GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרון מידן: חבל שהם לא נמצאים פה אבל, כן, הוזמנתי לשם ואני רוצה להודות להם.
אורי מקלב: אבל הפנייה היתה גם לחברת "אל על".
אורי מקלב: סיכום הישיבה היה לפעול להסדרת התקנות בנושא זכויות בעלי צרכים מיוחדים בנמל התעופה וזו כמובן פנייה גם למשרד התחבורה.
אורי מקלב: מתוך סיכום הישיבה הקודמת: להטיל על רשות שדות התעופה לפרסם הנחיות ברורות בנושא הטסת אנשים בעלי מוגבלויות, לחלק את החומר בין סוכנויות הנסיעות, החומר יכלול את הזכויות שלהם, את מה שהם יכולים לקבל, מספרי טלפון אליהם אפשר יוכלו לפנות בנושא הזה וכו'.
אורי מקלב: הועדה ביקשה לקיים בדיקה מעמיקה בנושא הטסת חולים, הפונה נמצא פה, הצגת מימצאי הבדיקה, אנחנו לא יודעים איפה הנושא הזה עומד.
אורי מקלב: ביקשנו להנחות את חברת "אל על" להיות קשובה יותר לנוסע ולהראות שהם נוסעים רצויים ומבורכים.
אורי מקלב: הוצע לחברת "אל על" להפיק חוברת הדרכה בענין הטסת נוסעים בעלי מוגבלויות, מחוץ למה שרשות שדות התעופה תעשה.
אורי מקלב: כמו כן הוצע, כאמור, ששרון מידן יבצע הדרכות ונשמע מה נעשה עם כל הדברים האלה.
מירי אילדיס: בוקר טוב לכולם.
מירי אילדיס: אפתח בכך שאנחנו, ובעיקר העומדים מאחורינו, העוסקים במלאכה החשובה של טיפול בלקוחות בעלי צרכים מיוחדים הרגישו מאד מאד קשה עם הועדה הזו, משום שאנחנו סבורים שהיה מדובר במקרים מאד בודדים, אל מול עשייה מאד מאד מרובה ורגישה, לטובת אוכלוסיה של בעלי צרכים מיוחדים וזה מתחיל ממבוגרים וילדים בלתי מלווים, בקבוצות שטסות ואנחנו מטיסים למעלה מארבעים קבוצות, שחוזרות מדי שנה כבר שנים.
מירי אילדיס: אחרי שנתקיימה ישיבת הועדה הזו, התקשרו אלינו עשרות קבוצות, רק כדי לומר שהן היו המומות מן ה'עליהום'.
מירי אילדיס: אבל אחרי שנעלבנו, לקחנו את זה לביצוע והיינו במגעים עם כל האנשים שהיו פה, עם כל הפונים, את רובם גם הזמנו אלינו ל"אל על", לרבות שרון, מר אבן זהב, עם מר יצחק הנאו היינו בקשר, גם לקראת טיסה נוספת שהיתה במאי, נפגשנו גם עם עירית והסברנו איך אנחנו עומדים מול חוק שוויון הזכויות, ראינו את החסכים שיש בחוק הזה, ואת הנחיצות להרחיב אותו ואנחנו כמובן בקשר ובהידברות עם נתן.
מירי אילדיס: כמובן שיש לנו עוד הרבה מה להשתפר ואנחנו משפרים כל הזמן, אולם במסגרת הרחבה ושיפור של האתר שלנו, הפכנו את האתר שלנו והוא כרגע במגמה של השתפרות לקראת היותו הרבה יותר נגיש, במיוחד עבור אוכלוסיית כבדי השמיעה וחרשים.
מירי אילדיס: ועבור קשרי לקוחות, בעמדת 'צור קשר', יצרנו טופס התקשרות שהוא מבחינת דגל אדום, כל מי שרוצה לפנות בהתכתבות פונה לקשרי הלקוחות ומקבל עדיפות מיידית, אגב, זה דבר שהיה מזמן ורק הבאנו את זה לשימת לב הלקוחות, חידדנו את זה והדרכנו את הפונים.
מירי אילדיס: מעבר לזה יש לנו למעלה משמונה c.r.o. אלה אנשים שעברו הכשרה להיות יועצי נגישות בחברה.
מירי אילדיס: עלו כל מיני סוגיות כמו המקומות עם ידיות מתרוממות, למשל או מקומות מיוחדים.
מירי אילדיס: הסברנו לאנשים והראינו להם שאנחנו הרחבנו את המקומות עם ידיות מתרוממות ויש היצע שהוא מאד מאד רחב של כסאות כאלה, שפשוט לא ידעו עליהם וזה לא רק ליד השירותים ולמעשה נפגשנו עם כל האנשים ונתנו פתרונות.
מירי אילדיס: שרון העלה דברים מצויינים שאנחנו העלינו אותם וביצענו די במהירות ואנחנו כל הזמן נותנים fine tuning ומשפרים.
שרון מידן: מאשר את מה שאת אומרת.
מירי אילדיס: תודה.
מירי אילדיס: שרון הציע - ולאור הפגישה הכל כך פרודוקטיבית שהיתה עם שרון, אנחנו כן מזמינים אותו להדרכה, ברגע שיהיה קורס דיילים וגם קורס דיילי מחלקות עסקים הוא מוזמן, וכמו שזה נקרא אצלנו "הוא כבר בלוח הזמנים" וזה כנראה יהיה אחרי הקיץ.
