GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל אדטו: לכן אני רוצה להפריד, אני אומרת שהדיון צריך להתמקד לא בכניסה החד פעמית של המבקר המזדמן, הדיון צריך להתמקד במרובי כניסות.
רחל אדטו: נכון אמרת ונתת את הדוגמה של ילד שמאושפז או פג שהוריו נמצאים שלושה חודשים לידו, חולים אונקולוגים, חולי דיאליזה שמגיעים שלוש פעמים בשבוע לקבל טיפול, אלו אנשים שאם אתה תעמיס עליהם שלוש פעמים בשבוע 18 שקלים בסופו של יום זה מצטבר לסכום מאוד גדול.
רחל אדטו: לכן אני אומרת שהנושא הזה, אני גם ראיתי שהוא בא לידי ביטוי, אני גם תומכת בחוזר של , אנשים עם אישור ששלוש פעמים בשבוע מגיעים לטיפול או לבקר את הפג וכדומה, הם יוכלו להכניס רכב אחד לבית החולים בפטור או בהנחה בהתאם לכל החלטה שתתקבל.
רחל אדטו: לעומת זאת המבקר המזדמן שמגיע לכניסה חד פעמית לבית החולים בתשלום ראוי שהוא בין 15 ל- 18 שקלים, זה בהחלט תשלום ראוי בעיניי כמי שמוציאה הרבה כסף על דוחות ועל חניה, תשלום של 15-18 ששקלים הוא בהחלט תשלום ראוי למבקר המזדמן.
רחל אדטו: לדעתי לא היינו צריכים להיכנס בדיון למבקר המזדמן כי אם למסד את נושא ההנחות ולהגיד הנחות חובה.
רחל אדטו: החוזר הזה הוא חוזר שפונה רק למנהלי בתי החולים הממשלתיים והממשלתיים עירוניים, הוא מוציא מהכלל את בתי החולים של קופות החולים ומוציא את בתי החולים אסותא שגם שם מבצעים ניתוחים.
אורי מקלב: זו גם הסיבה שהחוזר לא יצא.
רחל אדטו: וגם את "שערי צדק" ו"הדסה" בעניין הזה.
רחל אדטו: לכן הכלל בעניין הזה צריך לחול לא רק על הממשלתיים, כי כשהוא רוצה הוא יודע להורות לא רק לבתי חולים ממשלתיים אלא גם לכלל בתי החולים.
אורי מקלב: גם אם הוא לא יכול להורות להם, אם באמת החוזר היה טוב, הוא היה יכול לשמש כנאה דורש נאה מקיים.
אורי מקלב: אנחנו נגיע לנושא הזה.
רחל אדטו: לא הייתי פונה אל טובם ורצונם של מנהלי בתי החולים אחרים, שאינם מחויבים לנושא הזה.
רחל אדטו: הם יגידו שהם לא מחויבים.
רחל אדטו: אדוני היושב ראש, אם היית שואל את דעתי בעניין הזה כמי שבקיאה בעניין, אני חושבת שאנחנו צריכים להפריד את הדיון ולהוריד את נושא המבקרים המזדמנים ולהתמקד בנושא הפטור וההנחה ולחייב בפטור והנחות את כלל בתי החולים, ואז ליצור איזון.
אורי מקלב: באמת התמקדנו בזה, זה גם לא סותר שאת השירות יש לתת לכלל המבקרים.
אורי מקלב: אבל, אבל, להתמקד בחולים שמאושפזים תקופות ארוכות.
אורי מקלב: בדבריי אכן הפרדתי בין המבקרים לבין הסועדים את החולה, כלומר חוץ מהחולים.
אורי מקלב: אמרנו שבעצם יש שלוש קבוצות, האחת – החולים שמגיעים לאשפוז יום או שמגיעים לקבל טיפול פעם-פעמיים בשבוע, הקבוצה השנייה – סועדי החולים שמאושפזים תקופות ארוכות, והקבוצה השלישית – מבקרים שמגיעים לביקור חד פעמי.
אורי מקלב: אגב, חברת הכנסת רחל אדטו, לבית החולים שערי צדק לקח הרבה הרבה זמן לפני שחניון של המרכז המסחרי של בית הכרם היה, הוא גבה דמי חניה, כלומר לקחו כסף גם בלי האפשרות שאנשים שרוצים להגיע למרכז המסחרי יחנו בחניון "שערי צדק".
רחל אדטו: זה לא מתפקידי, נמצאים כאן מספיק אנשי בתי חולים שיגנו על בתי החולים.
רחל אדטו: כדי לפשט את העניין עוד יותר ולהקל עליו, הייתי לוקחת גם את הקבוצה של החולים שמגיעים שלוש פעמים בשבוע, החולים הכרוניים שמגיעים לדיאליזה או טיפולים אונקולוגים וכדומה, ואת המשפחות של חולים של פגים, אונקולוגים, דיאליזה וכדומה, הייתי לוקחת אותם באותה קבוצה כי אני לא רואה הבדל בין מי שבא בעצמו לבין מלווה או מי שסועד אותו.
