטיביים, להתאמץ טיפה יותר, להעניק הנחות, להראות שאנחנו באמת כדאיים.
קריאה: על הצרכן אל תבנה.
יצחק קמחי: אני לא בונה על הצרכן.
גבי קדוש: אבל גם הסוחר צריך פיקוח.
יצחק קמחי: עכשיו בנושא של פיקוח - בנושא של הצגת מחירים עשינו מספר מבצעים באילת, גם בתקופות האחרונות, והיה להם פרסום - נדמה לי שגם לפני הפסח היה מבצע כלשהו - ואנחנו יורדים עם כוח אדם רב יותר, במשך יומיים יושבים וסורקים את העיר, וגם מפרסמים את הממצאים.
יצחק קמחי: אלה דברים שנעשים - אני לא אומר שזה הכל והכל נהדר, אבל רק רגע, יש פה התאחדות סוחרים, אנשים שם חברים בהם - איפה האינטרס שלכם?
יצחק קמחי: איפה הפיקוח האישי?
יצחק קמחי: בעולם מדברים הרבה על SELF REGULATION, אז אולי אתם ההוכחה ש-SELF REGULATION לא עובד בכלל.
יצחק קמחי: צריך לבוא גם איזה שהוא תמריץ מכם, איזה שהיא היענות, משהו שיהיה ממשי ואמיתי, שאתה יכול לבוא ולהציג אותו.
גבי קדוש: אני לא מספר לך שהדברים נעשים, כי גם יש את זה פה בכתובים, אבל הם לא מספיקים.
גבי קדוש: מה שאתה אומר זה נכון, הם גם נעשים, ונעשים בשיתוף פעולה הקיים - ויש את זה פה בכתובים, אם תרצה לעיין - ואנחנו גם מנצלים את העיתונות המקומית לצורך העניין, אבל הם לא מספיקים.
גבי קדוש: צריך את הסנקציה בשביל אותם אלה שיודעים שאם החוק לא מגביל אותם, או לא קובע, אז יש להם את המשחק לכאן או לכאן.
גבי קדוש: הם יוצרים לנו את הבעיה, ואנחנו צריכים את הסנקציה לאותם אנשים.
יצחק קמחי: הסנקציה היא שינוי חקיקתי, כי השינוי החקיקתי צריך לבוא ולומר: יש פיקוח.
סופה לנדבר: אבל בחוק עזר אתה יכול לקבל החלטה שאתה נותן סנקציה לאלה.
גבי קדוש: אני לא יכול, אסור לי.
גבי קדוש: חוק עזר לא יכול לעסוק במחירים.
נחמן שכטר: אנחנו מיוזמתנו בלשכת המסחר, בשנת 1998, כתוצאה ממכתב שהגיע לראש העיר וראש העיר העביר את זה אלינו, אנחנו הקמנו ועדה בעיר לפיקוח על מחירים בראשות עורכת דין.
נחמן שכטר: הבעיה של אותה ועדה, שאין לה סמכויות - הם יכולים ללכת ולהיכנס לחנות כזאת או חנות אחרת - זה היה מיוזמתנו, לא מיוזמה של אף אחד אחר.
סופה לנדבר: מי צריך לתת סמכויות?
נחמן שכטר: את הסמכויות צריכים לתת או ממשרד האוצר, או ממשרד התעשייה והמסחר.
גבי קדוש: הנה החוק - "כל שר רשאי בתחום סמכותו לצוות על הפחתת מחירים של טובין ושירותים שניתנו לגביהם הטבות על פי חוק זה, ולהתקין תקנות בדבר הפיקוח על המחירים של טובין ושירותים".
גבי קדוש: זאת אומרת, התקנות חסרות, זה העניין.
גבי קדוש: אנחנו צריכים את התקנות האלה.
נחמן שכטר: אני רוצה להוסיף משפט אחד - לא שפעלנו, אנחנו יצאנו לעבודה, ונציג העירייה, מחזיק תיק התיירות בעירייה, איש ההסתדרות, ויצאנו לעבודה.
נחמן שכטר: לצערנו זה לא שווה שום דבר.
נחמן שכטר: עכשיו אני אגיד עוד דבר - סוחרי אילת הוותיקים, אין אתם בעיה - יש לנו בעיה שצריך לדעת אותה - יכול לרדת מחר איש לאילת, לגור בה, או לא לגור בה בכלל, תהיה לו דירה בשכירות, לפתוח שם עסק, בסוף שבוע לנסוע חזרה צפונה, הוא לא מכיר אף אחד.
