GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם וגשל: בכל זאת, ישראל רחמנים בני רחמנים ואנחנו ערב פסח, ואני יודע מה זה לקזז שנה של תשלום - כך כתוב, ומוסכם על כולם, ואני לא צריך לשאול אף אחד שום דבר - והודעתי קודם לגורמים שצריכים להודיע לישיבות, ואנחנו נראה מה תצטרך להיות הפרופורציה בין אלה שהגישו בזמן לבין אלה שלא הגישו בזמן, שאני נותן עד מחר אחר הצהריים לכל מי שלא הגיש להגיש את זה.
מנחם וגשל: והודעתי שכל מי שרוצה להגיש את זה שלא יספר לי סיפורים ולא ישלח לי בדואר - שכשהוא מגיש לי את זה ב-24 השעות האחרונות, במחילה בכבודו, שיקח את המעטפה ויביא אותה למחלקה וידאג להחתים אותה וידאג גם להגיד ולשאול "למי נתתי את זה?", מפני שסיפורים לא יתקבלו.
מנחם וגשל: אבל, אני אומר את זה מפני שכך זה התנהל - - -
אורי מקלב: בכמה מוסדות אתם מטפלים?
מנחם וגשל: בסך-הכל?
דוברת: 270.
מנחם וגשל: 270.
מנחם וגשל: דרך-אגב, אלה לא רק ישיבות של נוער חרדי.
מנחם וגשל: אלה גם ישיבות של הציונות הדתית.
מנחם וגשל: זה כל הישיבות.
אורי מקלב: זה מוסדות ציבור.
אורי מקלב: זה לאו דוקא ישיבות.
מנחם וגשל: נכון, אתה צודק.
מנחם וגשל: אומרים כל הזמן "ישיבות".
מנחם וגשל: זה מוסדות.
אורי מקלב: מוסדות ציבור.
אורי מקלב: אני קראתי "מוסדות ציבור", ולא אמרתי "ישיבות".
מנחם וגשל: כן.
מנחם וגשל: אוקיי.
מנחם וגשל: לגופו של עניין, אנחנו דנים, להזכיר לוועדה, במבחני תמיכה.
מנחם וגשל: במבחני תמיכה יש כללים, והכללים בהם הם שהכל צריך להיערך בזמנו.
מנחם וגשל: אנחנו מדברים נכון לכרגע על העובדה שאנחנו ביקשנו את הדו"חות האלה על תשלום רטרואקטיבי שניתן מספטמבר שנה קודם.
מנחם וגשל: זה לא דו"חות שאנחנו צריכים אותם בשביל שנה אחר כך.
מנחם וגשל: כשראינו שלא קיבלנו את הכל, שהמפקחים שלנו שהסתובבו במוסדות עשו את כל העבודה, אנחנו הודענו לכל המסגרות, המחלקה הודיעה, במהלך יוני - - -
מנחם וגשל: במהלך יוני.
מנחם וגשל: לא המכתב.
מנחם וגשל: המפקחים הודיעו במהלך יוני למוסדות שהם צריכים להגיש את החומר, אבל אני יודע שאם הייתי אומר את הדברים האלה כאן והייתי אומר "המפקחים הודיעו" - היו אומרים לי: "תביא את המפקחים שהודיעו".
מנחם וגשל: הוצאנו מכתב ב-6 ביולי, אם אינני טועה, והודענו לכל המסגרות: "אתם נדרשים להגיש לנו ולא יאוחר מה-31 את כל החומר - השלמת מסמכים וכל המסמכים שצריך".
מנחם וגשל: זו השלמת מסמכים.
מנחם וגשל: זו לא הגשת מסמכים.
מנחם וגשל: אני יודע את הקושי.
אורי מקלב: לפעמים, זה יותר קשה מהגשה.
מנחם וגשל: אבל, זה לא רלוונטי לדיון.
מנחם וגשל: אולי צריך להוריד חלק מהמסמכים ולא לבקש אותם.
מנחם וגשל: ביקשו ממני הישיבות, ונעניתי ברצון לשבת בישיבה מסודרת עם הביטוח הלאומי, מייד אחרי שנגמור את הבלאגן של השנה, ולנסות לראות האם אנחנו יכולים לקבוע כללים עם הביטוח הלאומי שיקלו על הישיבות בהבאת המסמכים.
מנחם וגשל: אבל, זה לא רלוונטי.
מנחם וגשל: עד הרגע הזה הם צריכים להביא מבחני הכנסה, ומי שלא מביא מבחני הכנסה לא זכאי לקבל.
מנחם וגשל: היה את כל חודש יולי ואת כל חודש אוגוסט, ולמיטב ידיעתי בחודשים יולי אוגוסט לא חלו ראש-השנה, יום כיפורים, סוכות או פסח.
מנחם וגשל: אלה חודשיים של קיץ, שבהם אפשר היה ללכת וללכת להורים ולבקש מהם להביא ולבקש מהם את כל מה שנבקש מהם ולהגיש אותם על-פי הבקשה שלנו במהלך יולי-אוגוסט.
מנחם וגשל: אבל, לא.
מנחם וגשל: כרגיל, נזכרים בשלושת הימים האחרונים.
מנחם וגשל: למה?
מנחם וגשל: קודם, היו צריכים להיות בים?
מנחם וגשל: מה בדיוק העניין שאי-אפשר היה ביולי-אוגוסט להגיש לי את כל המסמכים ושהכל יהיה מסודר ושלנו יהיה זמן לבדוק?
מנחם וגשל: ב-26 הוחלט שצריך להגיש את המסמכים.