אורי מקלב: לאחד נקרא מבקר ולשני חולה.
אורי מקלב: את צודקת, אלו שלוש קבוצות אבל למעשה ניתן לחלק לשתי קבוצות.
אורי מקלב: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, בוועדה הקודמת ביקשנו לדעת אם החניונים בבתי החולים רווחיים, האם הוא יחידת רווח נפרדת.
אורי מקלב: נדמה לי שרוב החניונים בבתי החולים מופעלים על ידי זכיינים חיצוניים, כלומר מי שמפעיל הוא זכיין חיצוני, כלומר הם רווחיים.
אורי מקלב: יש חניונים בשטח בית החולים ויש גם חניונים שהם בשטח פתוח.
אורי מקלב: חשוב לשמוע כמה הם מרווחים, אנחנו יודעים שיש חניונים שהם פתוחים בשבת וגובים בשבת.
אורי מקלב: זה אולי עונש למחללי שבת, אבל זה עונש כפול כי לא צריך להיות אחראי לחלול השבת של השני, אבל לא יכול להיות שבשבת יגבו כסף, נניח שביום חול יש בעיה של חניה, בשבת גובים רק בשביל הרווח, במיוחד בבית חולים ממשלתי זה דבר שלא עולה על הדעת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנשים מגיעים במיוחד לבקר בשבת, לא שאני מעודד נסיעה בשבת בשביל ביקור חולים.
אורי מקלב: אגב יש בתי חולים שגובים מיד עם צאת השבת, כלומר גם אם לא גובים בשבת אבל כשהמבקר יוצא עם צאת השבת הוא חייב לשלם.
אורי מקלב: חילופי יו"ר – היו"ר יוליה שמאלוב ברקוביץ
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף זכיין לא היה מגיש בקשה לזיכיון לחניון אם הוא היה יודע שהוא לא מרוויח, אנחנו לא מצפים שהוא יפסיד אבל השאלה היא מה רמת הרווח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי כאן אנחנו צריכים להתערב כי אנחנו יודעים למשל שחברות הסלולר מרוויחות מיליארדים והשאלה היא האם הם צריכים להרוויח מיליארדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו גם יודעים שהבנקים מרווחים מיליארדים וגם כאן נשאלת השאלה האם זה הרווח שצריך להיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל אופן מדובר בחברות מסחריות ופה אנחנו מדברים על משהו אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אבקש לדעת על איזה מתח רווחים מדובר והאם אנחנו צריכים להיות אדישים לסכומים האלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני למה אתה מתפלא מהשאלה שלי.
רחל אדטו: אפשר לראות את זה בדוחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברתי חברת הכנסת רחל אדטו, אני רוצה לומר לך כשאת אומרת שמנצלים את החניונים האלה וחוצים את הכביש.
רחל אדטו: יכול להיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שמענו את זה לא פעם, ואכן זה קורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי כדי לפתור פשוט את הבעיה הזאת, את יכולה לצאת מביקור החולה עם פתק שחתום על ידי אחות, שהגעת לבקר וכשאת יוצאת את מציגה אותו.
רחל אדטו: זה לא מעשי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכל מעשי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מעשי להרוויח כסף, לא צריכים להיות חזירים, השאלה איפה אנחנו נמצאים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברת על מבקר מזדמן, ואני שואלת מיהו מבקר מזדמן.
רחל אדטו: הכוונה שזה בניגוד לקבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שמגיעים מאותה המשפחה לביקור גם האבא וגם האחות והאח כולם יחד, יכול להיות שכדי לבקר את האימא החולה הם משלמים 180 שקל ביום יחד כולם כשהם מבקרים את אותו חולה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם לאותו חולה והם מאותה משפחה, איך הם יוגדרו, מבקר מאותה משפחה, מזדמן שהוא שכן או בן משפחה אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר שלא נוכל לעקוב אחריו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לעבור על החוזר עצמו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצוין כאן "פטור מתשלום יינתן .." ראשית אנחנו לא מדברים על חניה חינם, אנחנו מדברים כאן על מבקרים לחולים קבועים ועל מבקרים מזדמנים כהגדרתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדברים על חניה חינם למזדמנים, אלא על היגיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכוונה מעלה את הכל יחד, כמו בקולנוע, את מגיע עם כל הילדים ומשלמת כרטיס ב- 30 שקל וכל הילדים רוצים פופקורן ואת חייבת לשלם גם על החניה, ובגלל שאת חייבת ייקחו ממך 9 שקלים במקום 5 כי את חייבת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאן מדובר על מטופלים אמבולטוריים בדיאליזה או בחולים אונקולוגים שמגיעים עם מלווה והם מחויבים בתשלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני מה עם חולי לב או חולים כרונים שמגיעים באופן קבוע לבתי החולים – מי מטפל בהם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר כאן "מטופלים המאושפזים מעבר ל- 60 יום" – איך מחזירים?
