GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חדווה גרוס: כמה משפטים: קודם כל אני רוצה לומר שהלקוח מקבל עלון הסבר מפורט על הכרטיס, עלון מאד ידידותי למשתמש, עלון מפורט - אני גם אשאיר לך דוגמה.
סופה לנדבר: בכמה שפות?
חדווה גרוס: בשפה אחת, למיטב ידיעתי.
סופה לנדבר: זה לא בסדר, בגלל שחלק בכלל לא מבינים מה שכתוב שם, ואת יודעת את זה.
סופה לנדבר: כמה יוצאי אתיופיה מחזיקים את זה?
סופה לנדבר: כמה יוצאי ברית המועצות מחזיקים את הכרטיס שלך?
סופה לנדבר: כמה יוצאי מרוקו שלא מבינים את העברית?
סופה לנדבר: אז צריכים לחשוב כנראה על חומר הסברה בכמה שפות.
סופה לנדבר: זה טיפול לתשומת לבכם.
ברוך אלפיה: אם נעשה סיגמנטציה לפי ארץ מוצא
חדווה גרוס: בכל אופן זו השפה הרשמית שלנו.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה עניין של חברות האשראי, זה לא עניין של חברת כנסת, אבל אם אנחנו כבר מדברים - יש לי עכשיו חקיקה, שקיבלו אותה כחקיקה, רק פשוט היה פה משהו קטן שלא חשבו עליו קודם, שגם חוזים בחברות כוח אדם צריך לעשות בכמה שפות, באנגלית, בצרפתית, בעברית וברוסית.
סופה לנדבר: תשמעו רבותיי, מה אפשר לעשות?
סופה לנדבר: בן אדם, כאשר חותם על משכנתה, חותם על חוזה העבודה שלו, לעיתים קרובות לא מבין על מה הוא חתום.
סופה לנדבר: אותו דבר כאן, אני חושבת שהעניין הוא לא שלי, לא של הוועדה לפניות הציבור, פשוט תקבלו את זה כהמלצה.
חדווה גרוס: הדבר השני זה בחוברת הנהלים שלנו לבית העסק, ששם מוסברות במפורט החובות של בית העסק, ולדעתנו הסנקציה בעניין הזה על בית העסק היא יותר גבוהה ביחסים בינו לבינינו, מאשר אם זה יוטל עליו על פי חוק.
חדווה גרוס: פה כתוב לו במפורש: "עליך להשוות את החתימות" ואנחנו בעד ומעודדים ורוצים.
שלומית קולמן: ננקטו סנקציות נגד בית עסק מסוים?
חדווה גרוס: הוא מחויב בעסקה.
חדווה גרוס: הסיכון הוא עליו, הוא מחויב בסכום העסקה.
חדווה גרוס: הצרכן הרי מזוכה.
חדווה גרוס: אני אשאיר לכם את החומרים כדי שתראו.
חדווה גרוס: מעבר לזה, אנחנו רואים שהצרכנים לא נפגעים מזה, להפך.
חדווה גרוס: אולי קשה לומר את זה בוועדה לפניות הציבור, אבל יש צרכנים שמנצלים את החוק, מודעים היטב ליתרונותיו של החוק, יש צרכנים שאולי השתמשו מעט מדי בכרטיס, שלחו את הבת, ואז הם מודיעים שזה לא הם, שזה לא החתימה שלהם.
חדווה גרוס: יש צרכנים שמשתמשים בסעיף 10, שהיו להם פגמים בסחורה, אז הם כבר מודיעים: לא קיבלנו את הסחורה, תפסיקו את החיובים, כשזה לא נכון, זה לא מטרת החוק.
חדווה גרוס: כאשר יש פגמים הם לא אמורים להשתמש בסעיף 10.
חדווה גרוס: אז אני אומרת שיש גם את הצד השני.
חדווה גרוס: גם מה שאמרה הגברת כאן, שלקוח לא קורא - אז קודם כל מה שהיא דיברה זה באמת על עסקה במסמך חסר, שזה לא רלוונטי לדיון.
חדווה גרוס: בית, אני אומרת, יש הרבה לקוחות שלא קוראים - ה-STATEMENT הוא מאד ברור, הוא פשוט כותב: עסקה והסכום.
חדווה גרוס: יש הרבה לקוחות שלא בודקים הרבה דברים.
חדווה גרוס: אני לא בודקת את חשבונות הבנק, אני לא בודקת את החשבונות בסופר, ומתברר שפתאום חייבו אותי על 4 פעמים אותו דבר.
רם סואן: אני מחברת סונול, אני מקבל את מה שאמר חברי, עו"ד יעקב פרידגוט ורוצה להוסיף שבעצם הדרישה לבדוק תעודות זהות בתחנות התדלוק היא כמעט לא ישימה.
רם סואן: אנחנו ניסינו את זה בהתחלה וראינו שזה מהר מאד לא הולך.
רם סואן: יושב נהג באוטו, נותן לך את זה, את התעודה, מישהו אחר מתדלק - הדברים האלה לא הולכים.
רם סואן: הבעיה נוצרת דווקא באותם מקרים שלא נותנים ועוד צועקים על המתדלק ולא פעם זה מגיע לאיומים.
רם סואן: לכן יש הוראה לבדוק, אבל לא בודקים.
רם סואן: אבל מה?
