GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: עכשיו, אנו רוצים התייחסות של גורמים שאנו הזמנו לכאן.
סופה לנדבר: לפני זה אתן לנציגת לשכת עורכי-הדין שצריכה לצאת.
לאה דקל: אני עורכת-הדין לאה דקל.
לאה דקל: ברצוני להתייחס בקצרה ל-2 או 3 מתוך הנושאים מהתחקיר המקיף שעשיתם, ואכן תודה לוועדה שהעלתה את הנושא הזה.
לאה דקל: אנו, כעורכי-דין, מייצגים הן באופן ישיר כלפי המוסד לביטוח לאומי והן באופן עקיף כאשר אנו מייצגים בתאונות דרכים, תאונות עבודה או תביעות נזיקין.
לאה דקל: אתחיל בנושא חוסר ריכוז ואינפורמציה לנכים.
לאה דקל: הגיעה אלי אשה מרצה באוניברסיטה שמשתכרת משכורת גבוהה מאד עם נכות קשה מאד ברגליים.
לאה דקל: היא הגיעה למוסד לביטוח לאומי, ושאלה על זכויותיה.
לאה דקל: במקום שיפנו אותה להטבות על-פי הסכם הניידות, לעזרה לרכב, היפנו אותה לתביעה לקיצבת נכות כללית, וכמובן שהיא קיבלה תשובה שאיננה זכאית.
לאה דקל: היא הבינה, שאין לה שום זכות ולא מגיע לה שום דבר מהמוסד לביטוח לאומי, ורק במקרה היא הגיעה אלי לאחר עשר שנים וגילתה שבעצם מגיעות לה הטבות על-פי הסכם הניידות.
לאה דקל: ואכן, היא נמצאה זכאית ל-80%.
לאה דקל: זו דוגמא לכך, שאילו היה איזה שהוא פקיד או עובד המוסד לביטוח לאומי שבידיו את האינפורמציה הכוללת על כל ההטבות של המוסד לביטוח לאומי, ואדם שלא מכיר את זכויותיו או שיש לו קשיי שפה היה מגיע לאותו פקיד שמרכז את האינפורמציה ומכוון אותו להטבה המתאימה - אותו אדם לא צריך להגיע לעורך-דין ובודאי שלא צריך לשלם לעורך-דין ואנו לא צריכים לעשות את העבודה הזו עבור המוסד לביטוח לאומי.
לאה דקל: נקודה שניה היא נושא היחס לנכים הן של עובדי המוסד לביטוח לאומי והן של הרופאים בוועדות.
לאה דקל: ברצוני להדגיש, שהרוב הגדול של עובדי המוסד לביטוח לאומי והרוב הגדול של הרופאים מתייחסים באופן הגון ונכון.
לאה דקל: אבל, יש דוקא את אותו מיעוט קטן שקיים וששמענו עליו עדויות שמתייחס באופן לא תקין, והגיע אלי טלפון רק השבוע מלקוחה שנבדקה מוועדה והיא מצלצלת אלי בלילה עם דמעות ושואלת אותי "למה מתייחסים אלי כמו אל פושעת?
לאה דקל: בסך-הכל, אני נכה ובאתי לבקש את ההטבות שמגיעות לי".
לאה דקל: אני שואלת את המוסד לביטוח לאומי: האם הבהרתם לעובדיכם ולרופאים שבוועדות שחוקק חוק חדש בישראל שנקרא: חוק שויון זכויות לאנשים עם מוגבלות?
לאה דקל: חוק זה קובע, שבדיקת אדם לצורך קבלת זכויות צריכה להיעשות תוך מתן כבוד והתייחסות נאותה, ולא להחזיק את האנשים באופן שכאילו כולם מתחזים וכולם באים לקבל הטבות שלא מגיעות להם.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה א'-ב'.
סופה לנדבר: לפני שמקבלים את העובדים לביטוח לאומי, הם צריכים להיות אנושיים, בני-אדם כלפי בני-אדם.
סופה לנדבר: זה א'-ב' של מדינה, וזה א'-ב' של מוסד כזה.
לאה דקל: הנושא האחרון, שברצוני לדבר עליו, הוא דוקא הנושא של רוח חדשה שיש עכשיו במוסד לביטוח לאומי, וזו רוח שגורמת לתחושת חוסר ביטחון ואי-ודאות מצד הנכים.
לאה דקל: למה אני מתכוונת?
לאה דקל: גם נכים שכבר עברו את כל המדורים של הוועדות והערעורים ובתי-הדין לעבודה וחזרה לערעורים ונקבעה נכותם לצמיתות, בזמן האחרון המוסד לביטוח לאומי נוהג באופן שהוא שונה ממה שהוא נהג בעבר - להזמינם מחדש, לפעמים אחרי שנה ולפעמים אחרי שנתיים, ללא הנמקה רפואית מוצדקת.
לאה דקל: כלומר, לא היה כתוב בפרוטוקול אותה ועדה שקבעה נכות לצמיתות שיש להזמין את האיש בעוד שנתיים כי נכותו לא סופית, אלא מישהו מקבל את אותה החלטה אולי מתוך מגמה של המוסד לביטוח לאומי להקטין את אותן גימלאות שאולי הן גבוהות במיוחד.