נחמן שכטר: רוב סוחרי אילת הוותיקים, אין אתם בעיה.
נחמן שכטר: אני לא סוחר, אני מתעסק בדירות, אבל אלה סוחרים פה.
נחמן שכטר: זה יש לו עסק נגרות גדול מאד, וזה בעל מוסך - שיעשו השוואות ביניהם האם יש פער.
נחמן שכטר: יש לנו בעיה עם אלה שיורדים.
נחמן שכטר: לכן אני אומר, אנחנו מיוזמתנו מוכנים לעשות הכל - יצאנו לדרך מטעמנו, קיבלנו את הגיבוי המלא של העירייה, אבל לעירייה אין שיניים.
נחמן שכטר: למי שיש שיניים זה למשרד התעשייה והמסחר ולמשרד האוצר.
נחמן שכטר: צריך לתת את השיניים.
נחמן שכטר: יהיו שיניים - יהיה הכל טוב.
נחמן שכטר: לא יהיו שיניים - אז עוד פעם יבוא איזה בר-מן וייקח על בירה 17 שקל במקום 13 שקל, ומה נעשה לו?
נחמן שכטר: מחר הוא כבר חזרה בתל אביב, ברחוב דיזנגוף.
נחמן שכטר: זאת הבעיה ולכן הסקר הוא סקר מצוין לרשתות, הוא פחות טוב למסחר הזעיר, הקטן.
נחמן שכטר: תעברי בשדרות התמרים - בין הסוחרים הוותיקים של אילת את לא תמצאי את זה.
נחמן שכטר: תעברי באזור התעשייה הוותיק של אילת, לא תמצאי את זה.
נחמן שכטר: אנחנו מוכנים לעשות סקר איתך ולהוכיח את זה.
נחמן שכטר: ברשתות אין לנו שליטה בכלל.
גבי קדוש: אנחנו צריכים ללמוד מהסקר, לא להתווכח איתו.
גבי קדוש: צריך אפילו להרחיב אותו.
נחמן שכטר: אני לא מתווכח, הוא מצוין, אבל אני אומר:
נחמן שכטר: אנחנו מוכנים לכל פעילות.
סופה לנדבר: משרד האוצר בבקשה.
שי ברגר: לגבי עצם ההטבות הניתנות באילת, נשאלות שתי שאלות - שאלות שנשארו ככל הנראה גם לפני 15 שנה, הרבה לפני שניתנה לי האפשרות להתייחס לחוק עצמו - שאלה ראשונה היא למי ניתנה ההטבה ולאיזה מטרה.
שי ברגר: כשאנחנו צריכים לבוא ולבחון האם ההטבה, מבחינת רוח החוק, ניתנה לבעלי העסקים, לאלה שאמורים היו להגיע לאילת כדי להשקיע בה ולהפוך את אילת ממה שהייתה למה ששמענו שהיא הפכה להיות היום?
שי ברגר: האם ההטבות ניתנות לתושבי אילת?
שי ברגר: האם ההטבות אמורות להינתן לתושבי מדינת ישראל, כדי למשוך אותם לאילת?
שי ברגר: או האם ההטבות אמורות להינתן גם לתיירים מחוץ לישראל, כדי למשוך אותם לאילת.
שי ברגר: יש לנו בעיה, כי אי אפשר במסגרת החוק לתת הטבות שיוכלו להגשים את ההטבות לכל הקבוצות השונות שמניתי.
סופה לנדבר: הרי עשו את זה כדי למשוך את האנשים לאילת.
סופה לנדבר: נכון או לא?
סופה לנדבר: אז זה צריך להיות כאלה שמגיעים לאילת.
שי ברגר: השאלה הייתה למי רוצים לתת את ההטבה, ובאיזה דרך אנחנו ניתן את ההטבות האלה.
סופה לנדבר: בשנת 1985 לא יכולתם לשאול את השאלה הזאת?
שי ברגר: אולי נשאלה השאלה.
שי ברגר: התשובה שניתנה שבמסגרת ההטבות שניתנות במסגרת חוק מע"מ, אז אולי החטיאו חלק מהמטרות האלה.
שי ברגר: על פי חוק מע"מ, מי שאמור להיות ממוסה הוא בעל העסק, ואנחנו עומדים לא מול הצרכן הסופי, אלא אנחנו עומדים מול בעל העסק.