רם סואן: אילו הייתה חקיקה שאומרת שאסור למכור בכרטיס אשראי בלי שעל כרטיס האשראי מוטבעים פרטי הזהות של המחזיק, כולל תצלום שלו, וביחד עם זה הוא מגיש את התעודה, אז אתה בתחנה מוגן, אתה יודע שיש לך הוראת חוק, כך אתה צריך לעשות וכל מי שצועק מאחורנית יכול לצעוק - אתה פועל על פי החוק.
רם סואן: אבל כשאין לך את זה וכולם צועקים עליך, אז זה עובר.
רם סואן: לכן זה לא ניתן ליישום.
רם סואן: נקודה אחרת שרציתי להעלות בהקשר הזה, זה בקשה לחברות האשראי.
רם סואן: אנחנו נכנסנו איתם פעם למאבק משפטי על כך שהם לא בודקים את הפעילות של כרטיס אשראי ותדירות של פעילות בכרטיס אשראי כאשר יש חריגה.
רם סואן: אני לא מדבר על חריגה קטנה, אבל פתאום, כרטיס שקונה בחודש משהו כמו 2,000-3,000 שקל, פתאום אתה רואה קפיצה של 10,000-15,000 בבת אחת, ביום, ולנקודה הזאת הם היו צריכים להרים טלפון.
רם סואן: יש להם מחשב, הם יכולים לסמן להם, למצוא ממוצע רכישות של כרטיס וכשרואים שהממוצע הזה פתאום קפץ בצורה משמעותית, מרימים טלפון לבעל הכרטיס, לא מחכים שהוא יבוא ויגיד להם: תשמעו, אני לא מוצא, הלך לאיבוד, ובינתיים נגרם נזק אדיר, בעשרות אלפי שקלים.
ברוך אלפיה: בהגינות ידידי, לפני שאתה מטיל את האחריות על חברת האשראי - דקה לפני זה טענת שאין לך זמן וכוח אדם לבדוק תעודת זהות בתחנה, כי זה מעמיס את התחנה.
ברוך אלפיה: לפני שאתה זורק את הכדור לחברות האשראי, אולי קודם תתעסקו במה שקורה אצלכם?
ברוך אלפיה: אני לא חושב שזה אתי מה שעשית עכשיו, כי זה גם לא נכון.
ברוך אלפיה: אז בזה בוא נעצור, זה פשוט לא יפה מה שעשית.
ברוך אלפיה: בתחנה אתה לא רוצה לבדוק, ושחברות האשראי יבדקו בשבילך?
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו כאן לא כדי להאשים אחד את השני, אנחנו כאן כדי למנוע להבא מה שקרה עד היום בעסק - לא רוצה עכשיו לחזור על משפט המפתח שלך על הנזקים, אבל אנחנו מקבלים החלטות: אנחנו פונים לבנק ישראל להוציא הוראות לכל הבנקים לאסור למסור כרטיסי אשראי ללא חתימת הלקוח.
סופה לנדבר: אנחנו פונים לחברות האשראי, לעורר את תשומת לב הלקוחות על זה שבסוף חודש, או בתחילת החודש הם צריכים לבדוק את הפירוט של העסקות.
סופה לנדבר: הוועדה לפניות הציבור מבקשת מחברות האשראי היום, בגלל המצב הנוכחי של מדינת ישראל, לחשוב פעמיים על זה שאתם רוצים לחדש את הגבייה של דמי חבר באמצע שנת 2002.
ברוך אלפיה: אני רוצה להוסיף עוד משהו להמלצות - כמו שאת מבקשת שאני איידע את הלקוחות לבדוק, אני חושב שצריך להיות אינטרס של כולנו ליידע עוד פעם את בתי העסק להשוות ולבדוק את החתימות - לא הזכרת את זה.
סופה לנדבר: אנחנו ממליצים על אפשרות לחייב, יחד עם כרטיס האשראי, בעצם להוציא ולהציג תעודה מזהה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה דבר שיכול לעזור.
סופה לנדבר: אנחנו גם פונים לחברות כרטיסי האשראי לעשות חומר הסברה בכמה שפות נוספות, נוסף לעברית.
סופה לנדבר: אתם תעשו סקר מי הלקוחות של החברות, ואני חושבת שהדבר יהיה טוב אם תעשו את זה.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים שאתם תחדשו את הפניות מטעם חברות האשראי לבעלי העסקים.
סופה לנדבר: אצל כל בעל עסק שיהיו הוראות מדויקות - תחדשו את זה, מפני שכנראה ההוראות נזנחות.
דוד עידן: הערה אחת גבירתי.
דוד עידן: בכרטיסי האשראי של אלפא היא צירפה את התמונה של בעל הכרטיס, יכול להיות שזה יקל עליהם.
סופה לנדבר: רבותי, אני מסיימת.
סופה לנדבר: אני ממליצה לחברות האשראי לשלוח מבקרים לבתי עסק ולבדוק עד כמה הם בעצם מקפידים על החוק ועל זהות של בעלי הכרטיס.
סופה לנדבר: אני אסירת תודה שבאתם לכאן, אני מתפלאת שבעצם באתם עם כוח קרב, שאני חושבת שהוא היה כאן מיותר.
סופה לנדבר: אני חושבת שכוח הקרב שלכם אנחנו צריכים כולנו לכוון לכיוון אחד - לשרת את הלקוחות ולתת להם שירות יותר טוב.