לאה דקל: זה דבר אחד שגורם לחוסר הוודאות הזו, ולא אכנס להשפעה שיש לזה על כל תחום המשפט כמו למשל בתביעות נזיקין שכבר המוסד קיבל חזרה כספים בגין התביעה הזו, כי זה עניין מורכב ומשפטי.
לאה דקל: אבל, זה, בהחלט, גורם לאנשים חרדה קשה.
לאה דקל: שואלים אותי: "האם זה יהיה לי לתמיד?
לאה דקל: מה יקרה אם שוב יזמינו אותי?".
לאה דקל: זה דבר שצריך לחשוב עליו במוסד לביטוח לאומי, שאם באמת המוסד פותח מחדש תיקים - לעשות זאת רק במקרים נדירים ושבאמת יש הצדקה לכך.
לאה דקל: כך גם לגבי ערעור.
לאה דקל: כלומר, אם כבר ישבה ועדה וקבעה נכות של אדם, בעבר המוסד היה מגיש ערעורים שהמוסד טוען שהנכות הזו גבוהה מדי רק במקרים נדירים מאד.
לאה דקל: היום, יותר ויותר אני רואה מקרים שהמוסד מגיש ערעור כאשר הנכות שנפסקת לדעת המוסד לביטוח לאומי גבוהה מדי.
סופה לנדבר: מדיניות חדשה של המוסד לביטוח לאומי.
לאה דקל: הדבר השלישי שגורם לאי-ודאות הוא נושא שינוי תקנות משנה שלא צריכות לעבור בכנסת במוסד לביטוח לאומי, כאשר ההחלטות מתקבלות בתוך המוסד לביטוח לאומי ואף אחד לא יודע מהן.
לאה דקל: חברת-הכנסת דיברה על תחושת סודיות.
לאה דקל: זו התחושה, שמקבלים ארגוני הנכים - שכך הדברים נעשים.
לאה דקל: לדוגמא: כל הנושא הנסיון לשנות את סעיפי הנכות, בלי שאף אחד מהארגונים החיצוניים ידע על כך.
לאה דקל: עמדו כמעט לאשר את אותה רפורמה, וברגע האחרון הצליחו ארגוני הנכים לעצור זאת.
לאה דקל: תודה רבה לכם.
סופה לנדבר: עתה, ניתן לנציג ארגון נפגעי תאונות עבודה לדבר, לנציג ארגון הגג של הנכים, למנהל בית-חולים "תל-השומר", לנציגי הביטוח הלאומי ולנציג ההסתדרות הרפואית.
פנחס ברויאר: אני פנחס ברויאר.
פנחס ברויאר: ברצוני להתנצל שיושב-ראש הארגון שלנו לא יכול היה להופיע, ואנסה במיטב כשרונותי ליצגו כאן.
פנחס ברויאר: עורכת-הדין לאה דקל הציגה כמעט את מרבית הנקודות לגביהן יש מקום ניכר לשיפורים, ולאו דוקא מה ששמענו.
פנחס ברויאר: שמענו כאן עכשיו מספר אנשים.
פנחס ברויאר: חבל שאינני מבין רוסית כדי להכנס לשורשי הדברים.
שלומית קואולמן: התרגום היה בסדר.
פנחס ברויאר: התרגום היה בסדר.
סופה לנדבר: אני גם יכולה להסביר לך שבעברית יש לנו את אותן פניות.
פנחס ברויאר: אני יודע.
פנחס ברויאר: מפליא אותי רק, שאין תלונות נוספות בחתך הזה של עוד ציבורים.
פנחס ברויאר: יש הרי המון ציבורים.
שלומית קואולמן: הם גרים רחוק.
פנחס ברויאר: אני רוצה להתייחס דוקא לאחד מהמתלוננים פה, לפני שאכנס לנקודות - ליעקב חלפין.
פנחס ברויאר: במקרה, הוא שייך למגזר שאני כרגע מדבר עליו: נפגעי תאונות עבודה.
פנחס ברויאר: בישראל זה דבר שקשה לתארו.
פנחס ברויאר: אין לנו הרבה שיאים בעולם, אבל בכמה דברים אנו בכל זאת עם שיאים ואחד מהם זה גם תאונות עבודה.
פנחס ברויאר: חבל, יעקב חלפין, שלפני שאתה פונה לוועדות - ואינני מדבר עכשיו לביטוח הלאומי או לכל המימסד - לפחות את זה שיש ארגון יציג על-פי חוק הכנסת ומופיע בכל משרד של הביטוח הלאומי, ואני מצטער- - - היו"ר סופה לנדבר: הוא לא ידע על זה.
פנחס ברויאר: אני מצטער שלא פנית אלינו, כי את הנקודות שהעלית אנו פותרים מדי יום ביומו, וזה כמעט לחם חוק אצלנו.
יעקב חלפין: אני ביקשתי מיפה.
יעקב חלפין: היא לא רצתה להגיד בדיוק.
פנחס ברויאר: אין דבר.
פנחס ברויאר: חבל.
סופה לנדבר: בביטוח הלאומי זה סוד של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: לא הסבירו לו שיש לו זכויות ויש לו ארגון.
סופה לנדבר: אני חושבת, שטוב שהצופים בבית מסתכלים על כל המקרים האלה ופתאום יודעים שיש ארגונים ויש לאן לפנות ויש מי שיעזור חוץ מהביטוח הלאומי.
פנחס ברויאר: ודאי.
פנחס ברויאר: לכן, חשבתי לעצמי, בזמן ששמעתי את פרטי הפרטים בשפה שלא הבנתי, שפה יושבים לפחות שניים מנציגי ארגונים ענקיים.