מירי אילדיס: מעבר לזה, נפגשנו גם עם מר ישראל אבן זהב, שהציג רשימה של דרישות שכל כך חשובות לנוסעים בעלי צרכים מיוחדים כמו למשל הבאת ציוד מיוחד שלא ייחשב במשקל העודף, גיבשנו -ובעיקר ישראל גיבש רשימה שהיא כמעט סגורה ואנחנו כנראה הצלחנו לאשר את זה בחברה, והרשימה תהיה מפורסמת באתר והאנשים האלה יזכו לא לשלם על משקל עודף.
מירי אילדיס: לא אפרט אבל אולי ישראל ירצה לתת דוגמה.
ישראל אבן זהב: כסאות גלגלים, קרשים לאמבטיה, מכונה לחמצן, בגדים עודפים או טיטולים, כל אלה הם משקל יתר אבל זה חלק מן הציוד הרפואי שהם צריכים, בעקבות ההבנות סוכם שלא ישלמו על זה תוספת משקל.
אורי מקלב: האם יצאו הנחיות ברורות?
מירי אילדיס: בודאי ולא רק זה אלא משום שאנחנו לא יכולים לחשוב לבד, ישראל פנה לגורמים נוספים וגיבש רשימה שתהיה מקובלת גם על "אל על".
מירי אילדיס: מעבר לכך יש עוד רשימה של דברים שהם כרגע בטיפול והוא, כיושב ראש של הארגון מאד עוזר לנו לקבל עוד דעה ועוד רעיונות מאנשים נוספים.
מירי אילדיס: לגבי מר הנאו, ואת זה ציינו בישיבה הקודמת, הנושא הזה ממש הוטמע ורוענן ואנחנו נמשיך לרענן.
מירי אילדיס: אנשים שסובלים מבעיות בגפים התחתונות, וזקוקים למושב שהוא לא low exit כי low exit זה לחירום ומבחינה בטיחותית אי אפשר לתת להם אותו, יקבלו את מושב העריסה, ללא עלות.
אורי מקלב: מושב לוו אקסית, יושבים בו אנשים אבל לא בעלי מוגבלויות כי יש איסור בטיחותי.
אורי מקלב: רגע, לא, לא אסכים שכולנו נדבר יחד, הדברים נרשמים.
אורי מקלב: לא, חכה לתורך, לא! יש לשמור על רשות הדיבור.
אורי מקלב: הדיון הזה חייב להתנהל במסגרות שישמרו אותו יעיל.
שרון מידן: מצטרף לדברי יושב הראש כיוון שגם לי קשה להבין כשיש ויכוח.
מירי אילדיס: זה לא ענין של עלות.
מירי אילדיס: העלות היא לא הגורם העיקרי.
מירי אילדיס: הרעיון הוא באמת לאפשר לקבל את השירות כשיש בעיה בקדימות על פני כל אחד אחר משום שעם הנתון של בעיה בגפיים אי אפשר לעשות כלום.
מירי אילדיס: אני אתך ואנחנו נרחיב בהמשך.
מירי אילדיס: אנחנו גם נפגשנו וישבה פה הגברת בניטה.
אורי מקלב: מה אתם דורשים כדי לדעת שיש בעיה בגפיים?
מירי אילדיס: שאלה מצויינת.
מירי אילדיס: אנחנו דורשים לדעת את זה מבעוד מועד משום שיש אמהות עם תינוקות להן צריכים לתת את השירות, המקומות האלה מוגבלים ויש לשמור שלא להעמיד אותנו במצב שבו ברגע האחרון עלינו להחליט בין ילד שגילו ארבעה חודשים לבין הנוסע הנעזר.
מירי אילדיס: אנחנו לא דורשים מסמכים רפואיים וזה משהו לטובת הלקוח.
אורי מקלב: מה זה נקרא מוגבלים בגפיים התחתונות, מהי ההגדרה?
מירי אילדיס: גם מישהו שעבר תאונה, שבר את הרגל, למשל, הוא חייב לשבת עם מרחב לרגליים.
מירי אילדיס: לאו דוקא נכים עם תעודה.
מירי אילדיס: מי שיש לו בעיה בגפיים, שהוא מגדיר אותה, מבחינתנו זכאי.
מירי אילדיס: בנוסף, אנחנו יכולים לראות גם במהלך טיסה מישהו שיש לו או אין לו בעיה.
מירי אילדיס: אמנם אנחנו לא רופאים אבל כשאנחנו מסתכלים במטוס אז רואים.
מירי אילדיס: מה שכן, הדברים הללו צריכים להיות מוסדרים מבעוד מועד, אנחנו קשובים.
אורי מקלב: לגבי הליווי, מלווים של נוסעים בעלי צרכים מיוחדים, כמו שמקובל עם תינוקות - - -
מירי אילדיס: מלווה אחד אמור לשבת ליד אותו אדם, בפרט כשהאדם הוא צעיר, לעומתו, לא מבוגר ולא זקוק לעזרה אלא מי שרק צריך אפשרות לשבת עם הרגל, הוא לא צריך מלווה, צריך לשים לב שהמקומות האלה מאד מאד מוגבלים במטוס ויש לנו -לצערי הרב, במדינה שלנו המון אנשים שזקוקים למלווה.
