GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אני מניח שאף אחד מאיתנו כיהודים לא מתנגד, אולי זה דורש מאמץ גדול מכם, של הצבא ושל אחרים.
שלמה ועקנין: חשוב לי, שבסכום הפרוטוקול תהייה אמירה כוללת.
אורי מקלב: בעזרת השם, אנחנו נרים טלפון ליהודה אלבז או לשר התחבורה.
אורי מקלב: אני רוצה להודות לכולם, אני רוצה לומר שהתרשמתי שהיה פה שיתוף פעולה.
אורי מקלב: אני מבין שהמאמץ של כולם כולל הצבא דורש הערכות ומגייסים כוחות.
אורי מקלב: אנחנו נעקוב אחרי ההתקדמות עם משרד התחבורה.
אורי מקלב: המסר הזה יובא לידיעת הציבור, שמחכה לשמוע על שיפור השירות.
אורי מקלב: אני מקווה שבאמת נוכל לבשר שהחג הזה יבוא לטובה ויעבור בקלות וכמובן בכפוף להנחיות הצבא.
אורי מקלב: אנחנו לרשותכם אם יהיה צורך, אם משהו לא יסתדר אנחנו נקיים ישיבה ב- 28 בחודש, יומיים לפני סיום מושב החורף של הכנסת נקיים ישיבה נוספת.
אורי מקלב: ראיתי מעשה עכשיו, ונזכרתי בסיפור נחמד ששמעתי לא לפני הרבה זמן.
אורי מקלב: תייר אחד מחוץ-לארץ בא לבקר בראשון-לציון.
אורי מקלב: הוא שואל את הנהג שלו "יש לך משהו מעניין להראות בעיר הזאת?".
אורי מקלב: הוא התחיל לסייר אתו.
אורי מקלב: הוא הראה לו את היקב, והוא אמר: "יש לנו יקבים הרבה יותר גדולים".
אורי מקלב: הוא הראה לו את אזור התעשיה, והוא אמר: "מה זה?
אורי מקלב: זה אזור תעשיה קטן בשבילנו".
אורי מקלב: הוא הראה לו את חוף הים, והוא אמר: "נו...", וכן הלאה.
אורי מקלב: הוא הראה לו עוד כמה דברים שיש בראשון, גשר פה וגשר שם, והוא לא התפעל משום דבר.
אורי מקלב: מה עוד הוא יכול להראות לו שעדיין יש בראשון-לציון שלא היה בחוץ-לארץ.
אורי מקלב: הוא אמר: "אתה רוצה?
אורי מקלב: ככה.
אורי מקלב: אתה מקבל".
אורי מקלב: בסופו של דבר, אחרי שהגיע ידידו, הוא בא אתו לבית-הדין.
אורי מקלב: הוא אמר: "תשמע, אני רוצה ממך 500 דולר על הסיור שערכתי לך בעיר ראשון-לציון".
אורי מקלב: הוא אמר לו: "500 דולר - לא דיברתי אתך ולא סיכמתי אתך.
אורי מקלב: מה פתאום שאתן לך?
אורי מקלב: מה הראית לי?".
אורי מקלב: באת כידיד ואירחת אותי, ואמרתי "אתה רוצה?
אורי מקלב: אני אראה לך סופר-לנד שיש שם וכל הדברים האלה.
אורי מקלב: בסדר, לא קרה שום דבר.
אורי מקלב: היית צריך להגיד את זה מראש, ולא אמרת ולא דיברנו".
אורי מקלב: הוא אמר לו: "אדוני, אין דבר כזה.
אורי מקלב: אני אירחתי.
אורי מקלב: יום עבודה אצלי זה 500 דולר.
אורי מקלב: זה חצי יום העבודה".
אורי מקלב: הוא הכניס אותו חצי שנה לבית-המשפט ואמר "יש לי תביעה נגדו", והוא אמר: "הוא מחוץ-לארץ והוא יברח לי".
אורי מקלב: לאחר הדיון הבינו שיש לו כאן משהו שצריך דיון מהר, ואמר לו: "אדוני, מה אתה טוען?
אורי מקלב: מה אתה טוען?
אורי מקלב: הוא צריך לשלם את כל 500 הדולר".
אורי מקלב: הוא אמר: "דבר כזה, אבל מה שנפלתי נפלתי".
אורי מקלב: הוא נותן לו את 500 הדולר, וכשהוא גומר ללוות אותו מחוץ לעיר ולומר לו איך צריך לנסוע הוא אומר: "בוא וניפרד כידידים".
אורי מקלב: התייר אומר לו: "כן, ידידים-ידידים, אבל דבר כזה לא ראיתי".
אורי מקלב: הוא מחזיר לו את 500 הדולר.
אורי מקלב: הוא שואל אותו מה זה, והוא אמר: "רציתי רק להראות לך איזה שופטים יש לנו".
אורי מקלב: זה מה שהוא רצה להראות לו.
אורי מקלב: עיכבו אתכם בכניסה, כדי להראות לכם איך אדם רוצה להגיע בזמן, ושלח הכל בזמן ומגיע בזמן, ומעכבים אותו, והוא לא אשם בזה והוא מאחר.
אורי מקלב: מה אדם אומר?
אורי מקלב: - "אני באתי בזמן, ועיכבו אותי".
אורי מקלב: הוא אמר: "מה זה משנה?
אורי מקלב: אתה בשעה 10:30 לא היית פה".
