GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: כמו שאתה מבין שאם לא יהיה מטף, למשל, לפני שמטוס מגיע, או כל דבר אחר שחברת תעופה חייבת לדאוג שיהיה, אזי מישהו לא יתן לחברה לעבוד, מה קורה כשחברת תעופה לא מעמידה את המתקנים האלה, מי אחראי לעשות משהו עם הרשיון שלה?
אורי מקלב: האם משרד התחבורה?
אורי מקלב: שדות התעופה?
אורי מקלב: רשות שדות התעופה האזרחית?
תמר טורג'מן: פנו אלינו בשעתו בענין של שדה דב, פתרנו את הענין שגם לפי התקנון, פנינו ואני הבנתי שחברת ארקיע קנתה כיסא כי היתה שם בעיה לגבי המטוסים - - -
קארין אלהרר: הם לא יותר קטנים מן המטוסים שנוחתים באילת.
קארין אלהרר: מטוס שמגיע מאילת לתל אביב הלוך וחזור הוא באותו הגודל ואם באילת יש "עלעלית" או "אמבוליפט"- - -
תמר טורג'מן: אני לא מדברת כאן בשם חברת התעופה אלא שזה מידע שאני יודעת אותו מתוך הטיפול שלי בענין.
תמר טורג'מן: מסתבר שבאילת בנו מתקן מיוחד שהוא לא קיים בעולם, זה מה שמסרו לי וחברת "ארקיע", לפי מה שהבנתי, רכשה כסא מיוחד וככל הנראה עומדת, במסגרת משא ומתן שיש עכשיו, רגע, אני לא רגולטורית של חברות התעופה - - -
אורי מקלב: יש לאכוף ולבדוק האם הכסא הזה עומד בתקנים, האם הכסא הזה הוא מתאים, זה השירות שעליו הם מחוייבים.
אורי מקלב: נניח שהוא תקין וזה לא השירות שצריך - - -
תמר טורג'מן: על זה אחראי משרד התחבורה או באמצעות רת"א, רשות התעופה האזרחית שהיא אחראית על רשיונות להפעלה של מטוסים, שהם הרגולטורים על הפעלת החברה.
אורי מקלב: את הנושא נמצה.
אורי מקלב: לא הבנתי: האם אתם אחראים על נושא הנגישות?
אורי מקלב: קודם כל, לגבי הפרסום שעשיתם, לא ברור לנכים שיש אפשרות למצוא מידע באתר, כי הם מחפשים את המידע בחברות התעופה.
אורי מקלב: את כל המידע שיש לכם עליהם לקבל דרך חברת התעופה ודי שאדם ייכנס לאתר של חברת התעופה ותהיה בו הודעה על כך שיש מידע נוסף, עם קישור לאתר שלכם.
אורי מקלב: אני מבין, מקריאת פניה של מאיה גפן, שהאתר כנראה לא מוביל אל המידע.
מאיה גפן: אני עדיין לא מבינה מה התפקיד שלהם.
מאיה גפן: הם כאילו אחראים אבל לא אחראים על כלום.
מאיה גפן: לשאלת יושב הראש, כשחיפשנו באתר לא מצאנו את המידע.
מאיה גפן: שאלתי גם על הנוהל, אם יש נוהל מסודר, האם הוא מפורסם?
אברהם אסא: אז אני אמרתי לך, קודם כל, ואני מכיר את הנושא הזה- - -
אורי מקלב: ניתן להבין שהחנויות תהיינה נגישות, שהמבנה יהיה נגיש, שבשדה דב המבנה צריך להיות נגיש אבל זה שבחברת התעופה אין נגישות למטוס, על זה אתם לא אחראים.
אברהם אסא: קודם כל הנגישות הפיזית של שדה התעופה היא באחריות רשות שדות התעופה כי כך בנוי הטרמינל.
אברהם אסא: חברות התעופה פועלות באמצעות חברות לשירותי קרקע והן אלו שמלוות בנושא של נוסע נעזר בתוך הטרמינל.