רחל אדטו: אגב למה שאמרת יש לך תשובה בסעיף 4.2, דיברת על חולי לב, מטופל אמבולטורי שהוא בבית וחייב להגיע לבית החולים במשך חודש בתדירות של פעמים בשבוע לפחות, אם הוא בא, זה נותן מענה למה ששאלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה הרבה יותר מסובך מאשר לקחת פתק כשאת באה לבקר מישהו ומציגה אותו ביציאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "בני משפחה של מטופלים המאושפזים לתקופה מעבר ל- 30 יום" – מה זאת אומרת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם משלמים ואז אחרי התקופה של 30 הם מקבלים חזרה?
רחל אדטו: אני אסביר, יש מישהו מונשם מעבר ל- 30 יום, הוא בא לחדש את האישור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא משלם מראש ומקבל החזר?
רחל אדטו: הוא מקבל פטור, הוא מקבל אישור, הוא הולך לקצין בטחון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא היה 28 יום, מה עושים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן הרבה בעיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולל פגים מאושפזים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה קורה עם היריון בסיכון גבוה למשל?
רחל אדטו: זה בקטגוריה של ה- 30 יום, אם זה מעבר ל- 30 יום זה אותו דבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל היא יכולה להגיע לבתי חולים לתקופות של יומיים-שלושה, לחזור ולשוב לבית החולים כעבור שבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבחינתי גם היא חולה קבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכלל מה עם ילדים מאושפזים, גם כשילד מאושפז ליומיים-שלושה מדובר בהוצאה מאוד גדולה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הייתי מזלזלת גם ב- 18-20 שקל, לאנשים שמרווחים שכר מינימום להם זו הוצאה משמעותית, לצערי הרב צריך להיות עשיר כדי להיות בריא ואנחנו יודעים שדווקא אנשים עם מצב כלכלי חלש לצערנו הרב מגיעים יותר לבתי חולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן סעיף שממש מרתיח אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה אני צריכה להביא פתק משירות הסוציאלי של בית החולים "משפחה בכפוף להמלצות אשר ראו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ." למה אני צריכה כאן עובד סוציאלי?
רחל אדטו: זה נותן תשובה למה שאמרת כרגע בנוגע לאנשים שנמצאים במצב סוציו-אקונומי נמוך שלא יכולים להרשות לעצמם גם את ה- 18 שקלים.
יצחק זיידיס: זה בא להרחיב, לא להצר, להוסיף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא נשמע כך.
רחל אדטו: אם העובדת הסוציאלית חושבת שכדאי לתת להם פטור או הנחה הם הולכים לעובדת סוציאלית והיא נותנת אישור לקצין הבטחון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל אופן יש כאן הרבה שאלות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר עוד מילה ולנצל את הזמן שאני מחליפה את היושב ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים כרגע ספציפית על החניה אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מעבודה שבתי חולים והרפואה בישראל הפכה להיות יותר פרטית מאשר רפואה ציבורית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רואים את זה גם בחניונים וזה בא לידי ביטוי בחוסר חמלה שמלווה אותנו בעשרים השנים האחרונות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחד הנושאים שהייתי רוצה להתחיל לטפל בו כאן בוועדה לפניות הציבור הוא הנושא של רפואה פרטית שהייתה פעם רק של בתי חולים פרטיים, היום רפואה פרטית נפוצה גם בבתי חולים ממשלתיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדם שמשלם כל חייו לקופת החולים עלול לא להיכנס לניתוח כי הגיע אוליגרך ששילם הרבה מאוד כסף עבור הניתוח והוא זה שמנותח ולא האדם ששילם כל חייו ביטוח רפואי לקופת חולים, זו תופעה כללית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החניות זה חלק מהתנהלות בתי החולים ושל המערכת הרפואית במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הייתי מקלה ראש ואומרת שהם צריכים להרוויח, הם צריכים לתחזק, הכל טוב ויפה אבל השאלה מה גבול הרווח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חילופי יו"ר – היו"ר אורי מקלב
רחל אדטו: אני אוכל לשאול אותך מה נראה לך שהיה צריך להרגיש נוח יותר, כלומר מהו הגבול?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת חברת הכנסת רחל אדטו שחשוב שאת הזכיין מקבל חניה יש להגביל את הרווח שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לחשב את ההשקעה שלו ולהגדיר מהו הרווח המקסימאלי, הזכיין צריך לדעת למה לצפות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרווח המקסימאלי של הזכיין נניח צריך להיות מוגדר כ- 15%, 20%, יכול לחשב - - -
אורי מקלב: אני יכול להעשיר בחינם מידע אישי, אני שמשתי כחבר וועדת תכנון של ירושלים.
אורי מקלב: לא פעם דנו בבנייני משרדים להם אישרנו חניונים.