שי ברגר: לגבי כל ההטבות הקיימות בחוק, למשל שיעור 0 על פרות וירקות, אנחנו שואלים את עצמנו האם אנחנו משלמים מחיר יותר נמוך על הפרות והירקות, או האם החקלאי נהנה קצת יותר מזה שכשהוא מוכר לנו, הוא לא צריך לשלם את המס.
שי ברגר: אותה שאלה נשאלת גם באילת - האם כשאנחנו ממסים וקובעים שעל המחיר של העסקה שהוא לפי חוק מע"מ מחיר מוסכם בין המוכר והקונה, האם המוכר יוסיף את המע"מ או לא יוסיף את המע"מ.
שי ברגר: ברגע שהוא מקבל את הפטור, בעיני החוק מי שנהנה - הנהנה העיקרי בעניין הזה - הוא העוסק עצמו, שעל המכירה עצמה הוא לא צריך להפריש למדינה חלק מהמס.
שי ברגר: ההתייחסות צריכה להיות גם לגבי תושבי אילת - אם ההטבה הייתה צריכה להינתן תושבי אילת עצמם, אז נשאלות שאלות לגבי החוק, כמו שהוזכר על ידי ראש העיר - ישנם שירותים, למשל כאשר תושב אילתי בונה את ביתו, אז יש לו הוצאות יותר גבוהות מאשר גורמים מחוץ לאילת, כיוון שישנם שירותים שאי אפשר לרכוש באילת עצמה,
סופה לנדבר: במה זה קשור לסקר הזה?
שי ברגר: זאת אומרת שישנם שירותים שבחוק עצמו בנויים ככה שהשירות והצריכה באילת תהיה יותר יקרה - ולמה אני חוזר לעניין הזה?
שי ברגר: המטרה של החוק הייתה גם לבוא ולומר שאותו עורך דין, רואה חשבון או אדריכל שנותן שירות לתושב אילתי - אמרו לו: אם אנחנו רוצים לפתח את אילת, בואו נמשוך אותו לאילת.
שי ברגר: אם הוא ייתן את ההטבה באילת, אז השירות שלו יהיה פטור ממע"מ.
שי ברגר: אם הוא נותן שירות מחוץ לאילת, אז על השירות עצמו יחול מס בשיעור מלא.
שי ברגר: לכן, למי ניתנה הטבה מלאה?
שי ברגר: חשבו לא על התושב האילתי, אלא בואו נמשוך בעלי עסקים לאילת, והמטרה הזאת הצליחה.
גבי קדוש: בעלי מקצועות חופשיים בעיקר.
גבי קדוש: זה נכון, אתה צודק.
גבי קדוש: לנו חשוב העניין הזה של אווירה שזה יצר, האווירה הזו של קניות, של זול - זה חשוב לנו, בואו לא נתעלם מזה.
גבי קדוש: נכון שחלק גדול ממטרות החוק הושגו - וצריך לומר את הדברים הללו - אבל אנחנו רוצים בהחלט שהאווירה תהיה וגם שהצרכן ירגיש שלא "סידרו" אותו.
גבי קדוש: אנחנו רוצים שהוא ירגיש טוב עם העניין.
שי ברגר: לגבי העניין של הפחתת המחירים - קודם כל, בתור נציג האוצר, קשה לי להתייחס לעניין עצמו של הפחתת מחיר, כיוון שכל הטבה - פטור ממע"מ, או שיעור 0 - למעשה תמיד תהיה מבוססת על המחיר המוסכם.
שי ברגר: אנחנו, ככלל, לא נכנסים - גם בארץ וגם באילת - לא רוצים להיכנס לשיקולים של קביעת המחירים.
שי ברגר: אם גורם כלשהו רוצה או אמור לפקח על המחירים, לא נראה לי שניתן יהיה להטיל את העול על פקידי האוצר, שגם אין להם לא את המיומנות ולא במטרות של החוק.
גבי קדוש: תסמיך אותנו - אנחנו נתמודד עם זה - תסמיך אותנו.
שי ברגר: יכול להיות, אבל זה עניין שלמעשה קשה גם לעשות את ההקבלה בין הפטור שניתן ממע"מ להפחתה אוטומטית שצריכה להשתקף במחיר של העסקה, ב17%- פחות.
סופה לנדבר: זה כל כך מוזר מה שאתה אומר.
סופה לנדבר: אזור סחר חופשי מתכוון לדבר הזה, שזה יהיה יותר זול.
סופה לנדבר: המדינה נתנה להם פטור 17% לא כדי שינצלו ויעשו קופה.