מירי אילדיס: גם אמהות.
אורי מקלב: מה עם בני זוג?
אורי מקלב: בא אדם או אשה שהם מוגבלים בגפיים וזקוקים לעזרה.
מירי אילדיס: הם יקבלו את העזרה.
מירי אילדיס: המדיניות היא שגם מלווה.
אורי מקלב: ועכשיו השאלה היא, האם מפרידים את הנכה מאשתו?
מירי אילדיס: לא מפרידים, אלא אם כן יש שני בני זוג שמלווים את הילד ואז אנחנו אומרים: מי שזקוק וזה must, אז הוא יישב ואם יש מקום אנחנו נותנים לשניהם.
מירי אילדיס: אבל, אם שני הורים מלווים ילד אז קודם כל, כדי לתת עזרה ראשונה, ברור שניתן לאחד מהם לשבת לידו.
אורי מקלב: אם כך, אין לכם בעיה כשיש מקומות ריקים לתת לאחד מבני הזוג, בשורה של המוגבלים אבל לא תתנו לשני בני זוג לשבת - - -
מירי אילדיס: לא מה שאמרתי, ההיפך - - -
אורי מקלב: נניח ששני בני זוג טסים ליום וחצי, זו לא טיסת טיולים, נוסעים וחוזרים, כמו נוסעים מתמידים, והילד שלהם צריך שמירה של שניים בכל הזמן וזו טיסה ממש רפואית, האם אתם יכולים - - -
מירי אילדיס: בודאי שכן, אנחנו גם מפעילים שיקול דעת, יש המון מקרים חריגים והרי לכל כלל יש יוצאים מן הכלל ובמדינה שלנו יש המון יוצאים מן הכלל, אנחנו מאד קשובים ומאד רגישים ויש לנו בקשות גם לגבי עסקים שיבוא מלווה לעסקים ויעזור אנחנו נותנים את זה, התשובה היא כן, התשובה היא כן.
אורי מקלב: נשמע את האנשים ואת התייחסותם.
אורי מקלב: דווקא בנושאים האלה.
מירי אילדיס: דבר נוסף, נפגשנו עם עמותת "מזור" עם שמחה בניטה, שמצאה ואספה רשימת שאלות שקשורות לניתוק מצברים, לאיחסון, רשימה שלמה ואנחנו מתייחסים אליה.
מירי אילדיס: נקבעה פגישה ובעוד חודש אנחנו נפגשים שוב ורואים איך אפשר לקדם את הדרישות האלו.
מירי אילדיס: אנחנו נפגשים עם עמותות נוספות, מדברים עם יועץ נגישות ועם יועצים נוספים.
רוני אמיר ארזי: בנושא החקיקה והתקינה, הועברה טיוטת הצעה לתיקון לתקנות הנגישות.
רוני אמיר ארזי: היא הועברה לתגובה שלנו ונתנו אותה לפני מספר חודשים.
רוני אמיר ארזי: אנחנו לא יודעים על התקדמות בענין הזה.
רוני אמיר ארזי: נוהל חברה בגיבוש סופי כאשר הוא מותאם לדרישות הנציגות.
רוני אמיר ארזי: לשאלת יושב הראש, משרד התחבורה -וראיתי שהוא הוזמן, אנחנו מעבירים אליו את החומרים.
רוני אמיר ארזי: בכל מקרה, היתה התקדמות מאז הדיון הקודם בענין הזה - - -
אורי מקלב: לאורזאת שגם נציגת "אל על" אומרת שהיו דברים חשובים שהועלו על ידי הארגונים בעצמם, אני כן חושב שכדאי לקבל את זה גם כיום, בכל אופן אנשים עשו עבודה ואספו כל מיני פניות מכל מיני אנשים כדי שזה יביא אותנו מן הפרט אל הכלל.
אורי מקלב: היה כדאי לשמוע אולי את האנשים ששמענו בוועדה, וש"אל על" גם נפגשה אתם, להזמין לפגישה נוספת ב"אל על" ולשמוע מהם כי יכול להיות שיש להם דברים שלא חשבתם עליהם.
אורי מקלב: ובהצעות למשרד התחבורה אפשר - - -
רוני אמיר ארזי: התקנות אמורות מראש להתבסס על התייעצות עם אנשים כמו שעשינו.
אורי מקלב: אני מכיר אתכם, נציבות השוויון לא חושבת שכל הידע נמצא אצלכם ויש מה ללמוד ואני חושב שאם אנחנו - - -
אילן גילאון: יש שיטה מסודרת.
אילן גילאון: הדברים מגיעים מן המשרד הרלבנטי דרך הנציבות שיושבת בשולחן עגול ודיון משותף, מגיעים לוועדה שאני עומד בראשה, ואז תקנות צריכות לצאת.
אורי מקלב: ברשותך, אילן, אולי באמת כדאי, ישראל עומד אתך בקשר אבל, הנושא של שדות התעופה, גם כוועדה שהיתה וגם כוועדה שנתכנסה שוב כאן כדי להפיק לקחים, אולי כדאי גם לבצע את הענין הזה, קיבלתם את זה, ננסה לשמוע איפה זה עובד, המטרה שלנו גם לקדם את התקנון בנושאים האלה.