אורי מקלב: אלה רק כדברי פתיחה לנושא שאנחנו היום דנים בו.
מנחם וגשל: האם אני יכול להחזיר באיזה דבר פתיחה?
אורי מקלב: דבר פתיחה בדבר תורה זה בסדר.
אורי מקלב: אם זה דבר פתיחה ממין העניין, זה בסדר.
מנחם וגשל: אמרתי "דבר פתיחה" ולא "דבר תורה".
מנחם וגשל: חקלאי ממטולה הגיע לערבות טקסס, ומארח אותו שם בעל חווה גדולה שאומר לו: "בוא ותראה את החווה שלי.
מנחם וגשל: אם אתה לוקח רובה ויורה, שלוש פעמים מאיפה שהכדור נפל - עד שם החווה שלי".
מנחם וגשל: הוא אומר: "זה כלום.
מנחם וגשל: אני לוקח את האוטו שלי, נוסע סביב החווה ומתחיל היום וגומר בעוד שלושה ימים".
מנחם וגשל: החקלאי ממטולה אומר לו: "גם לי יש כזה טרנטה".
אורי מקלב: נתחיל בפניה שהיתה לנו בוועדה, והיא מחוללת את הישיבה שיש לנו פה, שאני באמת מקווה שהיא גם תביא שינויים מיוחדים.
אורי מקלב: המקרה הגיע אלי על-ידי מר לוי, מנהל או חשב של מרכז חינוך תורני בני ציון ובנות ציון בירושלים.
אורי מקלב: זה מכתב מיני רבים שאנחנו מקבלים בוועדה אלי כיושב-ראש או לוועדה כוועדה.
אורי מקלב: מוסדות או אנשים פרטים שקבעו להם תאריך יעד "אתם צריכים לשלוח מסמכים עד ה-1 באפריל או עד ה-31 במרץ או עד ה-31 באוגוסט", ואנשים שולחים, ועד אז מתאמצים ועושים כל מאמץ בעניין.
אורי מקלב: כשבאים ואומרים להם "אתם לא שלחתם", הם אומרים: "שלחנו קודם".
אורי מקלב: אומרים להם: "מצטערים מאד".
אורי מקלב: ואז, יורד איזה מסך ואומרים להם: "המכתב שלכם לא הגיע בזמן, ואנחנו מאד-מאד מצטערים".
אורי מקלב: דרך אחרת אין להם, וזה לא משנה אם הם שלחו מכתב רשום או לא.
אורי מקלב: הם אומרים: "הנה, אנחנו שלחנו את זה 4, 5 או 6 ימים קודם", והמשרדים, הרגולטורים, אומרים להם: "מצטערים".
אורי מקלב: אתחיל ואקרא לכם את המכתב ששלח לנו מר יעקב לוי, ואת ההמשך הוא יספר בעצמו.
אורי מקלב: המקרה שלנו הוא מקרה קצת אחר.
אורי מקלב: על-פי רוב, זה נגמר בדרך הזו.
אורי מקלב: המוסד כותב מכתב, אני יכול לצרף מכתב, מסבירים איך זה יכול להיות וכל מקום עם הנימוקים שלו וכל אחד עם הראיות שלו.
אורי מקלב: המכתבים שנשלחים בתשובה - אנחנו גם תכף נוכל לקרוא אותם.
אורי מקלב: לאחר מכן, זה נגמר ומסתיים הדיון.
אורי מקלב: הפעם יש לנו המשך אחר.
אורי מקלב: ברשותכם, קודם אקרא את המכתב הראשון שנשלח ב-27/1/2011 על-ידי מר יעקב לוי.
אורי מקלב: הוא כותב: "לכבוד יושב-ראש הוועדה, מביקורת המדינה," - זו הוועדה לפניות הציבור, אבל זה לא משנה.
אורי מקלב: אלה חדרים אחד ליד השני וזה בסדר - "הנדון: תלונה נגד מחלקת מוסדות ציבור במשרד העבודה והרווחה" - דרך-אגב, זה קיים לא רק במשרד העבודה והרווחה.
אורי מקלב: זה קיים הרבה גם במשרד העבודה והרווחה שעושים שם הרבה טפסים,אבל זה קיים בעוד משרדים - "להלן פרטי התלונה: התבקשנו על-ידי מחלקת מוסדות ציבור להגיש טפסי השמה לשנת תש"ע.
אורי מקלב: לאחר הגשת כל הטפסים שנדרשנו להגיש, נתקבל במוסדותינו תזכיר מהמשרד כי עלינו להשלים למספר הורים אישור מעמד לא עובד עם ביטוח לאומי, ולהגיש זאת עד ה-31/8/2010".
אורי מקלב: שלחו את טפסי ההשמה, ביקשו להשלים מסמכים, והמוסד ביקש מההורים להשלים מסמכים, וכל זאת כדי להגיש זאת עד ה-31/8.
אורי מקלב: עוד נאמר במכתב: "לאחר מאמצים מרובים, עם פניות חוזרות ונשנות להורים, השלמנו את הטפסים שנדרשו ושלחנו זאת בדואר בתאריך 26/8/2010".
אורי מקלב: אציין שאני מבין את השורה "לאחר מאמצים מרובים" - אני מקריא את מה שזה - כשאתה מבקש מההורים, עד שההורים נותנים ועד שמקבלים מביטוח לאומי טפסים.