חיים פיטוסי: הוא משלם מס מדי חודש לארגון.
חיים פיטוסי: אז, הוא כן ידע.
פנחס ברויאר: ודאי, שהוא משלם.
סופה לנדבר: הוא לא ידע.
חיים פיטוסי: זו בעיה שלכם שאינכם מודיעים להם.
פנחס ברויאר: נגיע גם לזה.
פנחס ברויאר: יושבים פה ראשי ארגוני נכים, לפחות שניים.
פנחס ברויאר: אנו מרכזים תלונות וזה דבר יומיומי, כי זה חלק מתפקידנו - לפתור בעיות.
פנחס ברויאר: אנו יושבים, מתנדבים כולם, לפתור בעיות בכל רחבי הארץ, וגם בבאר-שבע יש סניף גדול ואפילו גדול מאד כי יש שם יותר בעיות; יש יותר מפעלים - יותר בעיות, פחות זהירות משום מה.
פנחס ברויאר: אני לא יודע.
פנחס ברויאר: אבל, דוקא לזה אני רוצה להגיע.
פנחס ברויאר: בכל סניף של המוסד לביטוח לאומי יש ברושורים וחוברות, ורובן, לצערי הרב, בעברית.
פנחס ברויאר: היום, מדינת עליה, לדעתי, הביטוח הלאומי יכול לעשות זאת בכסף קטן, ואינני מדבר פה על עיסקת הנכים והשביתה בכספים גדולים ולא על החירשים שהיום מתחילים בשביתת ענק.
פנחס ברויאר: מדובר בכסף קטן לברושורים ברוסית או בשפה אחרת ואפילו באמהרית.
פנחס ברויאר: שלומית קואולמן: יש הרבה פונים בערבית.
פנחס ברויאר: אבל, זה לא בכל הסניפים.
חיים פיטוסי: האם אתה יודע שאין חוברות ברוסית ובערבית?
פנחס ברויאר: לא אמרתי שאין.
פנחס ברויאר: אמרתי: לא מספיק.
סופה לנדבר: הוא אומר שחסר חומר.
פנחס ברויאר: ודאי שחסר.
חיים פיטוסי: איזה חומר חסר?
פנחס ברויאר: אתן לך דוגמא: למה הוא לא ידע שיש ארגון נכי תאונות עבודה?
סופה לנדבר: עכשיו, לא נתווכח.
סופה לנדבר: חסר חומר.
חיים פיטוסי: אתה מוריד לו כסף כל חודש.
חיים פיטוסי: למה אתה לא מודיע לו למה אתה מוריד לו?
סופה לנדבר: אדוני דובר הביטוח הלאומי, תן לבני-אדם לדבר, ואם הם מצביעים על זה שחסר חומר - אני מאמינה שחסר חומר; אם לבני-אדם לא מגיע מידע, כנראה חסר חומר.
פנחס ברויאר: חסר חומר.
סופה לנדבר: לא כנראה, אלא בטוח.
סופה לנדבר: אני מבקשת לקצר בדברים, כי אנו רוצים לשמוע את הביטוח הלאומי.
פנחס ברויאר: גם בעברית חסר, אבל לא במידה כזו.
פנחס ברויאר: בעברית לקחנו ובזמנו הגענו להסדר עם המוסד לביטוח לאומי שחוברות ההסברה שלהם לא מספיקות.
פנחס ברויאר: אנו הוצאנו כ-20 אלף חוברות, וחילקנו זאת גם במשרדי המוסד לביטוח לאומי.
פנחס ברויאר: לא עשינו זאת ברוסית אז, כי מדובר על לפני כמה שנים.
פנחס ברויאר: אבל, המוסד לביטוח לאומי ודאי יכול.
סופה לנדבר: אני מעריכה את הארגון שלך, אבל במקרה הזה, כמו במקרים דומים למקרה של יאשה חלפין, אני חושבת שלא צריכים מקרים.
סופה לנדבר: יש לו נכות של 45% והמצב החמיר, ואני שואלת את ביטוח לאומי: למה לקחו לו את הנכות?
סופה לנדבר: האם הוא הפך להיות יותר בריא?
סופה לנדבר: ! האם יש לו רגל חדשה?
סופה לנדבר: ! מה קרה?
חיים פיטוסי: סליחה, אך זו בעיה של משרד הבריאות ולא של ביטוח לאומי.
חיים פיטוסי: זה ניידות, וזה בתל-השומר.
פנחס ברויאר: לא.
פנחס ברויאר: במקרה הזה, זה משרד הבריאות.
סופה לנדבר: אנו פנינו לביטוח לאומי והוא פנה לביטוח לאומי, וגם אנו כוועדה לפניות הציבור פנינו.
סופה לנדבר: משרד הבריאות יענה לנו עכשיו.
סופה לנדבר: במקרה שלו ובכל המקרים שנמצאים כאן למדתי, ועשיתי שיעורי בית,- - -
חיים פיטוסי: חבל שאנו לא למדנו זאת לפני כן.
שלומית קואולמן: הכל הועבר ללשכת המנכ"ל.
סופה לנדבר: הכל עבר.
סופה לנדבר: אם בלשכת המנכ"ל לא העבירו למי שהוזמן לוועדה, זו בעיה בפנים בתוך המוסד ולא בעיה של הוועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: רבותי, אתן לכולם לדבר.