רוני אמיר ארזי: גם בתוך החברה עצמה אנחנו בגיבוש סופי של עדכון ורענון של נוהל בנושא שבסך הכל הוא די מכניס לתוקף את דרישות התקן האמריקאי, כל הדרישות הנוגעות לבעלי מוגבלויות, והן דרישות מאד מחמירות אפילו ביחס לדרישות התקן האירופאי ולדרישות היום כאן ואנחנו מיישמים אותן.
אורי מקלב: מבדילים בין דרישות בינלאומיות לבין הדברים הפרקטיים שכאן נאמרו.
אורי מקלב: יתכן שהדבר לא נאמר בתקנות אבל יש צורך בשילוב של שני הדברים.
רוני אמיר ארזי: נוהל חברה פורֵט לפרטים את דרישות העבודה על פי הדרישות האלו.
שמעון יאיר: מבקש להתייחס לדברים שלה.
שמעון יאיר: מן הנסיון שלי אני יודע שבכל פעם שאני מגיע לשדה התעופה הבעיות מתחילות כבר בדלת.
שמעון יאיר: יש מכלול של בעיות.
שמעון יאיר: לא התיחסתי בשיחות הקודמות למה שקורה בדרך למטוס.
שמעון יאיר: מבחינתי הבעיה הכי גדולה היא המטוס.
שמעון יאיר: אני לומד מן הזוית שלי, ישראל מן הזוית שלו, משה מן הזוית שלו וכך הלאה, כך ביחד נגבש משהו.
שמעון יאיר: במטוס יש בעיה קשה מאד לאנשים עם מוגבלויות.
שמעון יאיר: קודם כל, המטוסים היום יש בהם קניונים אבל מושב לנכים אין.
שמעון יאיר: נתחיל בזה שבמטוסים של "אל על" וגם של "אישראייר" צריך לדאוג לזה שיהיו מושבים לנכים, מושב שמותאם לנכה, במרחב שלו, במרווח לרגלים, ברוחב שלו, זה חייב להיות אבל זה עולה להם כסף.
שמעון יאיר: אין כזה כסא.
אורי מקלב: יש תקנות להתאמת נגישות.
אורי מקלב: אני לא יכול להמציא גלגל.
אורי מקלב: אם הדברים לא מתאימים אני לא רואה איך במסגרת הוועדה אני יכול - - -
שמעון יאיר: כסא לנכים במטוס זה אלמנטרי.
אורי מקלב: אתה לא תייר ולא עולה חדש.
אורי מקלב: אתה גם לא חדש בוועדות ולא בכנסת.
אורי מקלב: אם בעלי צרכים מיוחדים צריכים מושבים מיוחדים וצריך משהו מקצועי או משהו שיש לתת לכם באופן מיוחד יש אמצעים ותקנות וזה צריך להיות בתקנות שהן גם בינלאומיות, ואנחנו מדברים קודם כל על יישום התקנות, אכיפה שלהן, דברים שלא ממש נמצאים בתקנות כמו - - -
שמעון יאיר: אשאל אותך שאלה: האם נראה לך הגיוני שבאוטובוס יש מושב לנכים ובמטוס לא?
שמעון יאיר: מוגבלות הרגליים, רוחב הכסא.
אורי מקלב: רגע, אני גם לא אכנס לזה.
אילן גילאון: אסביר משהו כדי לפתור את המתח.
אילן גילאון: יש דברים שלא נכנסו לתוקף כי התקנות לא קיימות כי משרד התחבורה לא הגיש אותן.
אילן גילאון: ב 2006 חוקקו את חוק הנגישות ואז כל החומר הזה היה צריך להגיע ויש משרדים ממשלתיים ומשרד התחבורה הוא אחד המצטיינים במרכאות כפולות ומכופלות ולכן החברות האלו עדיין לא מחוייבות לגבי כיסא מותאם –אפילו לא בתקנות- אפילו לא לגבי כיסא, שיהיה כסא.
אילן גילאון: לעומת זאת, במקביל לתקנות יש ענין של הבנות.
אילן גילאון: שמעתי היום את הדברים של "אל על" וזו גישה נכונה וסבירה כי, שוב, תמיד בסוף התקנות יש תקנה שאותה אי אפשר להתקין והיא שאנשים יהיו בני אדם, בסופו של דבר ב"גדול", גם ב"אל על" וגם בחברות תעופה אחרות, יש נכונות ומודעות ומושרשות של התפיסה של הנגישות.
אילן גילאון: דוקא בשדה התעופה יש יותר בעיות מאשר במטוסים.
אילן גילאון: תקשיב, אני אומר את מה שעומד בענין החוק ומה שעומד בענין ההבנות ולכן, כשאנחנו נותנים ציוני שבח דוקא לאלה שמקדימים את התקנות, אנחנו מעריכים אותם אבל - - -
אורי מקלב: זה חשוב מאד ואני מודה לך על הדברים.
אורי מקלב: הדברים שאמרת, טוב שנשמע אותם ממך, אתה הרי לא רק חבר כנסת אלא מייצג הרבה ופועל רבות בנושא של צרכים מיוחדים אבל לא היית כאן בישיבה הקודמת ושם שמענו וראינו שיש דברים רבים לתקן, גם דברים מובנים, גם בתקנות וגם בהתייחסות שמסביב.
אורי מקלב: חלק מן הסיבות שאנחנו מתכנסים כאן הן כדי לזרז.