מנחם וגשל: מר לוי הוא ירושלמי.
מנחם וגשל: הוא מרמות, וגם אני מרמות.
מנחם וגשל: אתה יודע שאתה נמצא ב-26 בחודש - קח את המעטפה, תביא אותה למשרד בירושלים, תמסור אותה, תראה מי האדם שלו מסרת את הדבר, או לחלופין: אתה רוצה להיות בטוח שאתה תקבל אותו - שלח אותו בדואר רשום עם אישור מסירה, ולמיטב ידיעתי זה משהו כמו 20 שקל.
דוברת: פחות.
מנחם וגשל: זה פחות מ-20 שקל, וזה לא היה עולה לו 400 שקל לעשות הגדלה של התצלום.
מנחם וגשל: ואז, תדע שיש לך ביד אסמכתא שהעברת את הנייר הזה.
מנחם וגשל: ואז, משרד ממשלתי יכול לצעוק "הצילו" - יש לך אסמכתא.
מנחם וגשל: תרשה לי עוד שתי הערות, עוד שתי מלים.
אורי מקלב: שאני לא אשכח את כל מה שצריך להגיד.
מנחם וגשל: אני רואה שיש לך הרבה שאלות אלי.
אורי מקלב: אחת ההערות: מה זה "ללכת לים"?
אורי מקלב: זה לא מכובד להגיד את זה.
מנחם וגשל: סליחה, חבר-הכנסת מקלב, אני אגיד למה.
יעקב לוי: תרשה לי, - - -
מנחם וגשל: לוי, תן לי.
מנחם וגשל: שתקתי, לא אמרתי מלה ולא הפרעתי לאף אחד.
אורי מקלב: זו, למשל, הערה במקום "ללכת לים".
מנחם וגשל: אגיד לך למה.
מנחם וגשל: לשנה הזאת, ויודע זאת מר לוי, כשביקשתי את כל מבחני ההכנסה התרעתי ואמרתי: "חברים, אני אדרוש מהמשרד....", ויעידו כאן חבריי שאני עושה את המוות בתוך המשרד כדי שאנחנו נעמוד בדיוק במתווה העבודה.
מנחם וגשל: חשבת המשרד שילמה בשנה הזאת צורת תשלום שלא היתה מעולם.
מנחם וגשל: שהוועדה תדע את זה: אתה יודע שאנחנו מקבלים את הכספים, ורק חצי מהסכום שמיועד למוסדות ציבור נמצא בבסיס התקציב, והחצי השני בא מכספים קואליציוניים והוא תמיד בא בסוף שנה.
מנחם וגשל: מכיון שהוא תמיד בא בסוף שנה, אנחנו צריכים באמצע השנה תמיד לעשות התחשבנויות, והבלאגן גם לישיבות וגם לנו הוא ענק.
מנחם וגשל: חשבת המשרד קיבלה השנה החלטה, שהיא משלמת על בסיס העובדה שאגף התקציבים הודיע לה שיהיה בסדר.
מנחם וגשל: אני אומר לך שאני במשרד הזה כבר השנה ה-47 שלי, ומעולם לא שמעתי שחשבת המשרד, אפילו בשבילי שאנחנו כבר עובדים הרבה שנים ביחד, מוכנה לשלם לי אגורה על "יהיה בסדר".
מנחם וגשל: היא שילמה את כל הסכום השנה, שהוא 50 מליון שקל, כש-25 מליון שקל היא לא רואה אותם בתקציב.
מנחם וגשל: היא שילמה את כל ה-50 מליון שקל, והמוסדות, בפעם הראשונה בהסטוריה, ויגיד מר לוי אם אני צודק או לא, קיבלו את התשלום המלא, למרות שאין לנו עדיין את התקציב.
מנחם וגשל: תגיד לי איפה שמעת דבר כזה במשרד ממשלתי.
מנחם וגשל: אנחנו אמרנו: כדי לדרוש מהישיבות להיות בסדר, קודם כל אנחנו צריכים להיות בסדר.
מנחם וגשל: להיות בסדר מבחינתנו זה לפעמים גם לצאת קצת משורת הדין.
מנחם וגשל: אבל, אתה לא יכול לדרוש מאתנו כשלאורך כל הדרך אנחנו לא מקבלים את המסמכים בזמן, אנחנו דורשים בדרישות מאד מסודרות לקבל את כל החומר.
מנחם וגשל: כשאני השנה ביקשתי את כל החומר, והתרעתי והודעתי "אני לא אקבל חומר לאחר הזמן" והתרעתי והודעתי "אני לא אקבל חומר" והוצאתי מכתב אישי שלי לכל הישיבות והודעתי, באו אלי בספטמבר עם טענה שאיך אפשר לדרוש להעביר את כל החומר בזמן כאשר בתחילת ספטמבר השנה היה ראש-השנה.
מנחם וגשל: שאלתי: "למה?
מנחם וגשל: מה היה ביולי-אוגוסט?
מנחם וגשל: הייתם בים?".
מנחם וגשל: אז, חזרתי על ה"ים".
מנחם וגשל: אני חוזר חזרה ואומר: אל"ף, החומר צריך להיות מוגש הרבה יותר מוקדם ממה שהוצאנו מכתב.
מנחם וגשל: הוצאנו מכתב, והיו חודשיים להעביר את החומר, והיו צריכים להעביר את החומר.
מנחם וגשל: בסדר, קורה, חיכית לרגע האחרון.