סופה לנדבר: עכשיו, אינני רוצה להאשים.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל את התשובות.
סופה לנדבר: אינני אוהבת, שכולם מדברים יחד.
דוברת: למה ברגע האחרון?
דורון יהודה: אני רק רוצה לענות על נקודה שנאמרה כאן.
פנחס ברויאר: דורון יהודה, אני יוצא מהריכוז.
פנחס ברויאר: תאמין שתוכל לדבר אחר כך.
פנחס ברויאר: אני אומר זאת בקצרה.
סופה לנדבר: מספיק.
פנחס ברויאר: לא דיברתי על הנקודות.
פנחס ברויאר: יש שלוש נקודות שרציתי להגידן, ואני מדבר על נקודות שאינן עולות כספים.
פנחס ברויאר: הנקודה הראשונה היא, שאין ספק שיחס לא עולה כסף.
פנחס ברויאר: יחס בכל אורך חתך המשרדים מלמעלה עד למטה וכן בוועדות הרפואיות - יחס אפשר לתת בכמה דרגות ללא תשלום כסף, וזה לא עולה כסף.
פנחס ברויאר: זה עולה יחס.
פנחס ברויאר: יחס יחזיר את היחס של הנכים לוועדות רפואיות וגם לפקידי המוסד לביטוח לאומי.
פנחס ברויאר: דבר שני - אמרה כבר עורכת-הדין לאה דקל, שיש היום חוק שויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, שעמלנו עליו כשלוש וחצי וארבע שנים עד שהגיע לחקיקה.
פנחס ברויאר: אם יפעלו בחלק מהדברים שנאמרו בחוק הזה, 90% מהבעיות היו נפתרות.
פנחס ברויאר: שוב, זה לא עולה כסף.
פנחס ברויאר: אינני מדבר פה על הקיצבאות ועל ניידות.
פנחס ברויאר: אני מדבר על הצורה האנושית.
פנחס ברויאר: ועדות רפואיות הן הנקודה הקשה ביותר.
פנחס ברויאר: אומנם יש ועדה, כפי שאת הזכרת, והיא כבר גמרה את כל הדיונים, ואינני יודע מה הן מסקנותיה ואינני יודע אם היא תפתור את הבעיה או לא.
פנחס ברויאר: בוועדות הרפואיות נכון שלמשל בתאונות עבודה יש בשנה, רק כדי לסבר את האוזן, מאה אלף ועדות רפואיות.
פנחס ברויאר: זו כמות אדירה.
פנחס ברויאר: צריך לעשות דבר פשוט: אם לא מספיקים - עוד אנשים ועוד כוח-אדם.
פנחס ברויאר: בסך-הכל, האנשים פה לא יודעים שהביטוח הלאומי במקרה של נפגעי עבודה מקבלים חלק גדול מכסף שהם נותנים לנכים חזרה על-פי החוק הישן, סעיף 150 לחוק, שהיום הוא סעיף 324, פיצוי מאדם שנפגע ומקבל נכות בעבודה - הם לוקחים בבית-המשפט 70% ממה שהוא זכה.
פנחס ברויאר: לדוגמא: אם הוא עבר תאונת דרכים והגיש בקשת פיצויים ובית-המשפט פסק לו על-פי גיל ועל-פי נכות מליון דולר, ביטוח לאומי יכול לבוא ולקחת 700 אלף דולר לקופתו.
פנחס ברויאר: זה נקרא: שיפוי.
פנחס ברויאר: זה פטנט חד-עולמי.
סופה לנדבר: האם זה קיים בכל מדינה או רק במדינת ישראל?
פנחס ברויאר: זה רק במדינת ישראל.
פנחס ברויאר: זה חוק, שיש פה פלוסים אבל יש בו הרבה מינוסים.
פנחס ברויאר: המינוס הכי גדול הוא, שאדם שבית-המשפט קבע לו מליון דולר בגלל פגיעה בעבודה, ביטוח לאומי יכול לקחת עד 700 אלף דולר לשים בצד, ולמחרת היום, לאחר פסק-הדין ושהביטוח הלאומי קיבל את 700 אלף הדולר, הבן-אדם לא עלינו - לא יעקב אלא X - הלך ברחוב, נפל ומת מהתקף לב.
פנחס ברויאר: במקרה זה, כל הכסף, 700 אלף דולר, נשאר בקופת הביטוח הלאומי, ואגורה הוא לא מקבל מזה.
פנחס ברויאר: הוא היה יכול לקחת את הכסף ולומר: "אני לא בתאונת עבודה".
פנחס ברויאר: זה חוק שלא יודעים עליו.
סופה לנדבר: אנו לא יודעים עליו.
סופה לנדבר: זו פעם ראשונה שאני שומעת על זה.
פנחס ברויאר: אנשי המוסד לביטוח לאומי לא יכחישו את קיום החוק: שיפוי.
חיים פיטוסי: אתה פשוט מעוות אותו לחלוטין.
פנחס ברויאר: אתה תגיד שזה עיוות.
סופה לנדבר: אני מבקשת: כאשר אתה תדבר, אשמור על זכויותיך.
סופה לנדבר: כאשר מישהו אחר מדבר, אני מבקשת לא להכנס לדבריו.