אילן גילאון: בשנת 2018 נסיים להנגיש את עצמנו ברמה האמריקאית.
שמעון יאיר: מירי נשמעת מצויינת, היא נהדרת, יש לה נכונות, יש לה הסתכלות נכונה על הדברים.
שמעון יאיר: אמרתי, מושב לנכים במטוס, שניה, אני מבקש לומר, יש בקנדה חוק וחילקתי כאן העתק שלו, יש חוק קנדי שמיושם בחלק מן המדינות בארצות הברית לפיו אנשים כבדי משקל באופן יוצא דופן וגם נכים משלמים מחיר של כרטיס אחד ומקבלים שני כסאות, זה חוק.
שמעון יאיר: אני אישית התחלתי לחוקק את החוק הזה כאן בכנסת לפני חמש שנים עם גלעד ארדן שהיה יושב ראש ועדת הכלכלה ואז הוא מונה לשר והקידום של זה פסק.
שמעון יאיר: עדיין, אנחנו יכולים לקדם את זה.
שמעון יאיר: אם חברות התעופה יבואו עם יוזמה פרטית שלהן, כמו שאמר חבר הכנסת גילאון, לפני שיש תקנות ולפני שיש חוק ברור, יעשו את זה מרצונן החופשי, הרי זה אלמנטרי, מה זה כסא לנכה במטוס, הלוא לתינוק, למשל, יש כסא מיוחד.
שלמה מולה: אין ספק שעשו צעד מאד גדול בנושא של נגישות.
שלמה מולה: לפני מספר שנים שיתפנו פעולה עם חברת "אל על" על, הצבענו על הליקויים, ישבנו עם המהנדסים של החברה, אני גם יודע שאי אפשר להתאים כסא לכל נכה אבל אנחנו יכולים לראות מה שקורה בעולם ולא צריך להמציא את הגלגל.
שלמה מולה: הכסא הפנימי שבו מעבירים את הנכה, אם זה לא שונה אז צריך לשנות אותו, כסא שנוסע ובעל מוגבלות יכול להיכנס פנימה עם הפנים כלפי הנוסעים ולא כמו ארון או מקרר, לקחנו דוגמה מ"אמריקאן איירליינז", עם הכסא שלהם, כסא צבעוני, איכותי, בטיחותי, ואת הכסא הישן של "אל על" צריך לזרוק מן העולם.
שלמה מולה: חשוב מאד לשתף פעולה - - -
מירי אילדיס: האם אתה מדבר על הכסא הצר במטוס?
שלמה מולה: יש דוגמאות מ"אמריקאן איירליינז", לכל חברה יש את הכסא הצבעוני שאתו נוסע נכנס ורואה את הנוסעים מן הפנים ולא מכניסים אותו ברברס, כי זה אחד הדברים הפוגעים בנושא של אנשים בעלי מוגבלויות.
שלמה מולה: כמו שאמרתי, הם עשו צעד, "אל על" עשתה צעד מאד מאד חשוב וגם כן "ארקיע" ושדה דב, יש שם בעיות אבל הם הנגישו ועשו דברים ואנחנו באמת הולכים קדימה בנושא של הנגשת המדינה.
שלמה מולה: לשאלת יושב הראש, כן כסאות, וכמו שאתה מכיר אותי, אני אוהב לגעת בשורה האחרונה, שהיא החשובה בדיון, להקים צוות עם "אל על", עם נציגות של רשות שדות התעופה, לשבת לשולחן ולהסביר.
אורי מקלב: הם עשו את זה.
אורי מקלב: עם ארגון נכי ישראל.
אורי מקלב: יש כאן הבטחה של "אל על" - - -
ישראל אבן זהב: בעקבות הדיון הקודם היתה לי פגישה עם מירי ב"אל על" והעליתי שם את הנקודות שאני ראיתי שמפריעות לנכים.
ישראל אבן זהב: ואנשי "אל על" באו מתוך רצון אמיתי לפתור את הבעיות ולא להשאירן כפי שהן.
ישראל אבן זהב: אומר רק בראשי פרקים את הנקודות שהעליתי שם: מקום "הושבה", כבר בשלב הכירטוס ידעו שבא לקוח נכה וצריך מאד מיוחד.
ישראל אבן זהב: שירותים לנכים.
ישראל אבן זהב: אם הושיבו נכה במושב מסוים והשירותים הם בקצה אחר של המטוס אבל מנגד, במחלקת עסקים יש שירותים קרובים יותר אז שיאפשרו לו להשתמש בשירותים של מחלקת העסקים והדברים האלה קרו בטיסות והיתה, כאמור, מוכנות לזה.
ישראל אבן זהב: עזרה בכסא מעבר עליו כבר דיברו כאן ולא ארחיב על כך.
ישראל אבן זהב: עזרה בהעברת ציוד למטוס, ככל שנכה צריך ציוד מיוחד הוא יקבל את זה.
ישראל אבן זהב: שירות דיילים תוך כדי טיסה, ככל שנכה צריך שתיה או משהו מעין זה, יקבל אותם במקום שיתרוצץ בעצמו.
ישראל אבן זהב: שירות אחרי הטיסה, ביציאה מן המטוס כמו איתור מזוודות, הגענו להבנות לנושא.