אורי מקלב: זה נקרא "מעמד לא עובד בביטוח לאומי".
אורי מקלב: אני קצת מכיר אולי את הטופס.
אורי מקלב: זה טופס דומה בביטוח לאומי.
אורי מקלב: אני יודע כמה זמן עד שהביטוח הלאומי שולח לך, עד שההורה עומד מולו, וכמה זמן הוא צריך לחכות עד קבלת הטופס הזה.
אורי מקלב: לאחר מאמצים מרובים, הגיעו כל הטפסים האלה.
אורי מקלב: נאמר במכתב: "ושלחנו את זה בתאריך 26/8.
אורי מקלב: יש בידינו את חותמת הדואר על הבול עם התאריך של שליחת המעטפה.
אורי מקלב: לאחר מספר ימים קיבלנו את החומר חזרה ממשרד העבודה בטענה כי החומר הגיע מאוחר למשרד במהלך ספטמבר.
אורי מקלב: למרות מספר פניות בכתב, לא קיבלנו כל תגובה מהמשרד.
אורי מקלב: כמו כן, ביקשנו לקבוע פגישה, ולא נענינו לבקשה הזאת.
אורי מקלב: טענתם היא, כי אין הם מוכנים לקבל זאת מאחר מהמערכת ל-2010 נסגרה ואין אפשרות לקבל טפסים אלה.
אורי מקלב: מספר פעמים נשלחו מכתבים למשנה למנכ"ל, מר מנחם וגשל, בעניין, וכן לגברת חבצלת סלומון, אך דחו אותנו בעניין.
אורי מקלב: אבקש את התערבותך האישית כדי שהמוסד יקבל את התמיכה המגיעה בגין השלמות שנדרשנו להגיש".
אורי מקלב: זו הבקשה שלו.
אורי מקלב: התשובה של מר איצקוביץ, המנכ"ל, שנכתבה גם אלי- - -
דובר: אליך.
אורי מקלב: כן, אלי - לא "גם אלי".
אורי מקלב: היא נשלחה אלי עם העתק כמובן אליך ולגברת חבצלת סלומון.
אורי מקלב: הוא מסביר, בחלק הרלוונטי, שהמעטפה שנשלחה על-ידי המרכז החינוכי הגיעה למחלקה בחודש ספטמבר 2010, מספר ימים לאחר המועד האחרון של 31/8 שנקבע להגשתם.
אורי מקלב: הוא מסביר שמכיון שנסגר אין אפשרות ושהמחלקה כבר הסבירה במכתב מה-18/10 שאין באפשרות המחלקה לקבל את המסמכים שהגיעו באיחור.
אורי מקלב: המסמכים היו צריכים להיות מוגשים במועדים שצויינו במכתב, משמע להתקבל במחלקה בתאריכים שצויינו, על מנת שניתן יהיה לקלוט אותם במערכת.
אורי מקלב: מה יעשה אדם שבאמת שולח מכתבים ולא גר בירושלים, שאנחנו לא דורשים ממנו לבוא למשרד הרווחה והוא שולח בדואר ישראל?
אורי מקלב: הוא שולח מעטפה ב-26/8, ויש מספיק ימים עד ה-31/8.
אורי מקלב: המכתב מגיע יום-יומיים.
אורי מקלב: מצד שני, אומר משרד הרווחה "אני לא קיבלתי".
אורי מקלב: מר יעקב לוי, מה עשית כדי להוכיח ששלחת ב-26/8?
אורי מקלב: ספר את הסיפור מכאן מאילך.
אורי מקלב: מה אתה פעלת בעניין?
אורי מקלב: אחרי זה אנחנו נשמע גם את תגובת המשרדים.
אורי מקלב: קודם כל, אנחנו מראש מודים לך על כך שאתה מגיע לוועדה ואתה עקבי בפנייה שלך.
אורי מקלב: אתה פרטני, אבל המקרה הפרטי שלך מלמד על הכלל, כפי שציינתי את זה בתחילת דבריי.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים להגיע לתובנות בעניין הזה.
יעקב לוי: כדי לרצות את המכתב, פניתי למספר מכונים כדי להגדיל את הבול של המעטפה.
יעקב לוי: לשמחתי הרבה, משרד הרווחה החזיר לי את המעטפה המבויילת שנשלחה אליו.
יעקב לוי: מנחם וגשל: משרד הרווחה.
יעקב לוי: אנחנו מזמן לא משרד העבודה.
יעקב לוי: לא משנה.
יעקב לוי: אלה מינוחים שמוכרים לי.
אורי מקלב: העבר לא מבייש אתכם.
מנחם וגשל: להפך, מפאר.
יעקב לוי: שלחתי את זה למשרד, למר וגשל ולגברת סלומון.
אורי מקלב: גם אומרים "אשרי ילדותנו שלא ביישה את זקנותנו".
אורי מקלב: אז, "משרד העבודה" בכלל לא מבייש את משרד הרווחה של היום.
יעקב לוי: ביקשתי צילום אותנטי של הבול בלי עיוותים.
יעקב לוי: לאחר מאמצים רבים, אכן השגתי את מבוקשי ושלחתי את זה גם למנכ"ל.
אורי מקלב: מה עשית בדיוק?
אורי מקלב: האם הלכת למעבדות?
יעקב לוי: כן, כדי שיצלמו לי את הבול, כדי להראות ששלחתי את זה ב-26 באוגוסט.