מנחם וגשל: קח אחריות ותביא את החומר למשרד, ותדע שבשלושת הימים האחרונים אתה לא צריך להגיש אותו.
מנחם וגשל: הערה לאנשי הדואר - זה נשמע כאילו כל המכתבים מגיעים ביומיים או בשלושה ימים.
מנחם וגשל: אני מצהיר פה שיש מכתבים שמגיעים אלי גם לפעמים אחרי שבועיים.
מנחם וגשל: מספיק שיש טעות באות אחת, מספיק שיש איזו שהיא תקלה באיזה שהוא רישום שם, ואז לפעמים המכתב מסתובב.
מנחם וגשל: מגיעים אלי מכתבים בתיבת הדואר שלי, ברמות, שבכלל לא מיועדים אלי.
מנחם וגשל: אני שם אותם כדי שכשהדוור יגיע יקח אותם, ואני כותב לו: "נא העבר את המכתב למי שהוא מיועד".
מנחם וגשל: אני מסכים ש-90% עובד כמו שאמרת, אבל 10% או לא 10% אלא 5%,--
דוברת: אפילו אחוז.
מנחם וגשל: --2% קורית תקלה?
מנחם וגשל: ! - אני טוען שהמקרה הזה הוא ב-2%.
מנחם וגשל: האם מישהו יכול להוכיח לי אחרת?
מנחם וגשל: !
נילי יבנאלי: אם מותר לי רק להעיר הערה, - - -
אורי מקלב: אני אתן לךְ בזמן.
אורי מקלב: זה לא דיון בחברת דואר.
אורי מקלב: לא בשביל זה הבאנו אתכם.
אורי מקלב: הבאנו אתכם להשמיע את הדברים.
אורי מקלב: יש לנו עוד איזו שהיא הצעה, ולכן הבאנו אתכם.
אורי מקלב: זה לא רק כדי להשמיע את הדברים.
אורי מקלב: יש איזה מכתב פנייה בנושא על איזו תובנה בעניין, ורצינו לשמוע את חוות דעתכם ואת חוות דעת המשרד כדי למנוע את הדברים האלה.
אורי מקלב: האם עוד מישהו רוצה להוסיף ממשרד הרווחה?
אריאלה טוקר: בדברים שלנו פה אנחנו משלמים למוסדות שהיו בסדר.
אריאלה טוקר: מנחם כבר הבהיר שמדובר בתמיכה.
אריאלה טוקר: המשמעות של זה היא שאנחנו לוקחים את הסכום שיש לנו ומחלקים את זה בין התלמידים הקיימים.
אריאלה טוקר: עכשיו, ככל שלוקח לנו יותר זמן להחליט על מספר התלמידים הקיימים, לוקח למוסדות, שבאמת הגישו בזמן ושהתלמידים שאכן מגיע להם הרבה יותר זמן לקבל את הכסף.
אריאלה טוקר: לכן, מנחם קבע את המתווה.
אריאלה טוקר: אנחנו, כמשרד, הסכמנו לעמוד מאחוריו.
אריאלה טוקר: ככל שיש כאלה חריגים שלא עומדים בזמן- - -
שלומית אבינח-קואולמן: כמה חריגים כמו מר לוי יש?
מנחם וגשל: האם את רוצה לדעת, למשל, השנה כמה חריגים יש?
אריאלה טוקר: מעט מאד.
מנחם וגשל: עשרות.
אורי מקלב: מר לוי הוא מנהל ולא חשב משרד.
אורי מקלב: הוא לא עומד כאן לדיון.
אורי מקלב: מר לוי הוא בסך-הכל - - -
מנחם וגשל: ברור.
מנחם וגשל: זה רק העניין.
אורי מקלב: כמו שהישיבות והישיבות הן מוסדות ציבור, כך גם מר לוי הוא בסך הכל מנהל שעושה את עבודתו נאמנה.
אורי מקלב: אני מעריך אותו על מה שהוא עשה, מפני שאני חושב שהוא באמת גילה לנו טפחיים בתשובות.
אורי מקלב: תכף נדבר על זה, כשלנו תהיה רשות הדיבור, כלומר גם כיושב-ראש אקבל את רשות הדיבור.
אורי מקלב: אם אני מבין את דברייך, את אומרת שבנושא תמיכות יש משמעות לזמן יותר מדברים אחרים.
אורי מקלב: אשקף את מה שאת אומרת:
אורי מקלב: בנושא תמיכות ממד הזמן והתאריך הוא הרבה יותר חשוב מדברים אחרים.
אורי מקלב: נניח שבדברים אחרים תאריכים הם רק בשביל התנהלות רגילה.
אורי מקלב: בשביל התנהלות המשרד גם עושה dead lines זמן: "מכאן ואילך אני צריך להתחיל להכין".
אורי מקלב: אבל, במבחן התמיכות, זו חלוקה של הכסף שנמצא למי שזכאי לזה.
אורי מקלב: יש הבדל אם מחלקים, נניח, 100 ל-10 אנשים או 100 ל-11 איש או ל-9 אנשים.
אורי מקלב: לכן, זה מה שאת אמרת: לא מחלקים את התמיכות כל זמן שאין את התמונה הכוללת.
אריאלה טוקר: לא רק זה.
אריאלה טוקר: יש גם תאריך.
אריאלה טוקר: את הסכום של פר-תלמיד זה ועדת תמיכות קובעת.
אורי מקלב: זה נגזר מתוך סכום הכסף שיש.
אריאלה טוקר: בוודאי.
אריאלה טוקר: לוועדת תמיכות יש dead line, זמן אחרון שהיא יכולה להתכנס.