סופה לנדבר: אני מבטיחה שהיום נצא ונסביר ללקוחות, לבעלי כרטיסי האשראי לשים תשומת לב מוגדלת בזמן שמקבלים את הפירוט, על זה שיכול להיות דבר כזה, כי אנחנו בזמן האחרון, לא רק בוועדה לפניות הציבור, גם בוועדות אחרות, אנחנו מסתכלים בזכוכית מגדלת, אבל אפשר כבר לראות גם בלי זכוכית מגדלת, לראות את הדרכים, המניפולציות וכל דרכי המרמה על אנשים, שבעצם מנצלים ובעשור האחרון זה גדל פי כמה.
סופה לנדבר: זה לא היה במדינת ישראל ואנחנו צריכים כולנו להילחם בתופעה הזאת, זה לא תעודת כבוד למדינת ישראל ולא תעודת כבוד לישראלים בכלל.
סופה לנדבר: אני מאחלת לכם להגיע מירושלים בקלות ובזהירות, תודה שבאתם ואני מקווה שאנחנו נפעל יחד.
סופה לנדבר: בוקר טוב רבותיי, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: אנחנו נתחיל מהמתלוננים, מהפונים שלנו.
סופה לנדבר: אנחנו דנים היום, לפי בקשת הפונים, ביחידות הנופש.
סופה לנדבר: הוועדה מתכנסת בעקבות פניות של כמה פונים והנושא שלנו:
סופה לנדבר: פניות לגבי גביית דמי שימוש מופקעים לבעלי יחידות נופש.
סופה לנדבר: בבקשה אדוני.
יצחק אסולין: בוקר טוב לכולם.
יצחק אסולין: בשנת 1994 כמדוני, 1993 או 1994, הוזמנתי יחד עם עוד עשרות אנשים לערב בבית מלון בתל אביב.
יצחק אסולין: לא נאמר לי בדיוק במה מדובר, אבל לאחר שהגעתי לשם הבנתי שמנסים למכור לי משהו שאינני רוצה בשום אופן.
יצחק אסולין: לא לקחתי לשם צ'קים, נסעתי לשם, אני ואשתי, והסבירו לנו את העניין הכדאי בהשקעה הזו.
יצחק אסולין: מאחר והיו לנו הרבה שאלות כזוג דתי, שאלנו האם בבית המלון תהיה בריכת שחיה נפרדת, אז כמובן הסוכן יצא לבירורים, חזר אלינו לאחר מספר דקות והודיע: בוודאי, יש 7 בריכות, לא תהיה שום בעיה, יטופל.
יצחק אסולין: אמרנו לו שאנחנו כזוג דתי גרים באזור המרכז, האם מתאים לנו ירושלים - בירר שוב מספר דקות ואמר: אתם יכולים להחליף בכל מקום בעולם, אין בעיה, בירושלים גם תוכלו להחליף את השבוע.
יצחק אסולין: עדיין לא החלטנו אם לרכוש, אבל בסופו של דבר, כשכבר לא הייתה ברירה - הוא ענה לנו על כל השאלות, ליווה אותנו לביתנו בפתח תקווה, בערך ב12- בלילה הגיע לביתנו לקבל את הצ'קים, לאחר שכנוע פשוט בלתי פוסק מצידו ומאמצים בלתי נלאים להוציא את הצ'קים מידינו.
יצחק אסולין: בסופו של דבר, בבוקר אני מתעורר יחד עם אשתי ואני מבין שיש לי משהו חדש ביד, דבר שאני לא יודע איך זה, מה זה, אבל חשבתי שזאת השקעה.
יצחק אסולין: במשך השנים ניצלתי את זה רק פעם אחת
סופה לנדבר: כמה כסף שילמתם עבור זה?
יצחק אסולין: כ7,000-$, משהו כזה, אני לא זוכר.
יצחק אסולין: בית מלון לא היה קיים בזמנו ולכן בשנים הראשונות לא שילמנו דמי אחזקה.
יצחק אסולין: בפעם הראשונה שהמלון נפתח, ואני יצאתי בפעם הראשונה כמדומני בשנת 1999, שילמתי בפעם הראשונה 1,617 שקלים ויצאתי עם משפחתי.
יצחק אסולין: כל ההבטחות לגבי בריכת שחייה נפרדת, כזוג דתי, כמשפחה דתית, כמובן זה לא התקיים.
יצחק אסולין: אפילו שעות בודדות שניסינו לבקש - שעתיים, שעה בריכה נפרדת - לא ניתן לנו.
יצחק אסולין: בבתי מלון שאנחנו מכירים ורבים מחברינו שיוצאים לבתי מלון בארץ, תמיד יש נכונות לפתוח למספר שעות, להפריד, בשעות הבוקר, בשעות הערב, שם בשום אופן לא איפשרו לנו דבר כזה.
יצחק אסולין: ואז מתברר שאנחנו צריכים, כמשפחה, להתקיים, אז הבנו שאין להביא אוכל מהבית ועלינו לרכוש את האוכל בסופרמרקט, שחשבנו שהמחירים עממיים.
יצחק אסולין: אני חושב שזה הסופרמרקט היקר ביותר שהייתי אי פעם - לא בדקתי, אבל זו דעתי.
יצחק אסולין: התקיימנו על האוכל שקנינו שם.
שלומית קואולמן: למה הייתם צריכים לקנות אוכל?
יצחק אסולין: מאחר שהסוויטה הזאת היא לשבוע ללא אוכל.