יעקב לוי: פניתי למר חודדה מרשות הדואר, שאמר לי שבשיא הלחץ מכתבים בירושלים מגיעים תוך שלושה ימים.
יעקב לוי: אני לא חושב שתפקידי לנהל: לא את הדואר ולא את המשרד.
יעקב לוי: הוא אומר לי: "אני לא יכול להגיד לך מה נעשה במשרד.
יעקב לוי: אני יכול לבוא ולהעיד שאצלנו דברי דואר בירושלים, בשיא הלחץ, מגיעים תוך שלושה ימים".
יעקב לוי: אם שלחתי מעטפה ב-26 באוגוסט, אני חושב שהזמן הסביר, שלושה ימים, זה ה-29, ולמעשה זה שלושה ימים לפני המועד האחרון שנקבע על-ידי המשרד עצמו.
יעקב לוי: אני לא רואה שום סיבה שהמשרד ידחה אותנו בטענה שהחומר הגיע באיחור והוטבעה עליו עוד חותמת - וזה קצת אירוני - של 7 בספטמבר.
יעקב לוי: זאת אומרת, בירושלים לוקח 13 יום עד שמעטפת דואר תגיע ליעדה.
יעקב לוי: זה דבר שלא מתקבל על היעד.
יעקב לוי: יכול להיות שאני טועה, אבל דיברתי עם אנשים שמבינים יותר טוב ממני בענייני דואר.
אורי מקלב: הדואר, אנחנו רוצים לשמוע קצת גם אתכם בעניין הזה.
אורי מקלב: נמצאים כאן עופר ינאי - מנהל פיתוח שירותים, דרור בכר - מנהל מחלקת העברת הדואר, ועורכת-הדין נילי יבנאלי - ממלאת מקום מנהל אגף רגולציה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים באמת לשאול שאלות כלליות.
אורי מקלב: לגבי מכתבים, מה הם באמת סדרי-הגודל ולאו דוקא בירושלים?
אורי מקלב: במקרה, המכתב הזה הגיע מתוך ירושלים.
אורי מקלב: מה סדר-הגודל של זמנים של מכתבים כדי שהם יגיעו ליעדם בתאריך מסויים, כמה ימים קודם צריך לשלוח את זה?
אורי מקלב: נילי יבנאלי: רוב המכתבים, נדמה לי שמעל 85%, מגיעים באמת בתוך יומיים.
אורי מקלב: עוד כמה אחוזים מגיעים בתוך שלושה ימים.
אורי מקלב: הרוב המוחלט מגיע באמת תוך יומיים.
אורי מקלב: אני מבינה שבמקרה הזה מדובר על משלוח מכתב רגיל שלא ניתן לעקוב אחריו.
אורי מקלב: זה לא נשלח בדואר רשום - נכון?
אורי מקלב: אין לנו דרך לעקוב, באופן ספציפי, אחרי מכתב שנשלח בדואר רגיל.
אורי מקלב: זה לא מכתב שנרשם.
אורי מקלב: זה לא מכתב שמקבל אישור.
אורי מקלב: האחוזים הבודדים, שאת מדברת עליהם - את מדברת על כל הארץ, ולאו דוקא בירושלים?
נילי יבנאלי: כן.
אורי מקלב: זאת אומרת, זה כך אם אלה כתובות ומקומות בעייתיים יותר כמו כפרים או מושבים.
אורי מקלב: אבל, בתוך ירושלים משרדי ממשלה, כשהכתובת ברורה והמקום ברור, האם האחוזים קטֵנים במקרה הזה?
אורי מקלב: זאת אומרת, הסיכוי לטעויות--
דובר: --פוחת.
נילי יבנאלי: --פוחת.
אורי מקלב: --פוחת והולך, כשמדובר על משרד ממשלתי שידוע.
אורי מקלב: האם אפשר לדעת אולי ולהבין איזו כמות דואר מגיעה בערך למשרד ממשלתי בְּיום, וזה נמדד אצלכם בשקים, למשל במשרד כמו משרד הרווחה?
דרור בכר: יש הבדלים ברורים בין משרד למשרד, ותלוי בגודל המשרד.
דרור בכר: באופן כללי, למשרדי ממשלה מגיעים שקים רבים.
אורי מקלב: שקים רבים בְּיום?
דרור בכר: כן.
דרור בכר: זה גם תלוי מאד בְּתקופות.
אורי מקלב: לכל משרד יש את התקופה שלו.
דרור בכר: כן, בדיוק.
דרור בכר: למשל, במשרד התמ"ת לאחרונה היה איזה משהו בנושא רישום לגנים, והיו עשרות אלפים.
דרור בכר: זה מאד תלוי, אבל ברמה הכללית - - -
אורי מקלב: ידע אישי חנם.
אורי מקלב: אנחנו כולנו צוחקים.
אורי מקלב: הגיעו 60 אלף מכתבים.
שלומית אבינח-קואולמן: 64 אלף.
אורי מקלב: על אף הבקשה באינטרנט, הגיעו רק 10%- - -
דובר: נגעתי נכון.
אורי מקלב: אצלכם זו נקודה לציון.
אורי מקלב: המשרד, ביקש מ-120 אלף הורים ששולחים את ילדיהם, ואולי זה קצת פחות ואולי יש כאלה שיש להם שני ילדים, אבל נניח 100 אלף משפחות שצריכות לעשות רישום למשפחתונים ולצהרונים במדינת ישראל, ונתן את האפשרות לעשות זאת באופן מקוון על-ידי האינטרנט, והמליצו בבקשה ובהבטחה שמי שישלח על-ידי האינטרנט יקבל את התשובה ואת דירוג שכר הלימוד תוך כמה ימים או בדואר.