אורי מקלב: האם את חולקת על מה שאני אמרתי או שאת מסכימה?
אריאלה טוקר: אני מחזקת.
אריאלה טוקר: יש את משמעות הזמן.
דוברת: היא רוצה גם להוסיף.
אורי מקלב: זאת אומרת, מבחן התמיכות הוא מבחן אחר, ויש משמעות לתאריך.
אורי מקלב: זה לא רק סתם תאריך יעד, תאריך של סדר.
אורי מקלב: יש לזה משמעות הרבה יותר גדולה כי צריך לדעת מה הסכום שצריך.
אורי מקלב: אף אחד לא מקבל כל זמן שלא כולם ראו את התמונה הכוללת.
דובר: לא, לא.
אורי מקלב: הוא מקבל מקדמה, אבל לא את הסכום הכולל, אלא אחרי שיש- - -
מנחם וגשל: הוא לא יודע בדיוק את החשבון הסופי.
אורי מקלב: אתם גם לא יודעים את הדבר הזה.
אורי מקלב: זה אינו דומה כשזה מתחלק.
אורי מקלב: סך-הכל סכום התמיכות מתחלק לפי הזכאים.
אורי מקלב: אם אחד לא הגיע בזמן, אז אחד מעכב את זה.
אורי מקלב: לכן, בנושא התמיכות לממד הזמן יש הרבה יותר משמעות מאשר נניח לסתם דברים שבשוטף, --
אריאלה טוקר: לתקציב רגיל.
אורי מקלב: --לתקציב הרגיל שתאריך היעד שם הוא 31 לדצמבר וכל משרד יכול להתנהל.
מנחם וגשל: זה מתנהל שוטף.
אורי מקלב: גברת חבצלת סלומון, בבקשה.
חבצלת סלומון: אולי אעיר לגבי הנושא שלא זימנו אותו או לא הסכימו שיבוא לבירור.
חבצלת סלומון: קודם כל, יש לנו שעות קבלה.
חבצלת סלומון: כל מוסד שרוצה להגיע יכול להגיע, ולא צריך בכלל לזמן אותו.
אורי מקלב: אפשר לענות לו את זה שיש שעות קבלה.
חבצלת סלומון: הוא יודע.
חבצלת סלומון: שלחנו לכולם, וגם בטלפון יש משוב שאומר.
אורי מקלב: מה ענו לו?
אורי מקלב: לא ענו לו שום דבר.
חבצלת סלומון: לא.
חבצלת סלומון: קודם כל, לא צריך לענות לו.
חבצלת סלומון: הוא יכול להגיע בלי לתאם בכלל.
אורי מקלב: קודם כל, צריך לענות לו: "יש לנו זמני קבלה".
אורי מקלב: למה לא צריך לענות לו?
חבצלת סלומון: אני לא יודעת מה ענו לו ומה לא.
חבצלת סלומון: אני לא שמעתי שהוא רצה - - -
אורי מקלב: אז, את לא יודעת.
חבצלת סלומון: אני לא שמעתי.
אורי מקלב: תגידו: "יש שעות קבלה.
אורי מקלב: בימי ד' מקבלים מ-09:00 - תבוא".
חבצלת סלומון: הרב מקלב, כל מי שרצה לבוא לדבר על נושא ההצלבות בא, קבענו אתו ודיברנו אתו.
חבצלת סלומון: זה - אני לא שמעתי.
חבצלת סלומון: זו פעם ראשונה שאני שומעת.
מנחם וגשל: הוא אומר שהיה כתוב במכתב שהוא מבקש להתקבל אצלנו ולא ענינו.
מנחם וגשל: אני לא זוכר דבר כזה.
חבצלת סלומון: במכתב שהגיע אלי אני לא - - -
מנחם וגשל: אני לא ראיתי דבר כזה שהוא ביקש.
מנחם וגשל: הוא ביקש שנענה לו.
יעקב לוי: אני שלחתי.
אורי מקלב: כתוב: "כמו כן, שלחתי אין-ספור בקשות להתקבל לשיחת בירור.
אורי מקלב: לצערי הרב, נפלתי על אוזניים ערלות שלא היו מוכנים להשיב...".
מנחם וגשל: את זה הוא כותב למי?
אורי מקלב: את זה הוא כותב לי.
מנחם וגשל: אני מדבר על המכתבים שהגיעו אלינו.
יעקב לוי: גם לגברת סלומון.
אורי מקלב: גם למר איצקוביץ.
אורי מקלב: הוא כותב: "כתבתי בפאקסים".
אורי מקלב: כבר במכתב הראשון הוא כותב ש"נשלחו מכתבים למשנה למנכ"ל, מר מנחם וגשל, אך דחו אותנו בעניין".
מנחם וגשל: זה נכון, לא כתוב "ביקשתי להתקבל לשיחה".
אורי מקלב: כאן, במכתב שלי, הוא כותב שהוא ביקש.
מנחם וגשל: את זה הוא כותב לך.
מנחם וגשל: אבל, לי הוא כתב את ההערה.
אורי מקלב: נמצא הנער לפנינו, ואפשר לשאול אותו בעניין הזה עוד מעט.
יעקב לוי: אני שלחתי למשרדך וגם למשרדו של המנכ"ל --
מנחם וגשל: אני לא אמרתי שלא שלחת.
מנחם וגשל: הנה, עוד בעיה של הדואר.
יעקב לוי: --פאקסים בבקשה להתקבל לבירור.
מנחם וגשל: חברים, אני לא יודע.