יצחק אסולין: יש שם חדר אוכל ואם ברצוננו לשלם תשלום נוסף עבור הארוחות, אנחנו יכולים לעשות כן.
סופה לנדבר: אבל את זה מסבירים כאשר רוכשים, כן?
יצחק אסולין: נכון, אז ידעתי שאין ארוחות, וגם הבטיחו לנו שיש שם סופרמרקט, שאנחנו נוכל לרכוש במחירים עממיים.
יצחק אסולין: ובכן, זה לא כך.
יצחק אסולין: לאחר מכן אני הבנתי שזה כבר לא עסק כלכלי ואנחנו ממש רוצים לרדת מזה, מתברר שאנחנו פשוט לא רוצים להיכנס למחויבות, לא רוצים שיוטלו עלינו קנסות וכדומה, אז אנחנו נאלצים לשלם את זה כל שנה, הסכומים הולכים ועולים,
סופה לנדבר: אתם לא יכולים לבטל את הרכישה?
יצחק אסולין: בשום אופן לא.
יצחק אסולין: אמרו לנו שאם אנחנו לא נשלם - פשוט אמרו לי, מישהי בשם ויקטוריה ענתה לי שעשרות אנשים, בעלי יחידות הופנו לעורך דין וזה מטופל, פשוט הם לא משלמים, יש חובות.
יצחק אסולין: לכן אני לא צברתי חובות עד היום, אנחנו משלמים תמיד, כל שנה אנחנו משלמים ולא מנצלים את זה.
יצחק אסולין: לא רק זה, מתברר שאנחנו גם חברים בR.C.I., זאת רשת נוספת שלהם, וכל תחלופה שלי, כל אפשרות להחליף ברחבי העולם, מותנית בחברות ב-R.C.I..
יצחק אסולין: שילמתי על זה מאות שקלים, פשוט מאות שקלים, ורק עם הכרטיס הזה אני יכול לעשות תחלופה בעולם.
יצחק אסולין: אמרו לי שאני יכול לעשות ואז מתברר שכדי להחליף עלי לרכוש כרטיס.
יצחק אסולין: רכשנו כרטיס ואז ניסינו להחליף אפילו תקופה, או בית מלון בארץ.
יצחק אסולין: מתברר שבירושלים בשנתיים הקרובות אין אפשרות, פשוט אומרים שהכל מלא.
יצחק אסולין: אז אין שום אפשרות לצאת לירושלים בשנתיים הקרובות, כך לטענתם, ודבר נוסף, אם זה לא מתאים לי בשבוע של ינואר, ואני רוצה בשבוע לאחר מכן, או שבוע לפני - ואני מתכוון רק לעונות בשפל התיירות, כמו לדוגמה בינואר, שאני רכשתי, אז אם אני רוצה בפברואר או בדצמבר, בחודשים האלה, שזה תקופות די חלשות מבחינת תיירות, מתברר שעלי לשלם עוד מאות שקלים.
יצחק אסולין: עוד מאות שקלים על מנת להפקיד את היחידה ולשנות את התאריך.
סופה לנדבר: אתה יכול להגיד לנו?
יצחק אסולין: יש דברים שאשתי ואני מעדיפים לא לדבר עליהם אלא לבצע את התשלום.
יצחק אסולין: פשוט עדיף לנו גם לא לנסות להיזכר בזה.
יצחק אסולין: זה פשוט דבר נורא.
יצחק אסולין: הגענו למצב כזה שאי אפשר גם למכור את זה.
יצחק אסולין: אני היום מברר כמה עולה לצאת בשבוע - כל אחד מכם יכול להתקשר לקלאב הוטל ולצאת בעוד שבוע, בשבוע הבא, בלי שום בעיה, במחיר קרוב מאד למה שאנחנו משלמים.
סופה לנדבר: בסביבות 3,000 ש"ח למשפחה.
יצחק אסולין: הגענו למצב כזה שאנחנו פשוט מוותרים.
יצחק אסולין: אני רוצה פשוט להחזיר להם את זה, אני רוצה להחזיר, אני לא רוצה.
יצחק אסולין: יש השקעות - מה לעשות, אנשים משקיעים לא נכון, טועים, אבל אנחנו נכנסים לקשיים היום, זה לא מתאים לנו.
יצחק אסולין: או שיפחיתו במידה ניכרת את עלות האחזקה, או שאני פשוט מוכן לוותר על זה כבר, זה המצב שהגענו.
יצחק אסולין: פשוט להפסיד את כל ההשקעה, אבל לא לצבור את זה.
יצחק אסולין: נכון להיום אני פשוט רוצה להפסיק עם זה.
יצחק אסולין: אני פשוט מוכן לתת להם את זה.
יצחק אסולין: הגעתי למצב כזה שאני מוותר על ההשקעה.
יצחק אסולין: קחו את היחידה הזאת.
יצחק אסולין: יש עוד עשרות אנשים שיוותרו על זה, רק שיעזבו אותנו.
סופה לנדבר: זאת אומרת, חתונה קתולית.
סופה לנדבר: אתה לא יכול לבטל את זה?
יצחק אסולין: כן.
סופה לנדבר: מוזר, אבל אנחנו נשמע את התשובות.
דוד פאר: בספטמבר 1996, במסגרת כנס באילת, מחפשים השקעות, הגעתי לכנס מכירות באילת, נאמר לי שבאותו יום יש מבצע, במקום 15,000$ - 9,700$.