פנחס ברויאר: אנו מתעסקים עם זה יום יום, וחוק השיפוי, סעיף 150, שהוא מוכר לכם, ולכן אינני אומר את המספר החדש כי הוא מוכר לכולם- - -
דוברת: 328.
פנחס ברויאר: 328.
פנחס ברויאר: הנה, יודעים כבר במה מדובר.
פנחס ברויאר: זה חוק שיפוי.
פנחס ברויאר: יכול להיות שיש לו מעלות, אבל גם הכסף של הנכה נמצא בקופת הביטוח הלאומי, ולמחרת אם הוא ימות ממוות שלא מתאונת העבודה - כל כסף נשאר בקופה.
פנחס ברויאר: כלומר, צריך לראות את הדברים לעומק.
פנחס ברויאר: אינני רוצה לעמוד על הנקודות האחרות, כי הייתי גוזל זמן ואני רוצה שגם חבריי יוכלו להגיב וביחוד דורון יהודה שיושב רחוק ממני.
פנחס ברויאר: תודה רבה.
סופה לנדבר: אתם יודעים - גם הצופים בבית - שאנו רצינו להגיע לביטוח הלאומי בתחילת המושב הזה.
סופה לנדבר: אנו מאד רצינו, אך היו שם שביתות ועובדים נלחמו על זכויותיהם שזה לגיטימי מאד במדינה דמוקרטית.
סופה לנדבר: רצינו וניסינו, וחבל שהגענו.
סופה לנדבר: אני חושבת, שזו ישיבה ראשונה.
סופה לנדבר: אבל, לפי המקרים ולפי הפונים ולפי הבעיות, אני חושבת שהיא לא האחרונה.
סופה לנדבר: גם לדובר אני רוצה להגיד, שהיה לנו רעיון ואנו נעמוד על הרעיון הזה - פעם אחת בתקופה מסויימת לפתוח "קו חם" בכמה שפות, כדי להסביר לאנשים שזקוקים לזה את זכויותיהם.
סופה לנדבר: לא יכול להיות, שביטוח לאומי, מוסד כזה שצריך לעבוד עם אנשים שנמצאים בצרה, אנשים מסכנים, לא יכול להסביר את זכויותיהם.
סופה לנדבר: חובה וזכות האנשים האלה לדעת את הזכויות.
סופה לנדבר: אני חושבת, שאתה צריך להתייחס לזה עם יחס קצת יותר רך, כי אם אדם לא יודע כנראה שיש איזה שהוא פגם ביחסי הציבור וגם בהסברה של מוסד כל כך גדול - מוסד שצריך להסביר את עצמו, צריך לתת לאנשים את האפשרות להבין את הזכויות וגם חובות.
סופה לנדבר: דורון יהודה, נציג ארגון הגג של הנכים, בבקשה.
דורון יהודה: קודם כל, אני מודה ליושבת-ראש ולחברים.
דורון יהודה: אנו חשים היום שינוי בביטוח לאומי - שינוי שהייתי אומר שהוא שינוי חיובי.
דורון יהודה: הביטוח הלאומי עושה כנסים בסניפיו, והשתתפתי בכנסים כאלה, כאשר בכנסים הוא מודיע לכל הפקידים בכל הרמות לשפר את היחס לציבור, להיות יותר פתוחים להקשבה וכו'.
דורון יהודה: הדבר נעשה, ואני אומר לכם שיש שיפור.
דורון יהודה: אני מטפל כל יום בהרבה נכים עם בעיות דומות למה שצויינו פה, וביניהם עולים חדשים רבים, ותיכף אגע גם בנקודות שלא עלו פה שהן בעיות של נכים גם עולים וגם רגילים.
דורון יהודה: ישנם איזורים שבאמת אולי לשם עדיין לא הגיע היחס החם, היחס שנותנים תשובות ושולחים פרוטוקולים לנכה כדי שהוא יידע למה דחו אותו.
דורון יהודה: היו"ר סופה לנדבר: הם בכלל לא מקבלים הסבר.
דורון יהודה: אני מקבל הרבה פניות של נכים, שבאים אלי ואומרים: "קיבלתי 60%.
דורון יהודה: למה 60%?".
דורון יהודה: אני אומר לו שילך ויביא את הפרוטוקול.
דורון יהודה: האם לא קיבלת פרוטוקול?
דורון יהודה: אני גם לא יכול להגיש ערעור על נכות, אם אין לי את הפרוטוקול כדי שאסתמך עליו כשאני מגיש לו את הערעור ועוזר לו.
דורון יהודה: אנו עוזרים לנכים בחיי היום-יום.
דורון יהודה: כמו שציין פנחס ברויאר, אנו ממש מטפלים בהרבה בנכים.
דורון יהודה: פנחס ברויאר הרבה פעמים מתקשר אלי ואומר: "דורון, יש לי נכים כאלה וכאלה" או שאני מתקשר אליו, ואנו מתייעצים ועוזרים זה לזה.
סופה לנדבר: אולי תגידו לצופים את מספרי הטלפונים ואיך פונים אליכם, כדי שיידעו לאן לפנות.
דורון יהודה: אני בכוונה רוצה לציין שיושבות פה נציגות ביטוח לאומי, שאני מצדיע להן על היחס החם ואני אומר שהן נמצאות בירושלים.
דורון יהודה: חבל שהתלונות - בבאר-שבע, אשקלון וביחוד איזור הדרום - הן בצורה איומה.
דורון יהודה: אני אומר זאת, שביחוד באיזור הדרום יש לנו תלונות.