ישראל אבן זהב: משקל יתר לנכים וציוד עודף שנכה מביא איתו, יהיה כלול בציוד הרגיל ולא ייחשב לתשלום כציוד שמעל המשקל הרגיל.
ישראל אבן זהב: מקומות קרובים לכניסה למטוס בלי שיצטרכו ללכת בכל המטוס.
ישראל אבן זהב: מקום ישיבה מרווח ללא תוספת תשלום, יש הבנות לגבי כך.
אורי מקלב: מהו מקום מרווח?
ישראל אבן זהב: שיש מקום לרגליים, כמו בתיאור שמירי נתנה.
ישראל אבן זהב: מירווח רגלים, ישיבה יותר נוחה כי יש נכים למשל שרגלם ישרה ולא ניתנת לכיפוף.
אורי מקלב: מדובר על מקומות מוגדרים.
אורי מקלב: מאחורי המחיצות.
ישראל אבן זהב: ראה, אם אין אין.
ישראל אבן זהב: בא נכה אחד ויבוא השני ואז אם אין אז אין.
אורי מקלב: מה שאנחנו צריכים להגיע אליו הוא בין השאר, הגדרה של נכים כי לגבי נכים שהם בכסאות גלגלים, אני שמח לשמוע שיש שיפור ויש הידברות ואני בטוח שהדברים ישאו פרי.
אורי מקלב: נשמע גם ממשרד התחבורה אבל יש להגיע גם לאותם נכים שהם מוגבלים אבל ללא כסא גלגלים, או ילדים אחרי תאונה וניתוח או מגבלה מסויימת אחרת, שקשה להם ליישר רגלים, למשל, אם הם מודיעים, צריך לדעת איך אנחנו בענין הזה, הרי אנחנו עדים לוויכוחים שקורים בתוך טיסה, ואין זה נעים לא רק למי שמשתתף בתוך הויכוח אלא גם לכל המרחב.
שלמה מולה: עיכבתי טיסה שלמה בגלל כזה סיפור וזה לא נעים.
אילן גילאון: בכל מקרה בהבנות סיכמנו שנכה צריך לומר מראש, בזמן הכירטוס או בזמן קניית הכרטיס, להודיע מראש.
שלומית אבינח: איפה זה כתוב, איפה כל ההבנות האלו?
שלומית אבינח: האם פורסמו אצל סוכנויות הנסיעות?
ישראל אבן זהב: לא פורסם.
ישראל אבן זהב: על זה ישבתי עם מירי.
ישראל אבן זהב: היה סיכום ש"אל על" תפיק מסמך כזה ונעבירו בין ארגוני הנכים.
שלומית אבינח: ארבעה חודשים עברו.
מירי אילדיס: ויש מספר דברים שהם עדיין בטיפול כמו נושא המשקל העודף.
אורי מקלב: מילה אחת לגבי הכיסאות המיוחדים, אני מבין שיש ועדה של חבר הכנסת גילאון.
אילן גילאון: אנחנו בתחום הזה עושים מאמצים בינלאומיים כדי להגיע להבנות בינלאומיות.
אילן גילאון: אנחנו כרגע דנים ב"אל על" משום שהיא לאומית.
אילן גילאון: התקנות טוחנות לאט, עד שזה יפורסם ויגיע למשרדים והמשרדים יאושרו במשרד ויכנסו לתוקף וכו', הדברים לוקחים זמן.
שביב שני: בחוק שוויון משנת 1998 היה כבר פרק על תחבורה הציבורית שבתוכו יש תקנות ויש תקנות בתוקף מ 2003 שקשורות לתחבורה ציבורית כולל טיסות.
שביב שני: התקנות בנושא נגישות לא חלות על תעופה ולא יחולו גם.
שביב שני: עכשיו יש תיקון שמשרד התחבורה מקדם והנציבות מסייעת כמה שהיא יכולה כדי להרחיב את תקנות התחבורה הציבורית.
שמעון יאיר: מירי, הגענו להסכם עם רשתות שיווק, למשל, שכשמגיע נכה לסניף שלהן אז בא דייל ומלווה אותו מן ההתחלה ועד היציאה וההגעה לרכבו, דרך הקופה.
שמעון יאיר: אולי זה גם משהו שאפשר לחשוב עליו גם אצלכם, ואתם אומרים בקריאות ביניים שיש אבל זה כנראה לא תמיד עובד.
שמעון יאיר: אתה נכנס לדלת, אם אתה טס ב"אל על" למשל, אז החברה יודעת שמגיע אדם מוגבל והיא - - -
מירי אילדיס: יש הזמנה ויש בקשה מיוחדת.
שמעון יאיר: והוא מלווה אותו מכניסתו אל הטרמינל ועד למטוס.
שמעון יאיר: ואם אפשר לעשות את זה עם רשתות שיווק אז ודאי שאפשר עם "אל על".
מירי אילדיס: זה קיים כבר שנים.
שמעון יאיר: אבל זה לא עובד תמיד.
שמעון יאיר: זה לא תמיד עובד.
דוברת: המקרים בהם זה לא עובד הם נקודתיים.
דוברת: יש צוות.
שמעון יאיר: אני לא רוצה להתלונן, אני רוצה שזה יעבוד.
מירי אילדיס: יש לך כתובת, יש כתובת, אם קורה מקרה יש כתובת.
שמעון יאיר: נקח את הטלפונים שלכם, תקבלו הרבה צלצולים.