אורי מקלב: תראו, איזה פלא, כ-90% העדיפו לשלוח את הבקשות האלה בדואר.
אורי מקלב: במקרה הזה, הנתונים מאד מדוייקים.
אורי מקלב: יש חברה חדשה שקולטת, כחלק ממה שהיא צריכה לקלוט, בנתונים שהיא ממחשבת אותם, יודעים עד מספר ילדים.
אורי מקלב: זה ציון שאם אתם רוצים לפרסם לקראת החג, אז זה ההורים - זה האמון שיש לאנשים בדואר.
אורי מקלב: אני לא אומר זאת עכשיו בכדי.
אורי מקלב: זה גם לאור המקרה עכשיו, שאנשים מאמינים בדואר.
אורי מקלב: אמנם גם עליכם לא פסחנו באיזו ועדה אחת, שתיים או שלוש שעשינו בעניינכם, אבל אלה נושאים אחרים.
אורי מקלב: נדמה לי, ממה שכתבו שם בנתונים, שאפילו מעל 90% - - -
שלומית אבינח-קואולמן: פחות מ-10% שולחים באינטרנט.
דרור בכר: ברשותך, אני רוצה לשאול את מר לוי שאלה.
דרור בכר: כשאמרו לך 29 בספטמבר, באיזה תאריך זה התקבל - - -
אורי מקלב: 26 בחודש.
דובר: יש לו תאריך משלוח.
אורי מקלב: תאריך משלוח.
נילי יבנאלי: אין לו.
אורי מקלב: יש לו תאריך משלוח.
דרור בכר: 26/8 - שלחת.
דרור בכר: מתי זה התקבל?
יעקב לוי: 7 בספטמבר.
דרור בכר: בידי מי זה התקבל?
אורי מקלב: בידי המחלקה.
יעקב לוי: החזירו לי את המעטפה שנשלחה למשרד עם חותמת: "התקבל.
יעקב לוי: 7 בספטמבר, מחלקת מוסדות ציבור".
דרור בכר: זה מאד חשוב: מבחינת מכתב דבר דואר רגיל, זה יכול להיות גם אחרי יומיים כבר במשרד.
דרור בכר: זה עדיין לא אומר כלום.
דרור בכר: יכול להיות שבמשרד עצמו הוא עבר מספר מהלכים.
אורי מקלב: לזה אני רוצה להגיע.
אורי מקלב: בדיוק לנקודה הזאת אנחנו רוצים להגיע.
אורי מקלב: כל זה היתה הקדמה.
אורי מקלב: אנחנו לא כל כך חושבים שיש בעיה בדואר.
אורי מקלב: אנחנו רק רוצים לקבל את הנתונים מכם איפה האחוזים.
אורי מקלב: אנחנו נשמע באמת מהמשרדים אם הם תולים את זה בדואר או שהם תולים את זה בתוך המשרד שלהם.
אורי מקלב: אם תולים את זה בתוך המשרד שלהם, מי צריך לשאת באחריות של הדברים האלה?
אורי מקלב: זו כל מטרת הישיבה הזאת.
אורי מקלב: אנחנו גם קיבלנו כאן מכתב נוסף ממר יעקב לוי.
שלומית אבינח-קואולמן: זה מה שהוא אמר, שזה 7 בספטמבר.
אורי מקלב: "את הצילום עם הבול.
אורי מקלב: .. ".
אורי מקלב: - אתה חוזר על זה.
אורי מקלב: יש עוד נקודה שאתה ביקשת: "כמובן שצילום הבול, כל החומר הנלווה ומכתב הסבר מפורט שלחתי לגברת חבצלת סלומון וגם למר מנחם וגשל וגם למר נחום איצקוביץ.
אורי מקלב: וכמו כן, שלחתי אין-ספור בקשות בפקס להתקבל לשיחת בירור".
אורי מקלב: מה הוא ביקש?
אורי מקלב: שיחת בירור על כסף שהוא לא קיבל, כסף שמגיע לו בדין.
אורי מקלב: אני אפילו לא יודע אלו סכומים אלה.
אורי מקלב: זה כסף של המשרד.
אורי מקלב: עוד הוא כותב: "לצערי הרב, נפלתי על אוזניים ערלות, שלא היו מוכנים להקשיב בשום אופן".
אורי מקלב: אני גם שואל: האם לא היה מן הראוי שאדם, שגם מביא חותמת של בול, ומגדיל אותה.
אורי מקלב: ..? ברשות
אורי מקלב: כם האדיבה, לא שמתם לב, שלחתם את המכתב עם הדבר הזה, ונתתם לו את האפשרות להוכיח את זה.
אורי מקלב: איך באמת אפשר לראות את התאריך?
אורי מקלב: האם יש לך את המעטפה הזאת?
אורי מקלב: האפשר לראות?
יעקב לוי: יש פה את הצילום.
דוברת: את המעטפה המקורית?
יעקב לוי: לא הבאתי את זה אתי.
יעקב לוי: זה לא פה.
אורי מקלב: יש לך את ההגדלה?
חבצלת סלומון: כן, אבל ההגדלה - לא כתוב עליה שום דבר.