דורון יהודה: יש תלונה נוספת, שכאן מישהו ציין אותה ואף אחד לא שם לב אליה.
דורון יהודה: נכה שרוצה להגיש בקשה לניידות יכול להמתין חודשים - דבר שמעולם לא היה, וזה התחיל להיות תופעה.
דורון יהודה: צעקנו על הנושא הזה, ואינני מבין למה על נכה בבאר-שבע או באשקלון להמתין כל כך הרבה לבדיקה במשרד הבריאות לצורך ניידות.
דורון יהודה: הוא הלך לרמלה, והוא היה צריך לעשות זאת באיזור שלו.
דורון יהודה: אבל, מה לעשות?
שלומית קואולמן: אמרו לו: חצי שנה.
דורון יהודה: אם הוא צריך לחכות חצי שנה, האם הוא יחכה חצי שנה עד קיום הוועדה?
דורון יהודה: אם הוא נכה חדש שעדיין אין לו מכונית, מה הוא יעשה?
דורון יהודה: האם יחכה חצי שנה בלי אוטו?
דורון יהודה: באיזה שהוא מקום צריכים ללכת ולפתור את הבעיה הזו ולמצוא לה פתרון.
דורון יהודה: אני שמח, שהבעיה הזו עלתה היום פה.
דורון יהודה: כרגע, אני נוגע דוקא בנושא הניידות במשרד הבריאות.
דורון יהודה: יש תופעה שנכים באים, ויש לי כרגע כמה מקרים של עולים חדשים שלמשל יש להם טרשת נפוצה וגם פוליו.
דורון יהודה: הם מגיעים ומקבלים סעיף (א)(7), שזה סעיף של חוסר קואורדינציה, וזה בסדר.
דורון יהודה: אבל, אף אחד לא לקח בחשבון שיש לו עוד סעיף והוא לא יודע לדבר.
דורון יהודה: הוא לא יודע להסביר את עצמו - הסעיף הנוסף הוא של הפוליו שאף אחד לא נגע בו.
דורון יהודה: מערערים על ההחלטה, ושולחים אותו.
דורון יהודה: אמרתי: "במקרה זה, שיערערו ביטוח לאומי - זה מתאים לי", כי תלך ותזכיר להם ותדגיש שאתה גם נכה פוליו וצריכים להתייחס גם לפוליו, כי כך נתנו לו 60% וככה מגיע לו אולי 80%.
דורון יהודה: נכות של 80% נותנת לו פטור מלא, ונכות של 70% לא נותנת לו כלום והוא לא יקנה אוטו כי הוא גם עולה חדש וגם אין לו כסף.
דורון יהודה: ברגע שמתייחסים לפוליו ולמחלות הנוספות שיש לאותו נכה, הוא אולי היה מקבל.
דורון יהודה: אתן דוגמא לבחור שכרגע דיבר.
דורון יהודה: הוא סובל מהלב.
דורון יהודה: יכול להיות, שבגלל שהוא סובל מהלב הדם לרגליים לא זורם בצורה תקינה.
סופה לנדבר: הוא סובל מהלב רק שנתיים או שנה וחצי.
סופה לנדבר: דורון יהודה: אני רק מסבר את האוזן.
סופה לנדבר: יכול להיות שהדם לרגליו לא זורם בצורה תקינה, ואם הוא היה עושה בדיקת דופלר היו רואים שהדופק לא תקין.
סופה לנדבר: אז, הוא היה אולי מקבל גם בגלל הקטיעה וגם בגלל זה, כלומר בגלל שתי סיבות; האחוזים שלו היו גדלים ולא קטנים.
סופה לנדבר: הם הגיעו לאפס אחוזים.
דורון יהודה: לא מסבירים לאנשים שאפשר לעשות עוד בדיקה.
דורון יהודה: אולי לבדוק.
דורון יהודה: אולי בכל זאת למצוא את הדרך איך לעזור לנכה ולא איך להגיד לו: "לך הביתה.
דורון יהודה: לא מגיע לך".
דורון יהודה: אני רוצה לומר עוד משהו שאמרתי שלא ציינתי, שלא דיברו על זה.
דורון יהודה: יש לי בעיה של נכים קשים מאד שפונים למשרד העבודה לקבלת עובד זר.
דורון יהודה: כשאני אומר שזה קשה זה קשה, ואצלי זה אחד ששוכב במיטה.
דורון יהודה: הוא פונה לוועדה לקבל רשיון להעסיק עובד זר, ונדחה.
דורון יהודה: אני קורא לזה: פשע.
דורון יהודה: נכה בא אלי ואומר לי: "אני הולך להתאבד, כי לא נשאר לי מה לעשות".
דורון יהודה: כשאשתו היתה, שניהם קיבלו את המטפלת.
דורון יהודה: אשתו נפטרה, והמטפלת לא יכולה להשאר.
דורון יהודה: הוא משאיר אותה כתוצאה מזה שמגיע לו 11.
דורון יהודה: הוא מבקש הגדלה, ולא מגדילים לו.
דורון יהודה: משרד העבודה לא נותן לו רשיון.
דורון יהודה: הוא לא נותן לו רשיון - הוא לא יכול לקבל את הכסף מביטוח לאומי לתשלום לעובד.
דורון יהודה: כלומר, עכשיו, אותה מטפלת באה לביתו ררוצה להרוג אותו, כי היא רוצה את הכסף.