אורי מקלב: רצינו לדעת איך אנחנו מאבטחים שנותנים קודם כל מקומות חניה לכאלה שצריכים את המשרדים, מצאנו שאין מקומות חניה וכולם תפוסים על ידי החברות ששכרו את המקומות וכשמגיע אזרח לקבל שירות אין לו חניה והוא צריך לחפש מקום בחוץ ואולי לשלם דוח.
אורי מקלב: בדקנו גם מהו המחיר- כאן זו גם הביקורת שלנו שלא ייקחו מחיר מופרז שלא ניתן לעמוד בו.
אורי מקלב: בזמנו קבענו למשל פרמטר שהמחיר יהיה פי שניים ממחיר חניון עירוני באותו יום, נניח שמחיר חניה בחניון עירוני בירושלים לשעה הוא 6 שקלים, קבענו שהמחיר בחניון יהיה עד כפול.
אורי מקלב: תמיד אפשר לקבוע משהו כאינדיקציה.
אורי מקלב: הגענו ל וביקשנו להוציא חוזר כללי לכולם, היום אחרי שראיתי עוד פניות אני לא חושב שצריך חוזר כללי לכולם בגלל מרכז אחד או שניים שנמצאים במרכז עירוני.
אורי מקלב: לדעתי אין מקום להחיל את החוקים על כולם בגלל ששם לא המחיר יהיה זול ואולי אנשים ינצלו את החניון לטובת צרכים אחרים שהם לא בית החולים.
אורי מקלב: אני לא חושב שיש מקום להחיל את זה על כל בתי החולים בארץ, אני לא מדבר למשל על חדרה ששם אין בעיה של מקומות חניה מול בית החולים ששם אין צורך להחיל בגלל שיש מצוקת חניה במקומות אחרים.
אורי מקלב: לא קשה כך כך לבנות תכנית אחת או יותר בחוזר מנכ"ל שתתאמנה למגוון בתי החולים.
אורי מקלב: אולי יש בעיה עם בית החולים איכילוב בתל אביב אבל בגלל מה שקורה שם להחיל על כל בתי החולים?
ציפי חוטובלי: אדוני היושב ראש, קודם כל תודה על הדיון הזה.
ציפי חוטובלי: יצא לי לפנות לחבר הכנסת אורי מקלב ולומר לו שצריך לגבש הצעת חוק בנושא הזה, ואז דיברנו על הדיון החשוב שמתקיים כאן.
ציפי חוטובלי: הנקודה המשמעותית ביותר בעיניי היא הפחד מניצול.
ציפי חוטובלי: כשאני חושבת על רוב בתי החולים בארץ, אני ממשיכה את הנקודה עליה דיברת אתה, האם מישהו יגיע ל"אסף הרופא" כדי לנצל את החניה שם?
ציפי חוטובלי: הוא הרי בא רק למטרה אחת והיא לבקר חולה שאושפז, אותו דבר גם "בתל השומר".
ציפי חוטובלי: רוב בתי החולים בארץ למעט בית החולים איכילוב שממוקם במרכז תל אביב, קשה לי לראות מגרשי חניה של בתי החולים שמנוצלים כדי לעשות דברים אחרים.
ציפי חוטובלי: ברור שרוב בתי החולים במדינת ישראל הם בתי חולים אליהם שמגיעים אך ורק למטרה אחת והיא לבקר חולה.
ציפי חוטובלי: כאן אני מגיעה לנקודה השנייה, הייתי אומרת שהמבקר החד פעמי או המבקר שבא שלא על בסיס קבוע ולא על רקע מחלה כרונית.
ציפי חוטובלי: סליחה, גם כאן אנחנו כעם היהודי שחושב שביקור חולים זו מצווה חשובה וזה חלק בלתי נפרד מהיחסים התקינים בין חולה לבין בני משפחתו וחבריו.
ציפי חוטובלי: ברור לי לגמרי שמבקר מזדמן שמגיע לשעת ביקור ומשלם 18-20 שקלים, זה דבר לא סביר.
ציפי חוטובלי: נראה לי שזה צריך להיות כמו שבכל מקום, אפילו בקניון יש שעתיים ראשונות חינם, אפשר לומר שמי שמגיע לביקור קצר, צריך להגדיר אותו בזמן ריאלי, כלומר לא רבע שעה שזה בערך הזמן שלוקח לחנות את הרכב ועד שאתה מגיע למחלקה, להגדיר שעה כזמן סביר, אפשר בהחלט לתחום את זה לשעת חניה עירונית באותו מקום.
ציפי חוטובלי: אני מדברת על 4-5 שקלים שזה הסכום המקובל לשעת חניה עירונית במדחן.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לחזור לפרופורציה, לדעתי הפרמטר שלנו צריך להיות זה לא כמה הם מרווחים אלא מה שיעור החניה באותה עיר.