חבצלת סלומון: זה סתם הבול שנשלח בדואר.
חבצלת סלומון: לא כתוב שום דבר.
חבצלת סלומון: זה יכול להיות כל מכתב אחר.
אורי מקלב: אם זו הטענה שלכם, בסדר.
אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את זה.
אורי מקלב: האמת היא שאני רוצה לשמוע אם זו הטענה, כלומר אם זה מכתב אחר.
דוברת: זו הטענה.
דוברת: זה יכול להיות כל דבר.
אורי מקלב: אם זה מכתב אחר, אנחנו נדון.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לחקר האמת.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לדבר.
אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים להגיע לטענה שהוא לא שלח את זה.
אורי מקלב: האם המעטפה לא נמצאת אצלך?
יעקב לוי: לא.
אורי מקלב: צריך להיות אצלנו.
אורי מקלב: קיבלתי ממך את הצילום.
אורי מקלב: כדי שאבין, אני שואל: למה זה דורש מעבדות ודברים כאלה?
יעקב לוי: כדי להגדיל את זה בצורה ברורה ומסודרת ובצורה טובה.
אורי מקלב: כמה זה עלה לך?
יעקב לוי: 280 שקלים.
יעקב לוי: זה כדי להוכיח למשרד שאני שלחתי.
יעקב לוי: הנחתי את המעטפה בסניף דואר רמות.
אורי מקלב: שלחת את זה בתוך סניף הדואר.
יעקב לוי: בגלל שזו מעטפה גדולה, לא ניתן להניח אותה בתיבת שירות רגילה.
יעקב לוי: פניתי לדואר ושמתי את זה פיזית בסניף ברמות.
אורי מקלב: בעצם, אנחנו דנים במקרה הפרטני הזה, אבל אנחנו רוצים ללמוד מזה על הכלל - על אנשים ששולחים בזמן.
אורי מקלב: אתם לא כותבים שצריך לשלוח עד תאריך זה וזה.
אורי מקלב: אנשים אומרים שהתקבל.
אורי מקלב: אם רוצים משהו, אפשר להגיד: "אתם צריכים לשלוח את זה עד ה-20/8".
אורי מקלב: אנשים כותבים שצריך לשלוח עד ה-30 בחודש, שהתקבל, ויש זמן שצריך להתקבל.
אורי מקלב: אי-אפשר להסתתר מאחורי הדבר הזה שזה לא התקבל.
אורי מקלב: הנה אדם ששלח ב-26/8, ולאור זאת הוא לא מקבל כסף.
אורי מקלב: מונעים ממנו כסף.
דוברת: הוא מקבל כסף מהתמ"ת.
אורי מקלב: מונעים ממנו כסף שמגיע לו בדין, על סמך זה שלא קיבל.
אורי מקלב: מי רוצה מהמשרד להתחיל?
אורי מקלב: מר וגשל, בבקשה.
מנחם וגשל: קודם כל, אתה מציג את האנשים שלנו: אריאלה טוקר - חשבת המשרד, חבצלת סלומון - מנהלת היחידה, ועורכת-הדין ציבי בר-לבב מהלשכה המשפטית.
אורי מקלב: נעים מאד.
אורי מקלב: אולי אציג את האנשים שלנו: מנהלת הוועדה - שלומית, עוזריי, יאיר וישראל, ודוברת הוועדה רבקה.
אורי מקלב: יש כאן את הסטנוגרמה מאנשים שאמונים על כך.
אורי מקלב: גברתי, האם את מהמוסד?
שלומית אבינח-קואולמן: לא.
שלומית אבינח-קואולמן: היא באה כצופה.
מנחם וגשל: קודם כל, כיון שהתחלנו את זה במשהו יותר פמיליארי, אני מוכרח לומר את התחושה שלי שגזר-הדין כבר ניתן ואנחנו רק בטיעונים לעונש.
מנחם וגשל: אני כופר בגזר-הדין.
אורי מקלב: אנחנו בסך-הכל בדיון.
מנחם וגשל: זה נשמע כאילו כבר הכל ברור וחתוך ושאנחנו לא בסדר, והשאלה היא רק מה צריך להיות עונשנו על העניין.
אורי מקלב: יש שתי דרכים איך להתחיל דיון כזה.
אורי מקלב: יש אפשרות התחלה להציג את העמדה שלכם ואחרי זה לשמוע.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, שאנחנו נוהגים קודם כל לשמוע את זה שמתלונן או זה שפונה, ולאחר מכן משרדים רלוונטיים, ובסוף אני נותן את זכות התשובה על הדברים האלה למשרד.
אורי מקלב: זו פריבילגיה שאני נותן למשרדים כדי להציג את זה.
אורי מקלב: אם אתה חושב על דרך הדיון - אני מוכן לשמוע דרכים של ייעול.
אורי מקלב: קודם כל, לשמוע איזה קול ענות חלושה, להגיד איזה משהו לא ברור ולא להציג את הדברים כמו שהם וכל הדברים, כדי שלא תוכל לענות על הכל, ואחרי זה לא יהיה סיפק בידך.
אורי מקלב: אנחנו מציגים את כל הדברים, משתדלים להציג את רוב הדברים שאנחנו מרגישים מה נעשה פה, כדי שתוכל לענות כנגד הדברים.