דורון יהודה: היא הולכת להגיש תביעה לבית-הדין לעבודה ומסבכת לו את כל החיים.
דורון יהודה: אין ראיה כוללת על מה שקורה לאותם נכים, וזה דבר חמור מאד.
דורון יהודה: אני חושב, שצריכים לתת את הדעת על כך.
דורון יהודה: יש דבר נוסף שאני כרגע לא שמעתי פה.
סופה לנדבר: אנו לא מבקשים ממך להוסיף לנו בעיות, בגלל שאנו בכוונה לקחנו רק מספר בעיות.
סופה לנדבר: הבעיות שיש לנו - אנו יכולים לכתוב פה דרמה עם המון עמודים.
סופה לנדבר: הוועדה מוגבלת בזמן ומשודרת כרגע, ואנו רוצים להתרכז דוקא בבעיות שיש לנו.
סופה לנדבר: אנו מבקשים להתרכז רק בדברים שהבאנו כדוגמא לוועדה הזו.
סופה לנדבר: יכול להיות שאנו נמשיך.
סופה לנדבר: איך פונים אליך?
דורון יהודה: מספר הטלפון שלנו, וזה טלפקס, הוא: 8844739-09, ואפשר להתקשר מדי יום מהשעה 08:00 עד השעה 12:00.
פנחס ברויאר: יש לנו סניפים בכל הארץ, אך אמסור את פרטי המרכז בתל-אביב כי לא אכנס עכשיו לכל.
סופה לנדבר: אתם תדריכו את האנשים.
פנחס ברויאר: אנו, ללא ספק, נדריך.
פנחס ברויאר: אם יפנו למשרדי המוסד לביטוח הלאומי, יש שם את כל הטלפונים והפאקסים של הארגון שלנו.
פנחס ברויאר: פונים אלינו למספר טלפון 5243335/6-03, ולמספר פאקס: 5299125-03.
סופה לנדבר: ברצוני לשמוע ממשרד הבריאות את מנהל בית-החולים הכללי "תל-השומר".
זאב רוטשטיין: אנו יושבים כאן, ואינני מרגיש כל כך מרחק בין קבוצת הפונים אלינו, מכיון שעל-פי תפישתי לפחות החברה נבחנת ביחסה לחריג וכמובן לנכה.
זאב רוטשטיין: אני חושב, שמדינת ישראל לא נכשלה בסך-הכל בטיפול בחריג ובנכה.
זאב רוטשטיין: המקרים, גם כשעלו כאן, יותר הצביעו על קצת קשיים בתקשורת, מה שנקרא :
זאב רוטשטיין: אי-הבנה אולי מלאה לצרכי הפונים ואולי גם חוסר יכולת להסביר מדוע על-פי הקביעות שקיימות במדינת ישראל למישהו מגיע ולמישהו אחר לא מגיעים עזרה או משהו אחר.
זאב רוטשטיין: ברצוני להתייחס למספר נקודות ספציפיות, כי המקרה של יעקב חלפין שקשור לנושא הניידות אכן קשור אלינו, למשרד הבריאות.
זאב רוטשטיין: משרד הבריאות מנהל את כל נושא הניידות, קביעת הנכות לצורך ניידות, עבור המוסד לביטוח לאומי.
זאב רוטשטיין: הוא עושה זאת בצורה נפרדת לחלוטין מהמוסד לביטוח לאומי; אין עירוב תחומין, והוא כמשרד בריאות, כגוף שאמון על נושא קביעת ניידות, קובע את נושא הליקויים המזכים בניידות כן או לא.
זאב רוטשטיין: רשימת הליקויים היא רשימה סטטוטורית, והיא לא קשורה לנו: לא למשרד הבריאות ולא לוועדות הניידות.
זאב רוטשטיין: היא רשימה קבועה.
זאב רוטשטיין: ליקוי שנכלל ברשימה - אפשר לדון עליו, וליקוי שלא נכלל ברשימה - לא ניתן לדון עליו.
זאב רוטשטיין: נושא הכללת ליקויים בנושא ניידות הוא נושא קשה וכבד שאיננו קשור ישירות למשרד הבריאות.
סופה לנדבר: ממתי קיימת רשימה?
זאב רוטשטיין: רשימה הליקויים בניידות היא רשימה ותיקה, והיא מתעדכנת לעתים רחוקות מאד בקטע הזה.
יעקב חלפין: למה זה שם?
סופה לנדבר: יאשה חלפין, אתה לא מדבר עכשיו אלא אחר כך.
סופה לנדבר: יהיו לך שאלות - בשמחה אתן לך לשאול.
זאב רוטשטיין: אנו מרכזים הרבה תלונות של הציבור בנושא ניידות, שרובן המכריע קשור בהיכללות ליקוי כזה או אחר ברשימת הניידות.
זאב רוטשטיין: צריך גם להבחין, שהמחוקק נתן תוספת ניידות למי שפגוע בגפיים התחתונות, בתנועה.
זאב רוטשטיין: הוא לא נתן תוספת ניידות לפגיעות אחרות.
זאב רוטשטיין: על רקע זה יש אי-בהירות גדולה של הפונים.
זאב רוטשטיין: אנשים באים ואומרים: "אני נכה, אבל נכותי לא מתבטאת בגפיים התחתונות".
זאב רוטשטיין: יכול להגיע מישהו בצורה מוגזמת, ואתאר זאת, בלי שתי ידיים.