ציפי חוטובלי: אם שיעור החניה המקובל הוא 4 שקלים אז לא יכול להיות שבית החולים יגבה פי חמש, זה לא יכול להיות.
ציפי חוטובלי: 4 שקלים לשעה.
ציפי חוטובלי: כשאת חונה בעיר גם בירושלים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מתכוונת לעלות חניה עירונית.
ציפי חוטובלי: כן, לדעתי זה הפרמטר שצריך לקבוע.
אורי מקלב: אני רוצה להוסיף לדברייך.
אורי מקלב: באמת בית החולים שבנה חניון מובנה של כמה קומות והשקיע בזה הרבה כסף, יכול להיות שמקרה הזה יש צורך ושם אני יכול להבין שבעשר-עשרים שנה הראשונות יגבו יותר.
אורי מקלב: בית חולים שמציג תכנית או שהוא כבר בנה חניון יתכן ששם ניתן לקבוע מחיר יותר גבוה.
אורי מקלב: אין לנו כך כך הרבה בתי חולים בארץ שלא נוכל לבנות תכנית פרטנית ומחירון אם אנחנו רוצים פיקוח על המחירים האלה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שבאמת המציאות כרגע היא שאין רגישות לנושא הזה.
ציפי חוטובלי: נראה לי שזה שירות בסיסי ביותר, אני לא יכולה להשוות את זה לשום דבר אחר כי בית החולים זה לא מקום שאנשים מגיעים אליו מרצונם החופשי, גם אישה שמגיעה ללדת מגיעה כי כך טבע העולם בעידן המודרני.
ציפי חוטובלי: לכן אנחנו לא יכולים לראות את זה כשירות של מותרות, שירות ממנו בית החולים צריך ליהנות על גבי האזרח.
ציפי חוטובלי: האזרח בסופו של דבר סובל סבל משמעותי כשהוא בא, בדרך כלל כשמגיעים לבית החולים זה לא בשביל דבר משמח, ועל האזרח צריך להשיט כל מיני הוצאות שהולכות וגדלות ובמיוחד כשמדובר בחולים שמאושפזים תקופה מסוימת.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שגם אם נכון לעשות את האבחנה בין מבקר שבא לבקר חולה ממושך לבין מבקר חד פעמי, אני עדיין חושבת שיש מקום לתחום את זה לזמן מסוים, אם מבקר מגיע לזמן ביקור קצר לא יתכן שהוא ישלם מחיר חניה של יום שלם.
ציפי חוטובלי: זה דבר שצריך להגביל אותו ונראה לי שבדיקה תומכת בעניין תוכל לזרז את התהליך.
אורי מקלב: ברשותכם, נפנה כעת לפונים ואחר כך ניתן לבתי החולים ולמשרד הבריאות להשיב.
אורי מקלב: יעקב חנינה לך יש את זכות הבכורה.
יעקב חנינה: תודה רבה ליושב ראש הוועדה על קיום הישיבה.
יעקב חנינה: אני אספר את הסיפור בקצרה לטובת האנשים שלא מכירים את הסיפור שהביא אותי לפנות לוועדה.
יעקב חנינה: אני אב לשניים, בתי השנייה נולדה פג ונאלצה לשהות בבית החולים מיום לידתה למשך יותר מחודש.
יעקב חנינה: שכרתי רכב כדי לנווט בין הילד הראשון כדי להוציא אותו מהגן, לאסוף את האישה מהגן ולעשות את הסידורים כדי להיות ולשהות ליד מיטתה של בתי השנייה.
יעקב חנינה: אחרי שבועיים שנאלצתי לשלם יום יום סכום של 18 שקלים, נגשתי לאחות הראשית, שאמרה לי לפנות לעובדת הסוציאלית.
יעקב חנינה: לא היה שם מידע ברור למי לגשת.
יעקב חנינה: נגשתי לעובדת הסוציאלית, והיא אמרה לי שאין לי סיכוי לגשת לבית החולים "אין סיכוי, הם קשים".
יעקב חנינה: ביקשתי ממנה בכל אופן לתת לי אישור ושאני אגש לראות מה ניתן לעשות.
יעקב חנינה: היא נתנה לי מכתב, המכתב של העובדת הסוציאלית אומר שאני שוהה למעלה משבועיים-שלושה ואמור להישאר עוד בבית החולים.
אורי מקלב: זה היה תלוי במצבך הסוציו-אקונומי שלך?
אורי מקלב: העובדת הסוציאלית בדקה את ההכנסות שלך?
יעקב חנינה: היא לא בדקה את ההכנסות, רק אמרתי לה שאני מאושפז לתקופה ארוכה והיא כאחת שדואגת לשירותי הרווחה למאושפזים נתנה את האישור.
יעקב חנינה: היא אמרה לגשת לאחראי אגף הבטחון.
יעקב חנינה: נגשתי אליו והוא אמר "אין לך סיכוי לקבל, אתה יכול ללכת".
יעקב חנינה: בכיתי לו ואמרתי לו "אין לי מספיק כסף לשלם".