סופה לנדבר: לזה אני לא אסכים איתך.
שי ברגר: אני לא מתווכח עם המטרות.
סופה לנדבר: אם תעשה השוואה בין רשת בצפון, רשת במרכז ושם באילת, אז ההשוואה תהיה לא לטובת אילת.
יצחק קמחי: גם ברשתות יש הבדלים במחירים, גם בין קיוסקים יש הבדלים במחירים.
גבי קדוש: אבל לא באותה רשת.
יצחק קמחי: ניקח לדוגמה בקבוק מים קטן - מוכרים אותו ב10- שקלים באילת.
יצחק קמחי: אז אם תוריד 17%, אז אפשר היה למכור בפחות.
יצחק קמחי: אבל אין מחיר למים בצפון - בקבוק מים נמכר במקום אחד ב3- שקלים, ב5- שקלים.
שלומית קואולמן: יש מחיר למים בסופרפארם בצפון ובסופרפארם באילת.
יצחק קמחי: אבל יש גם מחיר ברשת סופרסנטר בנס ציונה וסופרסנטר ברמת אביב.
יצחק קמחי: אני רק אומר שאין איזה שהוא מחיר אחיד, המחיר הזה הוא לא בפיקוח.
יצחק קמחי: אין ויכוח שכל המחירים ברשת פיצה האט צריכים להיות כך וכך שקלים וזהו זה - אין ויכוח על זה, הם יכולים להחליט איזה מחיר שהם רוצים.
יצחק קמחי: בצפון ישנה תחרות ואנחנו מרגישים את זה פחות.
יצחק קמחי: באילת אתה לקוח שבוי, אין לך ברירה, אז שם מעלים לך את המחיר.
גבי קדוש: אבל אז אנחנו נוכל לומר שהוא לוקח באילת מחיר שונה מאשר בתל אביב, ונוכל לומר את הדברים בקטע של ההסברה.
גבי קדוש: היום אין לנו את האפשרות הזו, זה העניין.
יצחק קמחי: את ההסברה תמיד אתה יכול להגיד.
יצחק קמחי: אכיפה אין לך.
יצחק קמחי: היא גם לא קיימת בצפון.
סופה לנדבר: מר שי ברגר, תסיים בבקשה.
שי ברגר: רציתי גם להבהיר שההפחתה לא בהכרח אמורה להיות בגובה של מלוא המס, של 17%, כיוון שזה אמור לבטא את כל אותן עסקאות שלגביהן יש נטרול מוחלט של המס.
שי ברגר: למשל, בחוק מע"מ ישנה הבחנה בין שיעור 0 לבין פטור ממע"מ.
שי ברגר: מי שמוכר את הטובין שלו בפטור ממע"מ, למעשה מוטל עליו איזה נטל מסוים של תשלום המס שהוא לא יכול לקזז.
סופה לנדבר: הוא מקזז את זה דרך מס הכנסה.
שי ברגר: אני מתכוון לכך שאותו גורם שבאילת מוכר - נתנו הטבה גורפת לבתי מלון, לטובה, אבל כשמקיימים איזה פרויקט תיירותי באילת היום, או את הקניון שבנו באילת, אז לצורך הקמת הקניון היו כל מיני תשומות - הוצאות - שלגביהם לא ניתן היה לקזז את מס התשומות, היו צריכים להשתמש ביועצים פיננסיים, אדריכלים, שאי אפשר היה לקזז.
שי ברגר: אז אי אפשר לומר שהפטור על 17% של המחיר.
שי ברגר: צריך להיות איזה מחיר מופחת.
שי ברגר: אם רוצים לתקן את העוול, יכול להיות שיש פה בעיה מסוימת, שאי אפשר לכפות על אותם עוסקים להפחית את המחיר ב17%-, ההפחתה צריכה להיות קצת אחרת.
שי ברגר: זה במישור של המיסוי.
סופה לנדבר: קודם כל אני לא מסכימה איתך, אבל נניח - צריכה להיות הפחתה, נכון?
סופה לנדבר: אני חושבת שעומד מול עינינו הציבור הזה, ציבור של צעירים שמגיעים לאילת.
בתיה מילר: אני מבינה שיש בעיות בתקנות של פיקוח, כי כפי שמר יצחק קמחי הסביר, יכול להיות שהיום בכלל, במדיניות של אי פיקוח, זה תקנות קצת יוצאות דופן.
בתיה מילר: בדרך כלל, כשיש פיקוח, אז יש פיקוח על מחיר מירבי.