דוד פאר: קראתי את החוזה ואמרתי: אני צריך לשקול.
דוד פאר: אמרו לי: שמע, אם אתה תבוא מחר, המבצע נגמר.
דוד פאר: אין מבצע.
דוד פאר: היום.
דוד פאר: מדובר ביחידה ברמה הכי נמוכה.
דוד פאר: קראתי את החוזה - כמה שיכולתי לקרוא.
דוד פאר: דרך אגב, ככה נראה החוזה.
דוד פאר: חוזה ששום גורם לא יכול לקבל אותו.
דוד פאר: הסוגיות שהועלו - אלף, אמרתי אני איש צבא - הייתי באותה תקופה איש צבא - אמרתי שאני לא יודע מתי אני יכול להתאים את השבוע שלי, לאור היותי בצבא.
דוד פאר: אמרו לי: אין בעיה, תיקח מתי שאתה רוצה ומתי שתרצה תבקש ויחליפו לך.
דוד פאר: שום בעיה.
דוד פאר: סוגייה שניה, שאלתי אם יעלה לי כסף התחלופה - אמרו לי לא, לא יעלה.
דוד פאר: גם סיפרו סיפורים שקלאב אין, הולכים להרחיב, לבנות, יהיה משהו מפואר יותר מקלאב הוטל, דבר שלא קרה.
סופה לנדבר: קלאב אין זה בטבריה?
דוד פאר: קלאב אין באילת.
דוד פאר: השתכנעתי.
דוד פאר: לגבי הסכום - סכום האחזקה - נאמר לי, וזה גם כתוב בחוזה פה, ששנת 1995-1996 עלה 245$, זה יציב שנתיים והסבירות היא פלוס מדד מכסימום.
דוד פאר: אבל קראתי בסעיף שאומר שסך כל ההוצאות יתחלק בין סך כל בעלי הזכויות.
דוד פאר: אמרו לי, אל תדאג, יש מפקח על חברת הניהול, כך שהכל בשליטה והכל תחת פיקוח, אין לך מה לדאוג.
דוד פאר: רכשתי את היחידה.
דוד פאר: דרך אגב משלמים את האחזקה כמעט שנה מראש, חצי שנה לפחות, לא בזמן שהולכים להתארח, אלא לפחות חצי שנה מראש.
דוד פאר: בחודש ינואר אני מקבל הודעת תשלום שזה לא 245$, שזה היה 780 שקל, אלא 1,097 שקל, שזה כבר עליה ב37%-.
דוד פאר: בדיוק הייתי בלימודים בצבא, הרמתי טלפון לקלאב הוטל ושאלתי: מה זה צריך להיות?
דוד פאר: הרי דובר פלוס מדד מכסימום, איך זה קפץ בעוד 37%?
דוד פאר: אמרו לי תשמע, זה לא עלייה, זה שינוי השיטה.
דוד פאר: קודם זה היה סכום קבוע, עכשיו זה מתחלק בסך כל בעלי הזכויות.
דוד פאר: אמרתי: רבותיי, אני מבקש, אני מיד עכשיו מבקש להפסיק.
דוד פאר: אמרו לי, אדוני, זה לא כל כך פשוט.
דוד פאר: אם תבטל את הצ'קים - נשארו לי עוד כמה צ'קים - נתבע אותם ואתה תשלם, כי אסור לך לבטל צ'קים.
דוד פאר: הגיע לי עוד תשובות בכתב לגבי העלייה הזאת שמוסבר שזה לא עלייה אלא שינוי שיטה.
סופה לנדבר: כן, גם לנו, בתחקיר שלנו יש שבשנת 1995 מחיר של דמי אחזקה עלה עד היום ב100%-.
דוד פאר: לא ב100%-, משנת 1996 זה עלה מעל 100%.
דוד פאר: אם זה 780 שקל, היום זה 1,800 שקל.
דוד פאר: אני ציפיתי, כאחד שקנה יחידה, והיה לי זמן - אני יצאתי לפנסיה מהצבא והיה לי זמן לעשות בדיקת חריש על קלאב הוטל.
דוד פאר: לא רק על קלאב הוטל, אלא כל מה שמסביב.
דוד פאר: המועצה הישראלית לצרכנות, הרשות להגנת הצרכן, כל מי שמסביב.
דוד פאר: לדעתי כצרכן, אחד שקניתי את היחידה - הפסקתי לשם כבר שנה שלישית - אני לא משלם.
דוד פאר: אני את חובותי לכל גורם שהוא משלם, אין לי דבר כזה, גם לא נבהלתי מהסעיף הזה שאומר שאם אתה לא משלם 5 שנים, היחידה חוזרת, כי זה לא היה לגבי איום, כי ראיתי את עצמי אחד שתמיד משלם תשלומים מראש.
סופה לנדבר: 5 שנים אתה לא משלם ואתה כאילו מוותר על היחידה?
דוד פאר: אם אני לא משלם, אני גם לא מתאכסן, למרות שזו יחידה שלי ושילמתי, אם אני לא משלם, אני גם לא מתאכסן.
דוד פאר: לא מקבל את השבוע.
דוד פאר: איך זה התחיל העניין?
דוד פאר: אני ביקשתי לשנות שבוע, בשנת 1997 שינו לי בלי בעיה, בשנת 1998 אמרו לי, שלם 115 שקל.
דוד פאר: אמרתי, על מה?
דוד פאר: תחלופה.
דוד פאר: מה זה תחלופה?