יעקב חנינה: אמרתי לו שעלי לשהות כאן עם הילדה עוד ואני לא יכול שישיטו עלי סכום כזה יקר.
אורי מקלב: סליחה שאני מפריע לך, יש לי כאן העתק מהמכתב וכתוב בו "המחלקה לעבודה סוציאלית.
אורי מקלב: בקשה מיוחדת, פטור מתשלום חניה – פטור מסיבות כלכליות".
אורי מקלב: זו בקשה סוציאלית.
רחל אדטו: זה צריך להיות הנוהל, או שהעובדת סוציאלית במקרה הזה או אחראי לענייני בטחון.
יעקב חנינה: אבל אין על זה ידיעה.
אורי מקלב: השאלה האם זה אחרי מבחן סוציאלי והתחשבות במצב סוציו-אקונומי או שזו נורמה לתת למי שמאושפז לתקופה של חודש-חודש וחצי הנחה.
רחל אדטו: לא הנחה, פטור.
אורי מקלב: אני לא יודע אם פטור או הנחה, אני לא נכנס לזה, יחליט.
רחל אדטו: אפילו אמר שזה פטור.
יעקב חנינה: בסוף קיבלתי פטור.
רחל אדטו: הוא ממליץ על פטור.
אורי מקלב: יכול להיות שחלק יהיו פטורים לגמרי, חלק יקבלו הנחות.
אורי מקלב: אנחנו פתוחים לכל ההצעות, אנחנו לא מתערבים כי אתם הגוף המקצועי ואנחנו מקווים שאתם תתנו באמת מענה שיהווה תשובה למבקשים, אבל בוודאי לא מבחן כלכלי, זה לא צריך להיות במבחן כלכלי לאדם ששוהה חודש-חודש וחצי כי הוא לא יבוא לעובדת הסוציאלית.
אורי מקלב: להגיע לעובדת הסוציאלית זה דבר מרתיע.
רחל אדטו: עובדת סוציאלית בבית החולים מתעסקת בכל כך הרבה אספקטים ולא צריך לקשור את העובדת הסוציאלית בקונוטציה, היא מתעסקת רק במקרים של הבטחת הכנסה.
רחל אדטו: לעובדת סוציאלית בבית החולים יש תפקיד מאוד רחב לעשירים ולעניים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, למי את דואגת כעת, לבית החולים או לציבור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאת באה מהתחום הזה אבל היום את נציגת ציבור שיש להם בעיות.
רחל אדטו: אני אומרת שהקונוטציה של עובדת סוציאלית בבית החולים היא לא כמו במקום אחר.
אורי מקלב: חשוב שאת מציינת את זה, אבל למעשה אנשים לא יודעים את זה, אם יגידו למישהו שהוא צריך ללכת לעובדת הסוציאלית הוא יגיד שעובדת סוציאלית לא בשבילו כי הוא לא יודע מה היא עוד תשאל אותו ומהי המטרה.
אורי מקלב: אנשים מבינים שעובדת סוציאלית צריכה לתת לך בגלל מבחן הכנסה ובגלל המצב הסוציו-אקונומי שלך ולא בגלל שאתה מאושפז ושזה חלק מהשירות שלך כמאושפז.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין גם שהעזרה שהמלווה של החולה נותן לבית החולים זו עזרה כלכלית ולא רק עזרה מעשית, צוות בית החולים סומך על המלווים ועל הסועדים את החולים, אם הם לא היו ללא ספק הצוות היה צריך לגדול.
אורי מקלב: הם עושים הרבה פעולות שהצוות היה אמור לעשות והחולה היה בעצם צריך להיות מטופל 24 שעות ללא העזרה של המלווים.
יעקב חנינה: אני התייחסתי לעובדת הסוציאלית לא מהמישור הכלכלי אלא מבחינת רווחה, היא אמורה למצוא פתרון לכל המצוקות שנתקלים, פניתי אליה, אבל גם הפתק שלה לא עזר.
יעקב חנינה: כשפניתי לאיש הבטחון הוא אמר שהוא לא יכול ושאין אפשרות ואולי יהיה אפשר לעשות הנחה של 150 שקל לחודש, גם לזה לא הסכמתי.
יעקב חנינה: המשכתי לדוברות בית החולים והם אמרו שיבדקו, שלחתי להם מכתב עם העתק לפניות הציבור ולמחרת קיבלתי טלפון שיש לי חניה וביקשו את מספר הרכב, אמרו לי "זה מקרה מיוחד ואנחנו לא עושים את זה בדרך כלל".
יעקב חנינה: כשהודיעו לי הרגשתי שיצאתי עם איזו זכייה של הלוטו .
ציפי חוטובלי: עשו לך טובה.
יעקב חנינה: אחרי ששלחתי פניה לוועדה לפניות הציבור, הם התקשרו ואמרו שזה מסיבות מיוחדות.