אורי מקלב: אני מבין שגם הצלחנו, שהנה זה מביא אותך להרגיש ככה, והנה אתה יכול עכשיו לענות אפילו נגד דברים שנשמעים כבר מאד חריפים או מאד-מאד לא צודקים.
מנחם וגשל: אין לי טענה למר לוי.
מנחם וגשל: אנחנו מכירים גם מחוץ לאולם הזה.
מנחם וגשל: אני חושב שהוא מציג את הטיעונים שלו וזה בסדר גמור.
מנחם וגשל: אני רק רוצה להיות בטוח שבוועדה אני בא כשווה - לפחות כשווה - ויכול להציג גם את הטיעונים שלנו.
אורי מקלב: שמענו על התייר, תלוי איך הוא יצא בסוף, אחרי הסיור.
אורי מקלב: אמצע הדרך זה עוד לא שום דבר.
מנחם וגשל: אני מסכים.
מנחם וגשל: לגופו של עניין, נחשפתי לעניין נושא ציבור כתוצאה מהאירוע הטראגי שהיה במשרד אצלנו, כשמנהל האגף לתפקידים מיוחדים, דוד כנפו, הלך לעולמו, והמנהל הכללי הטיל עלי, כמשנה למנכ"ל, לטפל בנושא הזה.
מנחם וגשל: זה לא עיקר העניין, אבל נכנסתי לתוך הסיפור.
מנחם וגשל: אני צריך לומר שלא סתם נכנסתי אלא צללתי לתוך הסיפור, מפני שזה פשוט מצב שם שאני מציע פעם שייבדק מתחילתו ועד סופו.
מנחם וגשל: אתה תראה ותיווכח, ואני מניח שאתה מכיר גם את הדברים אולי ממקומות אחרים, שכמות הבעיות שיש לנו, כמשרד ממשלתי - ואני טוען שגם אנחנו הרווחנו את זה כיושר, כתוצאה מהעובדה שלא קבענו דברים חד-משמעיים וברורים כיצד הסיפור צריך להתנהל - איך שאנחנו לא זזים אנחנו יוצאים לא בסדר; אם אנחנו מקפידים על מנהלים - אנחנו לא בסדר שהקפדנו על נהלים, ואם אנחנו לא מקפידים על נהלים וכתוצאה מזה מעבירים את הכספים באיחור או מעבירים מקדמות - אז יש טענות עד לב השמיים.
מנחם וגשל: אז, וזו עדיין לא התשובה לעניין עצמו, לטובת הסיפור, לטובת העניין, חשבנו שאי-אפשר ככה להמשיך להתנהל.
מנחם וגשל: לכן, גם איגוד הישיבות נכנס לעניין.
מנחם וגשל: לכן, גם הרב גפני נמצא בתוך הסיפור.
מנחם וגשל: ואנחנו עובדים נכון לכרגע מתואם לגמרי עם שני הגופים האלה, כדי לעשות סדר בכל הנושא של מוסדות ציבור.
מנחם וגשל: אני רוצה לומר, בלי קשר לצורת ההתנהלות שלנו, ויש מה לומר גם על צורת ההתנהלות שלנו, שכשאנחנו בדקנו רטרואקטיבית, אחרי שנכנסתי לעניין הזה, ארבע שנים אחורה לגבי כספים שהועברו, עובדה היא שאנחנו קיזזנו 21 מליון שקל, ולא אגורה ולא שתיים, שחשבנו שניתנו שלא בדין.
מנחם וגשל: אז, זו שאלה טובה "איפה הייתם ארבע שנים?", אבל עדיין שאלה טובה היא גם: איך הגיעו 21 מליון שקל שהגיעו לא בדין?
אורי מקלב: כקריאת ביניים - אתה גם לא מביא נתון על ה-21 מליון כמה מלינים על כך שלא בצדק- - -
מנחם וגשל: הלנה שלא בצדק - - -
אורי מקלב: אני נחשף לציבור, וחלק מהדברים לפעמים סובל כשאני מגיע אפילו לאיזה אירוע, זה בגלל שבאים אלי מוסדות ואומרים: "חצי מליון שקל גרעתם מחשבוני שלא כדין".
אורי מקלב: לכן, אני אומר לך: זה לבוא ולהגיד את זה - ה-21 מליון האלה הם לא דגל.
מנחם וגשל: אין דרך במדינת ישראל- - -
אורי מקלב: חבצלת יודעת מזה.
אורי מקלב: מוסדות מרגישים שעושקים אותם ושעשו שלא כדין.
אורי מקלב: אי-אפשר להתגאות ב-21 מליון שקל--
מנחם וגשל: סליחה - - -
אורי מקלב: --כשמוסדות אומרים שנעשה להם עוול.
אורי מקלב: אבל, בסדר, נשאיר את זה עכשיו כקריאת ביניים.
אורי מקלב: אם זה היה בטוח שגיליתם דברים שלא היו עליהם מחלוקת, בסדר ואז אני מניף דגל שהוכחתי 21 מליון שקל.
אורי מקלב: אבל, צריך להגיד ביושר שמוסדות מלינים על כך מאד-מאד קשה ורואים כחלק מהבעייתיות של המשרד את זה שנגרע להם מאות אלפי שקלים - - -
מנחם וגשל: אף מוסד, שפנה וערער על הנושא של ה-21 מליון שקל, לא נענה בתשובה שאנחנו לא רוצים לבדוק.
מנחם וגשל: כל הבקרה שלנו, ואני יושב פה בכנסת ואני רוצה שזה יהיה ברור, עומדת במבחן של משרד המשפטים.