דוד פאר: אתה רוצה תחלופה?
דוד פאר: 115 שקל.
דוד פאר: אתה רוצה שנשמור לך על זה, תשלם 270 שקל.
דוד פאר: אמרתי עד כאן, אני לא מוכן שתסחטו ממני.
דוד פאר: הסתכלתי בחוזה, אין אזכור, מילה אחת שמדברת על תחלופה או צבירה, אין מילה כזאת.
דוד פאר: לא סכומים וגם לא בסעיף שהוא.
דוד פאר: נאמר לי: אתה קנית יחידה לשבוע מסוים.
דוד פאר: זה שאתה רוצה לשנות, זה מעבר לחוזה.
דוד פאר: זאת אומרת, מותר לנו לדרוש כסף.
דוד פאר: אמרתי: רק רגע, אבל בהצעה שקיבלתי נאמר לי שזה בלי תשלום ואין לי בעיה בכלל.
דוד פאר: מה קרה?
דוד פאר: אדוני, תקרא את הסעיף, אומרים לי.
דוד פאר: כתוב כאן שכל מה שמבטיחים לך החברה, הנציגים, מה שמחייב זה רק החוזה.
דוד פאר: זאת אומרת, פיתו אותי להתחייב לחוזה על ידי מקדם מכירות של הרשת, בסופו של דבר רכשתי ואומרים לי, אדוני, מה שאמרו לך, שום דבר לא תופס.
דוד פאר: מה שתופס זה החוזה.
דוד פאר: הלכתי, התחלתי לחרוש את החוזה וגם את מי שאמור לפקח.
דוד פאר: הייתי צריך לשלם פתאום דמי תחלופה, יש לזה מפקח, המפקח על חברת הניהול, אדם שקוראים לו מר דב הלפרין.
דוד פאר: פניתי להיפגש איתו אז אמרו לי: זה עולה לך כסף.
דוד פאר: אמרתי: מה?
דוד פאר: זה כסף.
דוד פאר: פניתי למנכ"ל קלאב הוטל, אמרתי, אני רוצה להיפגש איתו ואני רוצה שיציגו לי איך בכלל מחשבים את דמי האחזקה.
דוד פאר: אני משלם, אני רוצה לדעת על מה אני משלם.
דוד פאר: אומר לי המנכ"ל שהוא לא יכול לתת לו הוראות להיפגש איתי והוא גם לא יכול שום דבר, הוא לא כפוף לרשת קלאב הוטל.
דוד פאר: למי הוא כפוף?
דוד פאר: מינה אותו נשיא לשכת רואי החשבון.
דוד פאר: אמרתי, אוקי, פניתי לנשיא לשכת רואי החשבון - דרך אגב, הכל מתועד בכתב.
דוד פאר: כל מה שאני מדבר, יש לי תיעוד - ואז הסתבר שפנייה של אחד מהבעלים של קלאב הוטל אל הנשיא - אמר לו: תמנה - מינה.
דוד פאר: אמרתי, אוקיי, מינה מינה.
דוד פאר: מבקר או מפקח כפוף למישהו.
דוד פאר: כל אחד כפוף לאיזה גורם שהוא מעליו.
דוד פאר: שאלתי: למי הוא כפוף?
דוד פאר: למי הוא מוסר דין וחשבון?
דוד פאר: למי הוא מראה מה הוא עושה?
סופה לנדבר: אתה רוצה להגיד שבמשך שנים שאתה רכשת את יחידת הנופש לא קיבלת שום פירוט?
דוד פאר: אני אספר לכם על הרמאויות, ההטעיות אפשר לקרוא לזה - יש פה עורכי דין, אני לא רוצה להסתבך איתם - לדעתי זה העוקץ הכי גדול במדינה, החוזה הזה וכל מה שעשו לכל בעלי יחידות קלאב הוטל.
דוד פאר: העוקץ שמאות מיליוני דולרים - ואני אוכיח את זה תכף - בקיצור כל התביעות לקבל הסבר, לא קיבלתי ולהיפגש איתו, כמובן - כולל פנייה של העורך דין שלי, פניתי דרך עורך דין למר דב הלפרין, והוא לא נאות להשיב גם לו.
דוד פאר: אמרתי, אני לא מוכן לשלם, לא מוכן להיסחט, אני לא מקבל יחידה, אני צריך לשלם סכומים מעבר - הסכום שלי עולה ועולה ואני שואל עד לאן יגיע?
דוד פאר: אם כל שנה זה עלה לפחות ב10%-, והמדד לא עלה.
דוד פאר: לעומת זאת על שובר התשלום כתוב שהמחירים נקבעו לפי עליית המדד ובאישורו של המפקח.
דוד פאר: מה מסתבר בכלל?
דוד פאר: שאין קשר בין המדד ובין מה שעלה, אין גם קשר למה שהמפקח אמר, למה?
דוד פאר: כי המפקח לא אמר כלום.
דוד פאר: אם הוא הוציא רק דוח סיכום, סך כל ההוצאות, אחרי 3 שנים, אז לא יכול שבשנת 2000 הוא מוציא דוח שאומר שבשבת 1997 נקבע סכום מסוים.
דוד פאר: שקר, זה פשוט רמייה.
דוד פאר: בנוסף לכך נקבע בחוזה, 7.3 שסך כל ההוצאות מתחלקות בין סך כל בעלי הזכויות.