אברהם אסא: בכל אחת מן החברות יש צוות ייעודי שתפקידו לטפל בנוסעים נעזרים ובעלי מוגבלויות שמגיעים לשדה התעופה.
אברהם אסא: אותו צוות מקבל את הנוסע ועושה אתו את כל התהליך עד ההגעה למטוס.
אברהם אסא: זה באחריות של חברת שירותי הקרקע וחברת התעופה.
אברהם אסא: הרשות עושה פיקוח עליון על התהליך אבל האחריות היא של חברות התעופה.
מאיה גפן: אתם עושים פיקוח תחתון והם לא עושים את זה אז מה אתם עושים, מה עושה הרשות?
מאיה גפן: אתם יודעים שהם לא עושים אז מה אתם עושים?
מאיה גפן: הרי זה חלק מן השירות.
אורי מקלב: שואל בשנית, מי אחראי על האכיפה של כל הנושאים האלה?
אורי מקלב: מי אחראי לבדוק שכסא מעבר, למשל, נמצא על מטוס שחברת התעופה מחזיקה?
אברהם אסא: האחריות היא של חברת התעופה, אנחנו עושים בדיקות תקופתיות מדי פעם, רואים את הציוד הטיפולי שלהם, רואים שהוא תקין, רואים שהוא שמיש, רואים שהוא מתוחזק.
אברהם אסא: לא מזמן סיימנו סיור בכל אחת מחברות שירותי הקרקע שפועלות בנמלים, כולל בחברת "אל על", ראינו, בדקנו, קודם כל יש לנו פורום נעזרים שמתכנס אחת לתקופה עם החברות, בסיור הזה בדקנו שיש כסאות, שהכסאות תקינים טכנית, תקינים תפעולית, תקינים חזותית - - -
מאיה גפן: ואם אין אז מה אתם עושים?
אברהם אסא: מטפלים מול החברות.
אברהם אסא: אנחנו עובדים מולן.
מאיה גפן: איך מטפלים?
מאיה גפן: מה עושים?
שלמה מולה: נקודה אחת שחסרה לכם, שאתם לא נפגשים עם הנכים ואתם לא יודעים מה צריך.
אורי מקלב: מר נקוה, יש נציבות.
שמעון יאיר: הנציבות לא ידועה כגוף שתמיד עושה את העבודה.
שרון מידן: אם מדובר על שדה תעופה עצמו ולא על חברות התעופה הרי שבשדה התעופה גם שם אני מרגיש שאין נגישות לחרשים, אין שירותי תרגום, למשל.
שרון מידן: יש אנשים עם לב טוב ויש אנשים שמדברים ברור אבל יש אנשים שאי אפשר להבין אותם או שהם מדברים מהר ואין תרגום בשדה התעופה עצמו.
שרון מידן: לעומת זאת, בירדן, מדינה שכנה, יש שירותי תרגום ופה בארץ אין וזה לא קשור לחברות התעופה אלא לטרמינל עצמו.
שרון מידן: ויש לכם אחריות להנגיש את הטרמינל שם ואני מופתע לשמוע שעבור הליווי צריך לשלם ואני שואל את עצמי למה, למה אדם שצריך ליווי כדי לקבל עזרה צריך לשלם עבור זה?
אברהם אסא: זה לא עולה.
אברהם אסא: שרון מידן: באתר האינטרנט שלכם רשום שזה כרוך בתשלום.
אורי מקלב: נכון שנגישות היא לא רק פיזית אלא גם נגישות של התמצאות, עדיין יש צורך במי שיכול לתרגם ולהנחות.
אורי מקלב: זה לא תמיד רק 'רמפה' או פתח רחב.
אורי מקלב: נגישות היא עוד דברים כמו התמצאות.
אברהם אסא: קודם כל בכל - - -
אורי מקלב: מציע שתענה על כל הדברים יחד.