בתיה מילר: אז אתה יודע שאסור למכור את הלחם האחיד מעל סכום מסוים.
יצחק קמחי: אז אולי כדאי להכניס את המים המינרליים.
בתיה מילר: אולי מים מינרליים, נכון.
יצחק קמחי: לדעתי זה סקנדל שבקבוק מים עולה 8 שקלים באילת.
גבי קדוש: מספר מוצרים.
גבי קדוש: יכולים לשבת ולהחליט על מספר מוצרים.
יצחק קמחי: יכול להיות - אני לא הגורם המקצועי בעניין הזה.
גבי קדוש: בסדר, אבל לעשות את זה בוועדה משותפת.
יצחק קמחי: מאד יכול להיות שאולי לזה יש מקום.
בתיה מילר: בהתייחס למוצר חיוני כזה, יכול להיות.
בתיה מילר: אבל מה שאני אומרת, שחוץ מעניין של תקנות אני עדיין חושבת שכמו שסקר כזה בכל אופן עושה קצת רעש ודנים על זה - ושהדברים לא מתפרסמים, אז עולם כמנהגו נוהג.
בתיה מילר: אני לפחות הייתי מציעה, אנחנו מוכנים להציע את העזרה שלנו, יש לנו נציגות - לעשות איזה שהוא צוות עם ראשות העיר ואיגוד לשכות המסחר, לעשות מין סיירת מידי פעם, להביא את הממצאים, לפרסם אותם - גם לזה יש משקל, לא צריך תמיד לנקוט באמצעים משפטיים.
גבי קדוש: נכון, כל הנושא של השוואת מחירים, יש לו משקל.
בתיה מילר: הסוחרים צריכים להבין שהם נמצאים בבדיקה, ולא לסמוך על התייר שבא, והוא באמת לא יודע.
נחמן שכטר: יש לי הערה - בנושא מכוניות להשכרה אתם טעיתם.
נחמן שכטר: מכוניות להשכרה הם בתל אביב ובאילת אותו מחיר בדיוק, יש מע"מ במכוניות להשכרה, אין שום שוני.
נחמן שכטר: זו טעות שלכם, ואני מציע לתקן את ההערה.
סופה לנדבר: גברת חני מונין ואחריה נשמע את המלונות.
חני מונין: אני רק רציתי להגיד שנראה לי שהדרך הטובה ביותר לטפל בנושא הזה זה לא לנסות עכשיו לחוקק חוקים, או תקנות מיוחדות, או מחיר על המים, כי כל הכוונה בעולם כולו, וגם בישראל, זה שלא יהיו מחירים בפיקוח.
חני מונין: הכוונה כאן, כמו שכתבתי, שיהיה "WIN WIN" - רווח דו כיווני - אנחנו צריכים לקחת את הרשתות ה"סורחות", לדבר איתם, להסביר להם את המצב - מדובר ברשתות בינלאומיות מהמדרגה הראשונה - יכול להיות שצריכים ליידע את המנהלים הבכירים בחוץ לארץ, וזה מה שיותר יעזור או ישפיע.
חני מונין: אני בטוחה שהאינטרס שלהם הוא שכמה שיותר יקנו מהתוצרת שלהם.
חני מונין: לכן אני חושבת שהנושא באמת צריך לבוא לידי דיון יחד אתם, בשיתוף פעולה, ולא בדרכים כוחניות, זה מה שנראה לי.
מירי חושן: יש לי הרגשה שלא כל כך הפנימו, או לא כל כך הבינו למה מתכוון מר שי ברגר - אם תרשה לי קצת לחדד מה שאמרת - מה שמר שי ברגר דיבר - נגיד שבונים קניון מסוים, ובקניון יש רשת מסוימת.
מירי חושן: כשפותחים רשת יש בדיקות של ייתכנות כלכלית.
מירי חושן: מה שמר שי ברגר אמר, שמראש המחירים באילת יותר גבוהים - אני לא מתמצאת בזה, אבל אני בטוחה שלא רק בבנייה, אלא גם בתובלה, בקירור החזק שצריך לעומת המרכז.
מירי חושן: מה שהוא ניסה לומר שאכן צריכה להיות הנחה, אבל לא בהכרח של 17%, משום שעלות השירותים יקרה.
מירי חושן: אני חושבת שאפילו מסאג' - אני זורקת סתם באוויר, לא בדקתי - אבל אם קשה למצוא מסאג'יסט - בים המלח, מידיעה אישית שלי במסגרת משרד התיירות, מידיעה אישית אני יודעת שהעובדים של ים המלח נמצאים בערד.