זאב רוטשטיין: אין ספק שהוא נכה, אבל על-פי רשימת הליקויים נכותו לא מזכה בתוספת ניידות.
סופה לנדבר: סליחה שאני נכנסת באמצע דבריך.
סופה לנדבר: מתי היה העדכון האחרון?
זאב רוטשטיין: העדכון האחרון של רשימת הניידות היה דוקא בשנה שעברה, ונכנסו מספר תוספות קטנות בעיקר נושא של קומה נמוכה שנכנס ולא היה ברשימת הניידות קודם ונושאים נוספים קטנים.
זאב רוטשטיין: העדכון האחרון הוא בערך מלפני שנה.
זאב רוטשטיין: לפני העדכון הזה, אני חושב שבחמש השנים הקודמות לא עודכנה רשימת הניידות.
זאב רוטשטיין: כל מיני בקשות לעדכון רשימת הליקויים עולות, וצריך להבין שזה קשור בהסכמת משרד האוצר לעדכון הרשימה כיון שכל פריט ברשימה משמעותו תוספת תשלומים לנכים.
זאב רוטשטיין: לכן, הרשימה הזו יחסית די סגורה, ומאד חשוב להסביר נקודה זו.
זאב רוטשטיין: הרבה פעמים אנו פשוט נכשלים בהסברה, כיון שהליקוי שנטען איננו מופיע ברשימה.
זאב רוטשטיין: הועלה פה נושא מידע על זכאות הציבור.
זאב רוטשטיין: חברת-הכנסת לנדבר, אנו כבר הצענו, בעיקר למשרד האוצר שם התיק שלנו תקוע, הקמת מוקד שירות שידבר ביותר משפה אחת, כך שאנשים יוכלו להתקשר ולקבל לא רק הכוונה אלא בשיחת טלפון אחת יוכלו לקבל גם זימון לוועדה, וגם תהיה לנו בקרה על כמה זמן לוקח להגיע לוועדה, ונוכל לשלוט על הנושא הזה.
סופה לנדבר: למה צריכים לחכות כל כך הרבה זמן עד ועדת ניידות?
זאב רוטשטיין: העסק לא יקר.
זאב רוטשטיין: הנושא עדיין לא תוקצב מהאוצר.
זאב רוטשטיין: אין לי בלבי על המוסד לביטוח לאומי, כי המוסד יחד איתנו שותף בבקשה זו.
זאב רוטשטיין: הוא התלהב מאד מנושא הקמת מוקד שירות.
זאב רוטשטיין: אפשר יהיה להתקשר מכל הארץ בטלפון הפטור מתשלום, ולקבל מידע מלא, ותהיינה מוקדניות, שידברו בכמה שפות מלבד עברית, יוכלו להדריך את האנשים גם לגבי זכאותם וגם לוודא אכן שהם שובצו לוועדה.
זאב רוטשטיין: אני מוכרח לציין נקודה אחת.
זאב רוטשטיין: באמצעים שיש לי, ואלה לא אמצעים רבים, כיון שגם מיחשוב של הוועדות הוא נושא שתקוע עדיין במשרד האוצר גם כן למעלה משנתיים, אין לנו מידע ממוחשב על ועדות הניידות.
זאב רוטשטיין: זה נושא שאם הוועדה היתה יכולה לדחוף בכיוון שלו - הייתי מאושר, לא מבחינת שזה היה עוזר לנו אלא זה היה עוזר הרבה יותר לנכים ולנזקקים כי היינו יכולים לקיים בקרה ארצית, כולל גם על זמני היענות וגם על נושא ריבוי או אי-ריבוי של עררים.
זאב רוטשטיין: גם נושא המיחשוב לא עובד.
זאב רוטשטיין: למרות זאת, באמצעים ידניים אני יכול להגיד שהתור הארוך ביותר לפגישה עם ועדת הניידות באיזורים השונים בארץ הוא אכן באשקלון והוא 46 יום במכסימום.
זאב רוטשטיין: זו אינפורמציה מעודכנת מאד.
זאב רוטשטיין: כלומר, לחצי השנה, שדובר עליה כאן, אין ידיים ורגליים.
זאב רוטשטיין: 46 יום זה המכסימום.
סופה לנדבר: אבל, מה שהיה זה היה.
זאב רוטשטיין: אני אומר שוב, שיכול להיות שזה היה בעבר.
זאב רוטשטיין: אינני יודע מתי היתה פנייתו הראשונה לוועדת הניידות באשקלון.
זאב רוטשטיין: אני יכול לתת עדות לגבי הקורה היום.
זאב רוטשטיין: התור המכסימלי הוא 46 יום.
זאב רוטשטיין: אנו מנטרים את מספר הימים בין הגשת הבקשה עד המועד בו מתכנסת הוועדה.
זאב רוטשטיין: יותר מכך, התרנו לאנשים לפנות למקומות סמוכים ולא הקפדנו על האיזורים, כך שאפילו יאשה חלפין העיד כאן שאמרו לו שהוא יכול לפנות לרמלה ויכול להיות שהוא גר באמצע והוא יכול להחליט: לאשקלון או לרמלה לפי אורך התור.
זאב רוטשטיין: אבל, התור המכסימלי הוא 46 יום.
זאב רוטשטיין: כמובן, זה עניין של תקציבים לגבי כמה אפשר לקצר עוד את התור.