מנחם וגשל: - - -
יעקב לוי: אדוני מקלב- - -
אורי מקלב: תכף אתן לך.
אורי מקלב: עוד דקה.
אורי מקלב: אני רוצה שהם ישלימו.
מנחם וגשל: הדבר היחיד שאני אומר:
מנחם וגשל: לגבי הנושא שהבקשה לתת תשובה - תשובה ניתנה.
מנחם וגשל: חבצלת נתנה תשובה.
מנחם וגשל: לגבי העניין שבן-אדם מבקש ממני להתקבל לשיחה, אני חושב שאני לא זוכר מתי אדם ביקש להתקבל אצלי לשיחה ולא עניתי לו, גם כשאני כותב לו שזה מיותר.
מנחם וגשל: אבל, לענות לו - אני אענה לו.
מנחם וגשל: אני לא זוכר שיש לי מכתב עם בקשה, ואם מר לוי היה מבקש ממני - אני אפילו יכול לקבוע את זה קרוב לבית.
אורי מקלב: אני שמח בזה.
אורי מקלב: פעם היתה מכונית רולס-רויס שנתקעה ב-high way בבריטניה.
אורי מקלב: נשברה בה הציריה, שזה דבר מרכזי.
אורי מקלב: בעל הרכב טלפן לחברה, ואמרו לו: "אין בעיה.
אורי מקלב: תוך חצי שעה נמצאים אצלך".
אורי מקלב: אחרי חצי שעה מסוק נחת עם שני צוותים של מכונאים, ותוך חצי שעה הרכב היה מסודר ואמרו לו "אתה יכול לנסוע".
אורי מקלב: עברו חודש, חודשיים ושלושה חודשים, והוא לא מקבל שום מכתב חיוב.
אורי מקלב: הוא איש ישר, והוא שולח פאקס ומבקש: "מה עם החשבון שלי?
אורי מקלב: לא קיבלתי.
אורי מקלב: אני רוצה לשלם.
אורי מקלב: גם על השירות הטוב הזה אני מודה לכם".
אורי מקלב: הוא מקבל תשובה: "ל'רולס-רויס' לא נשברה ציריה.
אורי מקלב: לא היה דבר כזה".
אורי מקלב: זאת אומרת, אם אין דבר כזה ואם אני צריך לברר כאן את הנאמנות של מר לוי אם הוא שלח או לא - זה עוד סיפור.
אורי מקלב: אבל, אם אני מקבל תשובה שבמשרד הרווחה, --
מנחם וגשל: לא אמרתי: "משרד הרווחה".
מנחם וגשל: אמרתי: "אני".
אורי מקלב: --אצל מר וגשל, אצל חבצלת סלומון, כשבקשה לבירור מתקבלת, היא לא נענית בשלילה - אז אני לא- - -
מנחם וגשל: לא אמרתי את זה.
מנחם וגשל: אמרתי: "לא לא נענית".
מנחם וגשל: לא אמרתי שהיא לא נענית בשלילה.
מנחם וגשל: הרבה אנשים מבקשים להיפגש אתי ואני לא פוגש אותם, אבל אני עונה להם.
אורי מקלב: האם עוד מישהו רוצה להוסיף?
ציפי בר-לבב רועה: רציתי להוסיף הערה.
ציפי בר-לבב רועה: אני מבקשת להזכיר, שמעבר לעניין הפרטני שעלה כאן, אנחנו צריכים להתכנס לנושא טכני.
ציפי בר-לבב רועה: אני מבקשת להבהיר: כל אימת שמדובר בהגשת מסמכים לכל גוף ציבורי, לכל רשות שלטונית, המועד הקובע הוא מועד ההגשה.
ציפי בר-לבב רועה: מועד ההגשה משמעותו מועד הקבלה של המסמך באותה רשות, ולא מועד המשלוח.
ציפי בר-לבב רועה: לעולם לא קובעים באיזה מועד אתה תשלח, אלא באיזה מועד החומר התקבל.
ציפי בר-לבב רועה: כך נעשה לגבי מועדי הגשת כתבי בית-דין לבתי-משפט ובתי-דין, כך נעשה לגבי הגשת הצעות למכרזים, כך נעשה לגבי כל המסמכים שמוגשים לכל הרשויות.
ציפי בר-לבב רועה: אנחנו לא יכולים ללכת כל פעם אחורה למתי הוא שלח, באיזו דרך הוא שלח, ובטח לא לפנות לדואר.
ציפי בר-לבב רועה: זה לא פתרון.
ציפי בר-לבב רועה: לא שם הפתרון.
ציפי בר-לבב רועה: האחריות היא תמיד של מי שעליו מוטלת החובה להגיש מסמך בזמן לוודא שהמסמך הגיע ליעדו במועד שנקבע.
ציפי בר-לבב רועה: הרשויות, מהאילוצים שלהן - אני חושבת שמר וגשל הסביר כאן היטב את האילוצים שלנו כמשרד, וזה גם הוסבר למר לוי במכתב שנשלח אליו - מדובר במערכת ממוחשבת.
ציפי בר-לבב רועה: המערכת נסגרה ב-1 בספטמבר.
ציפי בר-לבב רועה: כל מה שנכנס עד ה-31 באוגוסט נכנס למערכת, ומה שהגיע אחרי זה טכנית לא היה יכול להיכנס.
ציפי בר-לבב רועה: זה לא מתוך רצון להיות קשים.
אורי מקלב: מה זה אומר למר לוי?
אורי מקלב: מה אתם עונים לו? - שזה בלתי אפשרי ושהמערכת לא קלטה.