מנחם וגשל: גם יחידות בקרה נוספות עלו על העניין הזה.
מנחם וגשל: זה שהישיבה ממשיכה לטעון שמגיע לה - אני יכול להראות לך הרבה מאד אזרחים במדינת ישראל שאומרים שמגיע להם.
מנחם וגשל: עובדה שכשהרשויות בדקו את הדברים, הגיעו למסקנה שזה לא מגיע.
מנחם וגשל: אני אומר לך, באופן חד-משמעי: אני לא יודע להגיד.
מנחם וגשל: אני יודע שיש לנו עוד מספר גופים שאנחנו בודקים אותם כרגע.
מנחם וגשל: היו כאן כספים שנִתנו בכפל וכספים שנִתנו ביתר.
מנחם וגשל: אבל, ממה זה נובע?
מנחם וגשל: עזוב, זה לא הדיון.
מנחם וגשל: למה אני אומר את זה?
אורי מקלב: ממש לא הדיון, אבל מכיון שאמרת, אני אמרתי.
מנחם וגשל: אתה צודק.
אורי מקלב: תדע לך שצר לי שאני כנראה איאלץ--
מנחם וגשל: אין בעיה.
אורי מקלב: --להציע למוסדות בסוף ולהגיד להם: "אני מרים ידיים.
אורי מקלב: תגשו לבית-המשפט".
אורי מקלב: כל מה שאתה אומר שהרשויות החליטו כאן - אתה יודע אלו דברים הגיעו לבתי-המשפט ופסקו שלא כנגד- - -
אורי מקלב: לבוא ולהגיד שהיועצת המשפטית גיבתה את זה, זה עדיין בשבילי לא תורה מסיני בעניין הזה.
מנחם וגשל: נכון.
אורי מקלב: מוסדות שלא קיבלו כפל תקציבים באים ואומרים: "לא קיבלנו כפל תקציבים.
אורי מקלב: בגלל דבר כזה נרשמנו באגף כזה".
אורי מקלב: בית מדרש עליון - 600 אלף.
אורי מקלב: בשבוע שעבר הייתי באירוע.
אורי מקלב: חבצלת, את יודעת מי זה.
אורי מקלב: הוא אומר לי: "אתם גנבים, עושקים ולוקחים כספים שמגיעים רטרואקטיבית, 500-600 אלף שקל מקזזים".
אורי מקלב: מתוך ה-21 מליון מוסד אחד אני מביא לךְ.
מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, לי כבר הודיעו ששברתי את היד לאחרונה בגלל שקיזזנו את ה-21.
מנחם וגשל: גם זה הגיע לי כהודעה.
מנחם וגשל: אני מכיר את כל הדברים האלה.
מנחם וגשל: אני מסכים אתך.
מנחם וגשל: בסופו של דבר, הדרך היחידה במדינת ישראל, אחרי שהרשויות קובעות את מה שהן קובעות ובדקו את זה, וזה נבדק על-ידי יחידות בקרה נוספות של משרדי הממשלה, היא לתבוע אותנו בבית-משפט.
מנחם וגשל: דרך-אגב, יכול להיות - היו דברים מעולם - שבית-המשפט פסק שהמדינה לא פעלה כשורה.
מנחם וגשל: זה בסדר גמור.
מנחם וגשל: אני חושב שזו זכות ששמורה לכל אזרח.
מנחם וגשל: גם אני הגשתי עתירות בחיי.
מנחם וגשל: אני חושב שזו זכות.
מנחם וגשל: כל עוד זה לא הוכח אחרת, לפחות אני חושב שהכנסת צריכה לתת קרדיט למשרדי הממשלה שהם לא גנבים ולא עושקים, אלא אנחנו בדקנו את הדברים האלה ביסודיות רבה וניסינו לנמק כל דבר, ובכל מקום שבו כתוצאה מהעובדה שאנחנו איחרנו בבדיקה ולא עשינו אותה שנה בשנה הלכנו לקולא כי אם היינו הולכים לחומרא כפי שהונחינו על-ידי משרד המשפטים זה לא היה 21 אלא 40.
מנחם וגשל: אבל, אני בכל זאת רוצה לומר למה אני אומר את הדברים.
מנחם וגשל: אני אומר את הדברים, כי בשלב מסויים החלטנו שצריך לעשות סדר בתוך העניין.
מנחם וגשל: כתבנו, ביחד עם חבר-הכנסת גפני וביחד עם איגוד הישיבות, מתווה עבודה מסודר איך צריך לעבוד שמחייב גם אותנו וגם את הישיבות.
מנחם וגשל: לפני 13 דקות היה לי דיון עם גפני, וכתוב שם שעד ה-31 בדצמבר צריכים כל הגופים להגיש דו"חות ביצוע.
מנחם וגשל: סליחה, עד ה-31 במרץ.
מנחם וגשל: כתוב שם, על דעת כל הצדדים, שמי שלא יגיש דו"חות ביצוע תקוזז לו כל שנת 2010.
מנחם וגשל: אני אומר לך עכשיו שיש 40 ישיבות שלא הגישו דו"חות ביצוע.
מנחם וגשל: אני צריך לקזז להן עכשיו את כל שנת 2010 על-פי מתווה שמוסכם על חבר-הכנסת גפני, על איגוד הישיבות ועל הישיבות עצמן.