דוד פאר: בעלי הזכויות הם בעלי היחידות וקלאב הוטל.
דוד פאר: מה מסתבר?
דוד פאר: שהחלוקה הכוללת מתחלקת ל51- שבועות.
דוד פאר: אמרתי רק רגע, יש 52 שבועות, מה קרה לשבוע נוסף?
דוד פאר: נאמר לי - והכל ישנו בכתב - שבוע תחזוקה - שיפוצים.
דוד פאר: אמרתי: רבותיי, הכל טוב ויפה, כשאני באתי ואמרתי למה אני משלם על דמי תחזוקה, אמרו לי זה לא מופיע בחוזה ולכן מותר לנו.
דוד פאר: אמרתי, רבותיי, פה אתם גובים כסף על שבוע שלא מופיע בחוזה - ואף אחד גם לא יודע מזה - רק אני התעמקתי בעניין.
דוד פאר: על סמך מה אתם גובים?
דוד פאר: איך אתם מחלקים?
דוד פאר: ועוד המפקח מאשר את זה, המפקח על חברת הניהול מאשר את זה.
דוד פאר: כותב לי המנכ"ל: מה אתה רוצה, שלא יתחזקו?
דוד פאר: רבותיי, לא הוכח שתחזקי, לא מוכח ששבוע אחד מוקפא, שום דבר לנו, כבעלי היחידות, לא מוכח שאכן כך.
דוד פאר: מה קורה פה?
דוד פאר: אנחנו משלמים את דמי התחזוקה וקלאב הוטל חוגג עליהם.
דוד פאר: חוץ מזה לא ניתנה לנו שום אפשרות לבדוק את החלוקה בין העובדים של קלאב הוטל לבין זה.
דוד פאר: דרך אגב, חוץ מהאחזקה אנחנו משלמים עוד 10% דמי ניהול.
דוד פאר: תחשבו שדמי הניהול קפצו ב100%- תוך 4 שנים, בשינוי השיטה, מה שנקרא, עלו ב100%- גם דמי הניהול, במאות מיליונים.
דוד פאר: אז איך אפשר פה בכלל להסביר את החלוקה בין העובדים, שדרך אגב הם מה שנקרא: שלך שלי, שלי שלי.
דוד פאר: זאת אומרת, אחד שלא מגיע בשבוע, הרשת משתמשת בזה ואת הכסף היא מכניסה לעצמה.
דוד פאר: חוץ מזה היא עושה אירועים ועוד כהנה וכהנה.
סופה לנדבר: מה זאת אומרת מכניסה לעצמה?
סופה לנדבר: אתה לא הגעת - לא מחזירים לך כסף עבור שבוע?
דוד פאר: סליחה, רשת קלאב הוטל כולה בנויה על יחידות נופש, להבדיל מישרוטל ואחרים שאצלם זה משולב, גם יחידות נופש, גם קניית שבועות נופש וגם נופש כללי.
דוד פאר: זאת אומרת, קלאב הוטל היא הרשת היחידה שרק יחידות נופש.
דוד פאר: מן ההיגיון שיהיה גם בסך הכל ההוצאות יש גם הכנסות - אין אצלם הכנסות, המושג הזה - איך המנכ"ל אומר?
דוד פאר: כולל גם שהם לוקחים ממני חצי שנה מראש את הכסף - את הריבית הנצברת, אני לא מקבל אותה, זאת אומרת, היא לא נכנסת בסך כל התשלום, להקטין את ההוצאות.
דוד פאר: בשבועות וגם בחצאי שבועות שאנשים לא משתמשים ביחידות קלאב הוטל, אם יש לה אורחים - אגב היא משווקת חבר מביא חבר ועוד כהנה וכהנה, שדרך אגב התנאים הרבה יותר טובים מהחברות.
דוד פאר: כך שאין, לא מוסבר.
דוד פאר: לא יכול להיות שכל שנה זה עולה ב10-15%-.
דוד פאר: לא המדד, לא השכר, שום דבר לא עלה.
דוד פאר: המושג "הלקוח צודק" לא קיים, המושג הזה לא נכנס לדלת של רשת קלאב הוטל.
דוד פאר: יש לי תכתובת, יש לי ספרים, אני כותב משהו, עונים לי למחרת משהו אחר.
דוד פאר: אני רוצה תשובה למה שאני שואל.
דוד פאר: למה אני לא מקבל תשובות?
דוד פאר: בתחושתי העוקץ הגדול הוא כזה: עליית המחירים של אחזקה היא חלק במערכת שלמה להונות אותנו, ואני חלק מזה.
דוד פאר: אני מבחינתי ויתרתי - 9,700$
קריאה: מר דוד פאר, תדבר בכבוד.
קריאה: להונות זה מילה קשה.
דוד פאר: אני ככה חש, ואני אגיד לך למה.
דוד פאר: אם כתוב שאם אני לא משלם 5 שנים, היחידה עוברת ברצון, בהסכמה, לרשת קלאב הוטל - אני לא מרצון, אני נאלצתי להיכנס לפינה הזאת.
דוד פאר: היחס שלהם הוא משפיל.
דוד פאר: אם זה איך שהם כותבים את המכתבים, אם זה איך שהם שולחים לנו את התשלום: "אם לא תשלם.
דוד פאר: ." רק מאיימים עלינו.
דוד פאר: אנחנו משלמים את שכרם של חברת הניהול הזאת ועושקים אותנו, נותנים לנו מכה בראש כל הזמן.