אורי מקלב: על זה בדיוק הוא מלין.
ציפי בר-לבב רועה: נכון, אבל אני מסבירה שוב שאחריותו של המגיש היא לוודא שהמסמך הגיע ליעדו במועד.
אורי מקלב: מר לוי, האם אתה רוצה להוסיף משהו?
יעקב לוי: מעצם התשובה שלהם, יש איזו שהיא קצת סתירה מנהלית.
יעקב לוי: הדגישו לפני כן שאילו הייתי שולח את זה בדואר רשום והייתי מציג את הקבלה של הדואר, למרות שזה היה מגיע ב-11 בחודש - זה כן היה מטופל.
יעקב לוי: אבל, מאחר ושלחתי את זה בדואר רגיל, --
דוברת: לא אמר דבר כזה.
יעקב לוי: --אז המערכת נסגרה.
יעקב לוי: אני שואל - - -
מנחם וגשל: לא אמרתי.
מנחם וגשל: אם היה לך אישור מסירה שזה הגיע - הכל עלי.
ציפי בר-לבב רועה: לו היית שולח באותו תאריך רשום פלוס אישור מסירה והיה נמסר - - -
אורי מקלב: בעצם, הם זורקים את כל הבעיה עליך, לפתחך.
אורי מקלב: עוד מעט אני אבקש ממך להשלים בעניין הזה.
אורי מקלב: שמעתי בקשב רב את כל מה שאתם אמרתם.
אורי מקלב: אני חושב שאתה באמת אמרת דברים גם מתוך הלב וגם דברים פרקטיים שאני חושב שבאמת - ואני מציין את זה, וראוי לציין את זה - שמשרד שמנסה להתגבר על ביורוקרטיות ומנסה להתנהל כראוי; עצם הדברים שיושבים בישיבות עם גופים שהם מקבלי השירות ומנסים ביחד לייעל ולקביעת תאריכים זה דבר חשוב מאד.
אורי מקלב: אבל, כל זה אם הדיון היום היה על בקשות שהגיעו לאחר ה-31 באוגוסט, והם באים להציג בעיות אובייקטיביות.
אורי מקלב: באים ואומרים: "אתה דורש מאתנו, מביטוח לאומי, מסמכים.
אורי מקלב: ביטוח לאומי מתנהל... זה לא מספיק זמן.
אורי מקלב: יש בעיות בדבר הזה.
אורי מקלב: מה לעשות שה-1 בספטמבר זה ראש-השנה".
אורי מקלב: צריך להגיד איפה היה לפני זה?
אורי מקלב: הויכוחים הם על מסמכים שהגיעו לאחר ה-31 באוגוסט, שלא היה על זה ויכוח שאדם איחר ולא הגיש בזמן, ועכשיו אנחנו אומרים: "האם שורת הדין פועלת פה או לפנים משורת הדין?".
אורי מקלב: זו השאלה כאן: איך צריך להתנהל?
אורי מקלב: איך אני בודק את הצד השני, את מקבל השירות שלי, כמו שאני בודק את עצמי, כלומר אם לי אין עיכובים?
אורי מקלב: כשאני מתעכב - הכל בסדר, כשאני לא מעביר בזמן שאני צריך לתת - הכל בסדר, ורק כשאני דורש מהשני... אבל, כאן אני שואל, ומסתכל על מר לוי או על מוסד החינוכי "בני ציון": במה הוא חטא?
אורי מקלב: במה הוא לא היה בסדר?
אורי מקלב: כתבתם לו שבגלל שיבושי דואר צריך לשלוח אותו 20 יום לפני ה-31/8?
אורי מקלב: המסמכים האלה אמורים וצריכים להגיש אותם רק במכתב רשום?
אורי מקלב: "רק עם חותמת 'התקבל' אנחנו נדון בזה".
אורי מקלב: אם הייתם דורשים דבר כזה מאנשים כמו בתי-משפט או כמו שמכרזים מבקשים, הייתם באים בטענה "את זה לא עשית".
אורי מקלב: אבל, מה עושה במדינת ישראל אזרח או מנהל מוסד שמאמין במערכות.
אורי מקלב: ב-26 בחודש אתה הלכת.
אורי מקלב: עכשיו, אתה הוכחת לי.
אורי מקלב: אני לא יכול להגיד לך שלא שלחת.
אורי מקלב: הוא הוכיח, והוא השקיע בזה במעבדה 280 שקל כדי להוכיח שהוא שלח מכתב עם חותמת, והמכתב שלו הוא ב-26 בחודש.
אורי מקלב: אתם העברתם לו את זה חזרה.
אורי מקלב: המכתב נמצא ב-26 בחודש.
אורי מקלב: אתם כותבים לו: "התקבל ב-9 בחודש, ב-9/9", 13או 14 יום לאחר מכן?
דובר: 13 יום.
אורי מקלב: 13 יום לאחר מכן.
אורי מקלב: 13 יום לוקח משעה שהוא שולח.
אורי מקלב: אם כך, כמה אתה דורש ממנו להשלמת מסמכים, לפי הקצב הזה שאתה מודד את עצמך ואתה אומר "אני קיבלתי את זה רק ב-7 בחודש"?
אורי מקלב: דהיינו, מאז שהוא שלח לוקח 13 יום.
אורי מקלב: אתה אומר: "אני שלחתי לו ב-6 ביולי שהוא יגיש את זה עד ה-31/8".