מירי חושן: יש כאלה שמגיעים אפילו מתל אביב - אני מדברת על עובדים במכוני מסאג' - ייתכן שבאילת, בגלל המוגבלות שלה והמרחק שלה מהארץ, אין כל כך הרבה, ואז אותו מסאג'יסט רוצה יותר כסף - אני אומרת את זה ללא בדיקה - אני מנסה לומר שזה לא בהכרח שבעל המכון גורף את כל ה17%- האלה.
מירי חושן: אני מבקשת לפרוטוקול, כנציגת משרד התיירות - גבירתי אמרה לפרוטוקול ולכן אני מבקשת להעיר - גבירתי אמרה שהיא נוסעת כבר כמה שנים לצ'כיה לספא, או למכוני בריאות, ובאותה נשימה אמרה שצריך לשפר את השירותים באילת.
מירי חושן: אני חושבת שאנחנו צריכים להבין שעלות בניה של מלון באילת היא בערך פי 10 מאשר בצ'כיה - שוב ללא בדיקה, אם לא פי 10 אז פי 8 - השכר של העובדים פי כמה, האוכל פי כמה, האוטובוסים, הארנונה שהם כולם כורעים תחתיה.
מירי חושן: אז כבוד היושבת ראש, להודיע לפרוטוקול שאת נוסעת לצ'כיה כי השירות באילת הוא לא טוב, זה לא נכון.
מירי חושן: אנחנו נוסעים כולנו כי אנחנו כולנו עושים את החשבון.
מירי חושן: אני לא מבקשת אותך להיות ציונית, אבל את נוסעת לצ'כיה כי המוצר יותר זול בצ'כיה.
מירי חושן: אי אפשר לדרוש ממלון באילת שייקח שכר כמו בצ'כיה - אני יודעת כמה עולה לי מסעדה בפראג - גם אני נסעתי לפראג - וכמה עולה לי אוטובוס בפראג וכמה עולה הצגה בפראג.
מירי חושן: אז גם מכון הריפוי שלך יותר זול וזה בסדר שאת נוסעת, אני לא מבקרת אותך, אבל זה לא בגלל שהשירות באילת הוא לא טוב.
מירי חושן: אתם לא מבינים שהארץ שלנו היא יקרה, שהביטחון והכל מייקר את המוצרים.
גבי קדוש: ההשוואה כלפי מדינה אחרת היא לא במקומה.
מירי חושן: אבל זה נאמר, מר גבי קדוש, זה נאמר והרגשתי צורך להגיב.
מירי חושן: לא אני העליתי את הנושא, אני רק מגיבה.
סופה לנדבר: אני לפרוטוקול אגיד דבר כזה: אני טוענת, אני חושבת ואני בטוחה בכך שספא גם צריכים לעשות במדינת ישראל - על זה אני דיברתי, ואת זה אני רוצה להדגיש לפרוטוקול.
סופה לנדבר: אני חושבת ששום דבר לא יכול לעזור בזה שאין ספא במדינת ישראל, ואם יש זה ברמה נמוכה ביותר, במחירים גבוהים ביותר.
סופה לנדבר: אני לא מקבלת את ההערה שלך בגלל שמסאג'יסטים יש במרכז המדינה, יש מרפאים בעיסוק, יש מדריכים ומורים לתרפיה במוסיקה, יש המון אנשים שיכולים לתרום לפיתוח של ספא במדינת ישראל, ואני טוענת שמדינת ישראל לא מנצלת את הפוטנציאל.
סופה לנדבר: אדוני ראש העיר, אתה אמרת שהגיעה עליה גם לאילת, ואני אומרת לך, מתוך מיליון 250,000 העולים החדשים יש המון מקצועיים ביותר: רופאים, אחיות, מסאג'יסטים ברמה גבוהה ביותר, ולא רק מסאג'יסטים עושים ספא, ולא רק ברומניה ולא רק במדינות חבר העמים, ולא רק בצרפת ולא רק בגרמניה.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים להתעשר וזה הליקוי היחידי של מדינת ישראל - בבת אחת - ארוחה צריכה לעלות פי כמה מאשר בכל מדינה נורמלית.
סופה לנדבר: אני אומרת שאנחנו מדינה נורמלית, אבל מחירים אנחנו מעלים עד השמים, ואני לא מבינה איך האוצר ואיך משרדי הממשלה שותקים.