אורי מקלב: אנחנו מודים ואנחנו שמחים לשמוע על אזרחים שפונים, גם כשדוחים אותם פעם אחת הם הולכים פעם שנייה ולא מוותרים.
אורי מקלב: אנשים שיש להם גנים לצרכנות טובה, אתה אכפתי וגם נמצא אצלנו בוועדה.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים ומוקירים את עבודתך.
אורי מקלב: , לדעתי בזכותך, לאור הפנייה שלך הישיבה התקיימה, שלך ושל עוד אחרים, הוא שאל שוב ושוב.
אורי מקלב: הוא זה שגם פנה אלי בנושא של ה"מטרנה", שנה שלמה הוא פנה אלי וכל הזמן ניסתי לבדוק עוד ועוד עד שהוא הצליח לשכנע אותי שיש כאן בעיה וטיפלנו בעניין שקיבל גם הד ציבורי.
יעקב חנינה: אם יורשה לי להוסיף, כשדיברתי עם חולים נוספים כולם טענו שהם לא עומדים בזה אבל אין להם לאן לגשת, אם היה מידע ברור הם היו יודעים.
יעקב חנינה: אנשים מרפים את ידם ואומרים שאין סיכוי ולכן אנשים מתייאשים מראש.
יעקב חנינה: אשתי שמרה על התינוקת ואני נגשתי לטפל בעניין הזה לטובת הכלל.
יעקב חנינה: ציינת גם בעיה עם הורים שעזבו את מקום עבודה ואתה היית צריך לעבור מקום עבודה, גם שכרת רכב.
יעקב חנינה: אולי הוא גר בשכונה קרובה לבית החולים אבל צריך להוציא את הילדים בצהריים מהגן ולהביא אותם לסבתא, ובזמן הזה צריך להיות בבית החולים.
יעקב חנינה: לעיתים זה דורש משני בני משפחה להיות צמודים לעניין והם נכנסים ויוצאים ולא באותו זמן.
ציפי חוטובלי: מה שלום הילדה?
יעקב חנינה: ברוך ה' היא בת שנתיים ובסדר גמור, הולכת למעון וברוך ה' האבא שלה יכול לשלם.
ציפי חוטובלי: גם בנושא הזה אנחנו מטפלים, יש וועדה משותפת של הוועדה לקידום מעמד האישה עם הוועדה לפניות הציבור.
אורי מקלב: מיעקב התברר לנו שהוא שילם במשך למעלה מחצי שנה מדי חודש 2,000 יותר ממה שהוא היה צריך לשלם עבור שני הילדים, הוא שילם 3,000 שקל בעוד שהדרגה שלו נקבעה לתשלום של 1,000 שקל לחודש, הוא שילם 2,000 שקל יותר יותר במשך מחצי שנה, בעצם הוא הילווה למדינה יותר מ- 10,000 שקל וכשהוא בא לבקש את כספו מהמדינה אמרו לו "לא יכולים להחזיר לך מיד, קשה לנו".
רחל אדטו: מה שאתה אומר עכשיו במאמר מוסגר, ודווקא שזה מצולם אני אומרת, חלק מהצעות הכי טובות הן תוצאה של מקרים שאנשים מזהים בעיות ואפשר להעביר הלאה.
יעקב חנינה: טוב שיש את הוועדה שמטפלת בנושאים כאלה.
אורי מקלב: זאת קריאה לאנשים לא להתייאש ושימשיכו לפנות.
אורי מקלב: זה גם מחייב אותנו לפעול.
אורי מקלב: ברוך ה' שיש 120 חברי כנסת ושיש חברי כנסת שאכפת להם, עוקבים ומטפלים שעות, גם בוועדות השונות, אחר כך זה בא לקריאות לסדר ובחוקים.
אורי מקלב: אנחנו חברי הוועדה חשבנו בנושא הזה לחוקק חוק, אנחנו נמענו היות ו מיד נענה לקריאה ואמר שהוא יטפל בנושא, לכן עצרנו את הצעת החוק.
אורי מקלב: נשמע מ איפה עומד חוזר המנכ"ל, אנחנו עצרנו את החקיקה בנושא בזכות שאמר שהוא יפעל בנושא.
שלומית אבינח: עלה בידי, לא כמנהלת הוועדה, סעדתי את אבי, הוא אדם חולה ששהה תקופות ממושכות בבתי חולים במרכז, הוא היה מאושפז חצי שנה ולאחר מכן תקופה נוספת ממושכת ומעולם לא נאמר לי שיש אפשרות לקבל פטור.
שלומית אבינח: חברת כנסת רחל אדטו כשאת אומרת שצריך לפנות לעובדת סוציאלית ושצריך לעשות את זה, יש עניין של כבוד, וגם המשפחה הטרודה לא תמיד יודעת שמגיעה לה הנחה ואף אחד לא מיידע אותה, אין שילוט כמו "דע את זכויותיך".