אורי מקלב: מדובר כאן בהשלמה, שהוא צריך לפנות להורים, והם צריכים לפנות למוסדות לקבל מסמכים, השלמה מביטוח-לאומי, ואחרי זה הם צריכים לשלוח לו את זה בדואר.
אורי מקלב: או שאתה אומר שכולם צריכים לשלוח בחברה פרטית של משלוחים תוך 24 שעות, ואם זאת הדרך - תכתוב: "אני לא מקבל שום דבר".
אורי מקלב: אתם מודדים את עצמכם שלוקח לך 13 יום וזה טבעי מאד ו"איחרתי".
אורי מקלב: מה אתה דורש עכשיו ממר לוי?
אורי מקלב: מה הוא היה צריך לעשות?
אורי מקלב: האם הוא היה צריך לשלוח את זה ב-20 בחודש?
אורי מקלב: האם הוא היה צריך לבוא אליך למשרד?
מנחם וגשל: אני אגיד לך.
אורי מקלב: לא יכול להיות - - -
אורי מקלב: אני עדיין בדברים שלי ולא בדברי התשובה.
אורי מקלב: אני חוזר ואומר: הדברים האלה של תאריכי יעד - אנחנו יכולים לנהל ויכוח על מי שאיחר את תאריך היעד.
אורי מקלב: בכל כלל יש יוצאים מן הכלל.
אורי מקלב: יש 90% שעומדים בדברים האלה.
אורי מקלב: קורה בכל מערכת שיש 10%, לא משנה כמה אחוזים, שחורגים מהתאריך הזה.
אורי מקלב: ואז, אני אדע, ואני אומר לכם איך אפשר לבדוק במוסדות האלה שיש להם דברים, ואיזה מנגנון נותן לנו לבדוק, או שאני אומר: "זה תאריך.
אורי מקלב: אחרי זה אי-אפשר.
אורי מקלב: אני לא יכול לעשות שום דבר.
אורי מקלב: לא יעזור.
אורי מקלב: יקוב הדין את ההר.
אורי מקלב: ה-31 זה הדין.
אורי מקלב: לא יעזור שום דבר".
אורי מקלב: אנחנו יושבים גם מול רגולטורים, כדוגמא גם בעניין שדומה לכם כמו רשם העמותות, וגם שם יש תאריכים שאמרנו שצריך להגיע עד תאריך כזה וכזה, כלומר גם להם יש תאריך יעד.
אורי מקלב: אבל, הם מבינים שמנהלי החשבונות ורואי-החשבון לוקחים את העמותות כשלב האחרון, בגלל שיש להם חברות גדולות והם צריכים להגיש מאזנים וכו'.
אורי מקלב: הגענו להסדרים כאלה ולהסדרים אחרים, ועם כל זה יש גם מנגנונים, ועדות, שמבררים לגבי כאלה שאיחרו את היעד.
אורי מקלב: כאן בן-אדם שלח לפני הזמן.
אורי מקלב: לא כתבתם לו אחרת.
אורי מקלב: על איזה דבר אחד הוא עבר במה שאתם ביקשתם ממנו?
אורי מקלב: אם אתם חושבים שיש בעיות אחרות, שיש חשש לגבי מכתב שנשלח חמישה ימים קודם וזו לא דרך, זאת אומרת הדואר הוא לא דרך שאפשר לשלוח בה, נא להואיל ולכתוב "אנחנו נקבל רק אם מי שמגיע פיזית למשרד לקבל את זה", אם זה מה שאתם רוצים, וזה מה שהוא יעשה מהיום והלאה, בגלל שהמקרה הזה לא אמרתם שצריך לכתוב במכתב רשום ושבלי מכתב רשום לא יתקבל; יאמרו: "אני לא אקבל שום הוכחה של מישהו שיגיד שהוא שלח קודם.
אורי מקלב: הוא צריך להביא מכתב רשום".
אורי מקלב: מה הייתם עונים לו במקרה הזה?
אורי מקלב: מה אם היה מכתב רשום והיה מגיע מכתב רשום?
אורי מקלב: חלק מהסיבות שאנשים לא שולחים מכתב רשום זה בגלל זמן היתר שזה לוקח.
אורי מקלב: מכתב רשום, במהותו, לוקח יותר זמן.
אורי מקלב: לכן, יש אנשים שנמנעים מזה.
אורי מקלב: חוץ מזה, זה כסף ציבורי.
אורי מקלב: כסף שהוא לא חייב לשלוח בו את זה, גם אם זה 20 שקל.
אורי מקלב: הוא לא חייב לעשות את זה.
אורי מקלב: הוא לא אדם שהתעצל.
אורי מקלב: הוא היה בסניף הדואר.
אורי מקלב: הוא עמד בדואר.
אורי מקלב: תאמין לי שמבחינת עצלות הוא יכול היה לשלם את תוספת הכסף בשביל המכתב הרשום.
אורי מקלב: הוא כבר היה בדואר.
אורי מקלב: הוא אומר שהוא היה בדואר.
אורי מקלב: הוא שלח את זה בסניף הדואר בגלל מעטפה גדולה.
אורי מקלב: הוא לא עשה את זה גם בגלל שגם הכסף.
אורי מקלב: אני מעריך אותו על זה.
אורי מקלב: זה כסף ציבורי.
אורי מקלב: יש כאן דואר.
אורי מקלב: הוא מתנהל כמו שאזרח מדינה- - -
אורי מקלב: הוא מלין על כך ואומר: "איך אני יודע שזה...?".
אורי מקלב: הוא היה צריך להוציא 200 שקל, וזה מה שכואב לו גם.