שמעון יאיר: רשמי כאן.
אילן גילאון: ב"אל על" היתה פגישה עם הסמנכ"ל, כי אתה יודע, הלמידה הטובה היא מן השטח עצמו ו"בגדול", אני חושב שבשדה התעופה בן גוריון יש נגישות אבל מה שאין זה רגישות, וזה ממש לא פחות חשוב כי הדבר האחרון שאנשים מוגבלים אוהבים זה כשיוצרים סביבם מהומה, או שעושים להם סלקציה או שפתאום מעמידים אותם במקום שבו כולם מוצאים את עצמם עוברים מעליהם.
אילן גילאון: אתן דוגמאות.
אילן גילאון: ויכול להיות שהדברים תוקנו אבל הדברים נכון לחג הפסח עדיין היו.
אילן גילאון: אמנם לא הייתי מאז בשדה התעופה וזאת למרות שהיתה הבנה שאגיע לביקור והיא לא הסתייעה אבל קודם אומר כאן את שלושת הבעיות שהעליתי בפני הסמנכ"ל.
אילן גילאון: אחת הבעיות היא בשרוול, לא הביאו את עגלות התינוק וגם לא את עגלת הנכים לשרוול עצמו, לקראת היציאה.
אילן גילאון: הנכה נכנס עם העגלה בעצמו.
אילן גילאון: חברת השמירה עושה את הבידוק בכניסה וכדי לבדוק עגלה כזו צריך מומחית מיוחדת, נדמה לי שקוראים לה צוות 3 וביקשתי ואמרתי שלא יכול להיות שדווקא אותה אחראית על בדיקת נכים בעגלה היא לא נמצאת וזה יוצר מצב של צוואר בקבוק, שבו מעמידים את האדם עם העגלה לחכות וכולם עוברים מעליו.
אילן גילאון: כמובן שכולם מאד אמפטיים ומאד מרחמים אבל האדם שיושב בתוך העגלה מרגיש איום ונורא.
אילן גילאון: המרגיז ביותר, ויכול להיות שתיקנתם את זה שזה הרי תיקון פשוט, מדובר בעמדת פעמון או עמדת צלצול בדיוטי פרי: שם יש עמדה נפרדת לחלוטין ובסך הכל אפשר לעשות שביל מסביב כדי שאדם יגיע לקחת את החבילה שלו.
אילן גילאון: שוב, יש דברים שלא עולים הרבה כסף ואני לא אומר שאין נגישות רציפה, כי היא כן פחות או יותר רציפה, כמו מעליות מתאימות ומדרגות מתאימות, כל ההיבט הפיזי מתאים אבל ההיבט האנושי הוא חסר.
שמעון יאיר: יש בעיה גם עם הבימבות.
אילן גילאון: מזכיר דברים שמאפיינים.
אילן גילאון: דברים קטנים שדורשים רק מחשבה.
אילן גילאון: והתרעתי עליהם.
אילן גילאון: יכול להיות -ואני גם תופס לפעמים את עצמי מול משהו שלא חשבתי עליו קודם ויכול להיות שגם שם לא חשבו על זה קודם אבל צריך לדעת מה קורה למשל בדיוטי פרי, האם יש את אותו פעמון?
שמעון יאיר: כן, לא תוקן.
שלמה מולה: בהמשך לדברים של חבר הכנסת גילאון, חשוב שידעו פה כולם, שאנחנו לא טסים בחינם.
שלמה מולה: היום אנחנו בעידן של חרם, וחס וחלילה, איני רוצה לפגוע בחברה הלאומית שלנו אבל אתם אמורים להתייחס אלינו, במעמד הזה, כאילו אתם יושבים עם החברה הכי גדולה בארץ שמטיסה עשרות אלפי נוסעים דרך החברה שלכם- - -
אורי מקלב: מה ההקשר?
אורי מקלב: קודם אמרת שזה בסדר.
שלמה מולה: הדיון פה הוא חשוב והנה חבר הכנסת גילאון מעלה ענין נוסף.
שלמה מולה: יש דברים טובים שיש אבל יש נקודה שיש להבהיר אותה.
שלמה מולה: אנחנו אזרחים במדינה ואנחנו משלמים על הכרטיסים וחשוב לזרז את הטיפול בנו כמו שאמרה הגב' שלומית אבינח, והיא העלתה נקודה חשובה, שאנחנו כבר בקיץ, והיינו אמורים להיות ערוכים לקיץ, בו יוצאות טיסות רבות.
שלמה מולה: כמו שאמר חבר הכנסת גילאון שצריך לעשות עבור נכים רבים שיגיעו לשדה התעופה.
אורי מקלב: מירי, תגיעו עכשיו להבנות.
אורי מקלב: תפרסמו אצל סוכני הנסיעות.
אורי מקלב: יש לפרסם את זה כדי שאם יש הבנות אז שאנשים ידעו.
אברהם אסא: אדגיש שרשות שדות התעופה מייחסת חשיבות מאד מאד גדולה לנוסעים עם מוגבלות.