דוד פאר: איך אפשר?
דוד פאר: באים להנות, לנופש באים להנות, לא להתעמת, לבוא עם עצבים,
סופה לנדבר: מה אתה רוצה, תגיד לי?
סופה לנדבר: בסופו של דבר.
דוד פאר: בסופו של דבר, שמישהו יעמיד אותם במקומם.
דוד פאר: שמישהו יעצור את תהליך ההונאה הגדול הזה.
דוד פאר: עשרות אלפים היום כבר לא משלמים ותעשי את המכפלות - 10,000$ ממוצע כפול עשרות אלפים, תגיעי למאות מיליוני דולרים, שהכסף הזה ממוחזר אצל רשת קלאב הוטל.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים גם לתת להם איזה שהיא זכות תגובה.
דוד פאר: עוד חצי דקה אני גומר.
דוד פאר: פניתי למועצה הישראלית לצרכנות, פניתי לרשות להגנה על הצרכן,
סופה לנדבר: אתה מסיים בבקשה.
סופה לנדבר: גם הגיע מר גינדי ריגר, גם אני רוצה לשמוע את מר דוד עידן ואחרים ואנחנו רוצים להגיע גם לאיזה שהם מסקנות, הרי לא סתם הגעת לירושלים, אתה גם רוצה שאנחנו נגיע למשהו.
דוד פאר: משפט אחרון, פניתי למועצה הישראלית ולא קיבלתי תשובה, פניתי לרשות להגנת הצרכן, היה לנו כמה דיונים ולא יצא שום דבר, פניתי לכלבוטק, פניתי לעיתונות, אף אחד לא מוכן לעסוק בזה.
סופה לנדבר: הם ידברו עכשיו.
יעל כהן-שואט: שמי עו"ד יעל כהן מהמועצה הישראלית לצרכנות ואני רוצה להשלים את מה שאומרים לנו כאן הצרכנים הנכבדים, כי הם לא מציגים את מלוא התמונה.
יעל כהן-שואט: אנחנו במועצה קיבלנו עשרות תלונות מצרכנים שרכשו יחידה בקלאב אין, קלאב הוטל, אני מדברת על עשרות תלונות לא משנת 1998, משנת 2000, סוף 2000, תחילת 2001.
יעל כהן-שואט: אני מרכזת את נושא יחידות נופש במועצה מזה שנה וחודשיים ואני רוצה לומר קודם כל שלא רק קלאב הוטל וקלאב אין נמצאים פה במרכז הבעיה, אלא יש לנו גם תלונות נגד מלון נירוונה אילת, שהעלה לשנת 2002 את דמי האחזקה שלהם מ1,400- שקל ל2,430- שקל.
יעל כהן-שואט: הם לא פה, אז אני לא ארחיב בנושא זה, אבל אני רוצה לומר שכל החוזים לרכישת יחידת נופש כוללים תנאים כאלה ואחרים מאד מאד מקפחים, והבעיה היא בעיה כללית.
יעל כהן-שואט: אני רוצה עוד לומר שפה, מי שניסח את החוזים האלה לא עשה עבודה של יצירתיות, אלא פשוט העתיק את המודל שקיים בחוץ לארץ ואני רוצה לומר פשוט שגם שם יש הרבה קורבנות שרכשו יחידות נופש וצרכנים שכבולים בחוזים מאד מאד קשוחים ומאד מאד מקפחים.
סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע ממך מה את ממליצה לעשות.
יעל כהן-שואט: אני עוד לא הגעתי להמלצות, אני רוצה קודם כל לנתח את הבעיה ולעבור, במהירות אולי, על עיקר התלונות.
יעל כהן-שואט: עיקר התלונות הם שבעל פה הבטיחו לרוכשים המון דברים שלא משתקפים בחוזים, ואני אתן כמה דוגמאות.
יעל כהן-שואט: 1.
יעל כהן-שואט: הובטח להם בעל פה כי עלות דמי האחזקה תהיה נמוכה, וכאשר אמרו להם מספרים - ולא תמיד אמרו להם מספרים בעל פה - אמרו להם שזה יעמוד על מאות בודדים של שקלים, ואנחנו רואים עם השנים - אני אגיע למספרים, יש לי פה את המספרים של קלאב הוטל לשנת 1997 - אני אתן לכם שני מספרים מאד מאד משמעותיים.
סופה לנדבר: יש לנו הכל, אין צורך.
סופה לנדבר: בשנת 1995 ו1996- 780 ש"ח.
יעל כהן-שואט: לא גבירתי, אחוזים.
יעל כהן-שואט: אני לא רוצה לתת את עלות דמי האחזקה, אני לא פה בשביל זה.
סופה לנדבר: חכי.
סופה לנדבר: אנחנו פה, יש לנו נושא.
סופה לנדבר: הנושא של היום זה דמי האחזקה.
יעל כהן-שואט: גבירתי, אני מתרכזת בזה.
יעל כהן-שואט: אם לוועדה אין סבלנות לשמוע את כל הטענות של הצרכנים.
סופה לנדבר: חכי, אנחנו כאן לא בגלל הוועדה שלך ובגלל האוסף שלך.
סופה לנדבר: אנחנו כאן כי יש לנו נושא ואני לא רוצה לעבור את הגבול של הנושא הזה.
סופה לנדבר: בגלל זה אני מבקשת ממך לא לתת לנו ציונים, דבר ראשון.