אורי מקלב: הוא מוציא, אבל מה הוא הפסיד?
אורי מקלב: מנחם, רק שנייה.
אורי מקלב: שללתם ממנו את כל הקצבה.
אורי מקלב: אתם פסלתם לו את כל ההגשה, את כל מה שהוא טרח ואת כל מה שהוא עשה.
אורי מקלב: צריך לציין שמדובר פה בהשלמת מסמכים.
אורי מקלב: אני לא אומר שאדם לא צריך להגיש את כל המסמכים.
אורי מקלב: אבל, אדם הגיש הרבה-הרבה קודם.
אורי מקלב: הוא שלח את המסמכים כמה חודשים קודם, לפני ה-31 באוגוסט.
אורי מקלב: יכול להיות שזה מקרה אחד, ויכול להיות שזה אחוז ויכול להיות שזה 10% מתוך המשלוחים.
אורי מקלב: הוא היה צריך לעשות השלמה.
אורי מקלב: כן ידע או לא ידע, הכל יכול להיות.
אורי מקלב: הרי מדובר פה בטופסולוגיה לא מועטה, ובקשות שלא תלויות רק בו.
אורי מקלב: הוא תלוי גם באחרים.
אורי מקלב: זה הורים שמקבלים סבסוד.
אורי מקלב: האם זה על פנימיות?
אורי מקלב: - זה על שהות בפנימיה.
אורי מקלב: מי שגר בפנימיה - לרוב מדובר בהורים שלא נמצאים באותה עיר בה המוסד קיים.
אורי מקלב: יכול לקרות גם שזה בתוך העיר או לא בתוך העיר.
אורי מקלב: מדובר במשפחות כאלה שזכאיות.
אורי מקלב: אני מבין שאלה משפחות שמצבן הסוציו-אקונומי מצדיק את זה שהן מקבלות סבסוד מהמשרד.
אורי מקלב: אני מדבר על הדברים האלה.
אורי מקלב: הרי לא מדברים כאן תמיד בכל המשפחות.
אורי מקלב: בכל אופן, מדובר כאן בכל משפחה שיכול להיות שיש לה מספר ילדים רב ויכול להיות שיש לה את הקשיים שלה, וצריך לבקש מהם מסמך ולהביא מהם מסמך.
אורי מקלב: הם צריכים לקבל ממשרדים ממשלתיים.
אורי מקלב: הפחות מחודשיים האלה, שאתם מדברים עליהם, זה לא איזה זמן...
אורי מקלב: אני הרי יוצא מחשבון שאתם שלחתם את זה ב-6 בחודש, ולפי הקצב הזה אולי זה הגיע אליו רק ב-20 בחודש?
אורי מקלב: אולי גם אצלם הדואר לא מגיע?
אורי מקלב: ואולי הוא מגיע אצלו רק ב-20 בחודש?
אורי מקלב: ואולי כך גם המכתבים שהוא שולח להורים?
אורי מקלב: והנה, אנחנו כבר נמצאים ב-31 באוגוסט.
אורי מקלב: אבל, לא כן הדברים.
אורי מקלב: זה רק מכתבים שהם שלחו, והם עשו את זה מהר.
אורי מקלב: והנה, מכתב שהוא שלח.
אורי מקלב: אני אומר: מגיע עכשיו מוסד חינוכי לפי דין ונאלץ להוכיח את זה שהוא שלח ב-26 בחודש, ואנחנו מדברים על כך שהוא לא עשה משהו חריג והוא לא עשה משהו שהוא הסתמך על נס והוא סמך על סטנדרטים במדינה שכך פועלים ועושים וכך אתם שולחים.
אורי מקלב: האם אתם שלחתם את המכתבים לאנשים בדואר מהיר?! האם אתם שלחתם את האנשים האלה בדואר רשום?
מנחם וגשל: לא, אבל שלחנו חודשיים קודם.
אורי מקלב: אבל, אתה אומר ששלחתם מה-6 בחודש.
מנחם וגשל: חודשיים קודם.
אורי מקלב: דרישות מאנשים - זה בסדר ותעמוד בזמן.
אורי מקלב: אבל, אפשר להגיד שאתם באמת עומדים במשלוח מכתבי תשובה בזמן אחרי 14 יום?
אורי מקלב: ! אחרי 30 יום או אחרי 28 יום?
אורי מקלב: ! אתם מקבלים שמחלקים את הכסף בזמן?
אורי מקלב: ! אני לא אדבר עליכם.
אורי מקלב: הישיבה הקודמת האחרונה שהיתה לנו היתה בנושא התמ"ת עם משרדים ממשלתיים אחרים.
אורי מקלב: אני אמרתי את הדברים האלה גם שם.
אורי מקלב: שכר לימוד עד היום, כשאנחנו נמצאים כבר ב-1 באפריל, ב-6 וב-7 באפריל, --
שלומית אבינח-קואולמן: סוף שנה.
אורי מקלב: --עדיין לא נקבע לעשרות אחוזים מתוך אלה ששלחו.
אורי מקלב: עדיין 1 בספטמבר ואנשים משלמים שכר לימוד.
אורי מקלב: לקחו מאנשים כסף שלא כדין, לקחו מהם הצהרה מעורך-דין שהם צריכים להוכיח בבקשה למנוע חסיון של מסמכים.
אורי מקלב: החליט היועץ המשפטי של הכנסת, ועדת הכספים, שעשו זאת שלא כדין.
אורי מקלב: אני מדבר על משרד אחר.
אורי מקלב: זה יותר קל לי, ואני מרחיק קצת את הפוקוס.