שלומית אבינח: האדם שמאושפז חצי שנה ואף אחד מבית החולים ממשלתי לא מידע את המשפחה.
שלומית אבינח: אני חושבת שיש מקום להציב שילוט ועל בתי החולים לפרסם לחולים ולמשפחות מבלי שזה יבוא מצד המשפחה בחיטוט וחיפוש מי האחראי.
רחל אדטו: דף מידע לחולה עם כניסתו לבית החולים.
אורי מקלב: גם לגבי הזכויות בנוגע לחניה, ושזה יהיה במקום נגיש.
שלומית אבינח: מניסיון עם שלושה בתי חולים, לא מחלקים דף כזה.
אורי מקלב: אנחנו מקווים שזה יהיה חלק מהחוזר של מנכ"ל משרד הבריאות.
אורי מקלב: בבקשה צבי רוזנטל.
אורי מקלב: כהקדמה לדברים שלך על תל השומר.
אורי מקלב: אנחנו בוועדות הקודמות דיברנו על החניונים של בתי החולים וגם הבאנו דוגמאות ספציפיות, דווקא בית החולים תל השומר זו הייתה דוגמה טובה לחניון שהיה מאוד ידידותי וגם יחסית זול, מתן הנחות ופטורים היה דבר קבוע בו והחולים ידעו שקיים והיו ההסדרים טובים.
אורי מקלב: בתקופה בין הוועדה האחרונה שהתקיימה לפני כמה חודשים לוועדה שמתקיימת היום היה שינוי דרמטי בהפעלת חניון "תל השומר", אני לא יודע אם יש זכיין אחר, בכל אופן הסדרי החניה שונו.
אורי מקלב: קיבלנו על כך כמה וכמה מכתבים, אני גם יודע שבהתחלה היו פקקים בכניסה שהגיעו עד לכביש הראשי, אולי זה בגלל ההרצה של ההסדרים החדשים.
אורי מקלב: אני לא מדבר על השלבים הראשונים של ההפעלה החדשה אלא על המצב המתמשך, על המחירים שעלו, פטורים שצומצמו וקשיים אחרים שנעשו בעקבות ההסדרים החדשים.
אורי מקלב: צבי רוזנטל הוא אחד מהפונים, בבקשה אדוני.
צבי רוזנטל: תודה אדוני היושב ראש, למעשה אני מגיע מטעם עיתון המודיע בעקבות כתבת תחקיר שהתפרסמה כתוצאה מעליית המחירים בבית החולים שיבא.
צבי רוזנטל: אני מייצג למעשה את קוראי העיתון שפנו אלינו מספר פעמים.
צבי רוזנטל: ישנן מספר בעיות בחניונים, אם נחזור ונזכיר את מה שהוזכר כאן על עובדות הסוציאליות, ראשית ישנה בעיה שהעובדות הסוציאליות נמצאות בסוג של קונפליקט מסוים מול העובדים בבית החולים, הן קצת חוששות להילחם למען אותו אחד שמבקש את זכותו.
צבי רוזנטל: שמעתי מספר פעמים שהעובדות הסוציאליות אמרו "אנחנו פוחדות על מקומנו, עזבו אותנו, קחו את האישור, יתנו לכם יתנו, ואם לא אז לא, אנחנו לא בתמונה".
צבי רוזנטל: זה לא בריא להפיל את זה על העובדות הסוציאליות.
צבי רוזנטל: לדעתי זה צריך להיות מטופל על ידי ההנהלה.
צבי רוזנטל: ישנה בעיה נוספת בין בית החולים לזכיין.
צבי רוזנטל: אנחנו צריכים להבין שבסך הכל מדובר כאן באיזו תרנגולת שמטילה לבית החולים ביצי זהב – כל מושג החניונים.
צבי רוזנטל: אני יכול לספר, בשלל תאריי שמשתי גם מנכ"ל זק"א, בזמנו היה הסדר שמתנדבים יכולים להיכנס לבית החולים, אפילו אני התנדבתי בארגון "מפעל חסד" שמביא מדי כל יום שישי לחולים אוכל, למעשה חסכנו לחולים את האוכל שבית החולים לא היה צריך לספק, אבל כשאנחנו רוצים לצאת מבית החולים אומרים לנו "שלמו".
צבי רוזנטל: אני הגעתי פעם לאירוע לבית החולים לאדם שקפץ מקומה שנייה ואנחנו טיפלנו בו, כשיצאתי נתבקשתי לשלם, פניתי לאדם שיושב בכניסה והוא אמר "אני מצטער, אני לא בית החולים, אני חברה פרטית, אל תפנה אלי".
צבי רוזנטל: ישנה בעיה מאוד גדולה בעניין הזה.
צבי רוזנטל: אני יכול לספר על בית החולים איכילוב, כשאשתי ילדה, ביציאה מהחניה אני כן קיבלתי חניה חינם כי בסך הכל מדובר בתחרות מסוימת ויש להם עניין להביא את היולדות לבית החולים.