אברהם אסא: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם החברות כשלמעשה חברות התעופה הן אלו שאחראיות לשנע את הנוסע אבל אנחנו נמצאים אתן בקשר, לצורך הפעילות הכנו נוהל, לדוגמה, נוהל שהוא מגדיר סמכויות ותחומי אחריות של כל אחד מן הגופים שפועלים שם בנמל התעופה בן גוריון, הנוהל הוכן בתיאום עם חברות התעופה, עם הלשכה המשפטית שלנו, עם יועץ נגישות שאנחנו מעסיקים אותו, הרשות מעסיקה יועץ נגישות שהוא נותן לנו ייעוץ לגבי המתקנים שלנו.
שלומית אבינח: איפה הנוהל?
שלומית אבינח: האם הוא מפורסם באיזשהו מקום?
אברהם אסא: כנסי לאתר, יש רשימה של כל נקודות השירות.
אברהם אסא: באתר האינטרנט של הרשות מתפרסם מידע אודות התהליכים של הטיפול בנוסעים נעזרים, אודות הסדרים עם נוסעים נעזרים, על עזרים שיש בנמל התעופה בנושאים נעזרים, הכנו ערכת הדרכה, ערכה שהוכנה בתיאום עם חברת התעופה, עם כל הדברים שהוגדרו במצגת, בתיאום עם חברות התעופה, עם חברות שירותי הקרקע, עם יועץ הנגישות שלנו ובערכה הזו מפורטים ומוסברים הדברים שעונים לשאלה איך אנחנו רואים את התהליך הזה, ניתן דגש על - - -
אורי מקלב: מאיזה שלב?
אורי מקלב: מהגעת הנוסע לשדה התעופה והטיפול בו עם השירותים שחברות התעופה נותנות?
אורי מקלב: אותו נכה שמגיע למטוס, האם אתם אחראים או חברת התעופה?
אברהם אסא: לפי החוקים.
אברהם אסא: מי שאחראי על הנוסע הנעזר בשדה התעופה, הוא חברת התעופה ומי שאחראי לקחת אותו מן הכניסה לטרמינל עד למטוס, זה חברת התעופה.
שמעון יאיר: האוטו הקטן הזה, האם הוא שייך לחברת התעופה?
שמעון יאיר: אני אחפש את זה בחברת התעופה ולא אצלכם, אף אחד לא יחפש את זה אצלכם, תעשו לינק.
אברהם אסא: יש לינק מן האתר של הרשות.
קארין אלהרר: הנושא של "עלעלית" ושרוולים, על מי האחריות?
אברהם אסא: אסביר.
אברהם אסא: אתן דוגמאות של דברים שקורים.
אורי מקלב: קארין שאלה אותך לגבי החלק של השרוול.
אברהם אסא: זה נקרא העלעליות האלו, זה של חברת התעופה ואנחנו פועלים גם מול חברות נוספות.
אברהם אסא: זה ציוד של חברות התעופה כמו למשל, לא מזמן אחת מן החברות הוסיפה מכשיר "אמבוליפט" רכב מעלון לנכים חדש, בהתאם לדרישה שלנו - - -
קארין אלהרר: אמרו לנו שיש עלעלית ואין.
אורי מקלב: האם אין שום מתקן שמעלה?
קארין אלהרר: אומר כך.
קארין אלהרר: הקליניקה פנתה לפני למעלה משנה לחברות התעופה -גם ל"ארקיע" וגם ל"אישראייר" על מנת שתהיה "עלעלית" בשדה דב, הן הוציאו מכתב תשובה שהדבר טופל, ואז היה ביקור שלי בשדה התעופה, כשהייתי בטוחה שהנה פעילות של הקליניקה צלחה ואני אשמח להשתמש בתיקון הזה והגעתי, ויש נושא שמעלים נוסעים בצורה מבזה, לא רק זה אלא שמעלים אותם אחרונים שזה הצגה מביכה, לא מכובד, זה לא מתאים.
אורי מקלב: האם זה מנוף?
קארין אלהרר: זהו מן כסא כזה שמתחבר למדרגות.
קארין אלהרר: אל"ף, הוא לא בטיחותי בכלל, ואומר למה אפשר לקבוע את זה ללא מומחים, כי יש שני אנשים שאמורים גם להרים וגם לדאוג שהנוסע לא יחליק מן המתקן, ויש לזכור שמדובר בנוסע שלא יכול להחזיק את עצמו.
קארין אלהרר: זה לא בטיחותי ולא צריך מומחה גדול או תקן כדי להבין שזה לא בטיחותי.
קארין אלהרר: לשאלת יושב הראש, מדובר בכסא שמעלה את הנוסע מדרגה מדרגה, למרות שיש איזשהו מתקן שבעצם מתלבש על המדרגה אבל הוא לא עולה באופן אוטומטי וצריך שמישהו יעמוד שם.
קארין אלהרר: כמו שאומר יושב הראש, כמו המיתקן שמדביקים אותו על המדרגות והוא עולה ואין זה מקובל.
אורי מקלב: תימשך זכות הדיבור.
אברהם אסא: רק להבהיר שהנושא הוא האמבוליפט, שהוא בתחום האחריות של חברת התעופה ולא של רשות התעופה, אבל רציתי להרחיב- - -
אורי מקלב: כשלחברת תעופה אין את זה ומתברר, למשל, שבשדה דב אף חברת תעופה שמפעילה טיסות משדה דב לא מחזיקה כסא כזה או מנוף כזה, מי אחראי עכשיו?
אורי מקלב: וזו שאלת תם, מי הוא האחראי על אכיפת האחריות שלהן למילוי התקנה?