אורי מקלב: אתה אוכף, אתה בודק מצב שקיים כמו מצב הכסא אבל זה שיש חסרים, אם עומדים בכל התקנים, מי אחראי - - -
אברהם אסא: אנחנו דואגים שלכל אחת מחברות שירותי הקרקע שפועלת בנמל יהיו כסאות בכמות מספקת והדבר קיים.
אברהם אסא: אם אין - - -
מאיה גפן: ואם אין - - -
אברהם אסא: אין לנו סמכות אכיפה.
מאיה גפן: אז מה אתם עושים?
מאיה גפן: רק תגידו לנו, מה אתם עושים?
מאיה גפן: תשובה פשוטה.
מאיה גפן: מה כן ומה לא, זה הכל.
אורי מקלב: ככל שחברת תעופה לא עומדת במה שהיא צריכה לעשות, האם אתם פונים- - -
מאיה גפן: נאמר שלא פנו.
מאיה גפן: תאמרו לנו רק מה קורה אז.
תמר טורג'מן: צריך להבין, שלרשות התעופה אין סמכות לחייב חברת תעופה - - -
קארין אלהרר: אז למי כן יש?
תמר טורג'מן: אין סמכות לחייב חברת תעופה, נותנת שירות טוב, לקוי, גובה ממך כסף, אני לא יכולה לבוא - - -
מאיה גפן: מה את עושה עם המידע?
אורי מקלב: במידה שאתם רואים שחברת תעופה לא עומדת במה שהיא אמורה, האם אתם פונים למישהו אחר?
אורי מקלב: האם אתם פונים למשל, לרשות התעופה האזרחית?
שמעון יאיר: היא לא הכתובת.
מאיה גפן: למי היא פונה?
אילן גילאון: למשרד התחבורה.
תמר טורג'מן: אומר לכם לגבי, בתור משפטנית - - -
אילן גילאון: השאלה היא מי מחוייב לגבי נושא המקום.
אילן גילאון: רשות שדות התעופה מחוייבת על פי התקנות הכתובות, אלו הישנות ואלו החדשות.
אילן גילאון: אם אתם לא מקבלים את מה שאתם דורשים מחברת תעופה ספציפית אתם פונים למשרד התחבורה, שהוא נותן את הרשיון לחברת התעופה.
אילן גילאון: כעקרון מבחינה תקנית –ואני לא מדבר על מה שקורה, אותה החברה, ככל שהיא לא עומדת בתנאים האלה, היא עלולה שלא לקבל את הרשיון בפעם הבאה.
תמר טורג'מן: בדיוק מה שחזרתי ואמרתי, שיש את רשות התעופה האזרחית.
אורי מקלב: האם אתם פונים אליה, במידה וחברה לא עומדת במה שהיא אמורה לעשות?
אורי מקלב: התנהלות הדיון היא בלתי אפשרית.
אילן גילאון: השירות בתחום אחריותך וזה אומר שאתה אחראי.
תמר טורג'מן: יש לו תשובות.
אורי מקלב: השאלה היא גם לתמר וגם לאבי, במידה שאתם רואים שחברת תעופה לא עומדת במה שהיא אמורה לעמוד בו, אני מבין שאתם לא אוכפים אלא רק בודקים.
אורי מקלב: אין לכם את הסמכות כדי לפעול בענין הזה של מתן רשיון או התליית הרשיון או התראה.
אורי מקלב: בכל אופן, השאלה היא האם אתם פונים לרשות שדות התעופה האזרחית?
אורי מקלב: ואשאל אחרת: מתי היתה הפעם האחרונה בה פניתם, או שהכרזתם או שפניתם על כך שחברת תעופה מסויימת לא עמדה בתנאי?
אורי מקלב: הדוגמה שעלתה פה היא שדה דב.
אורי מקלב: האם אין את המעלון?
אורי מקלב: האם הוא תקין?
אורי מקלב: האם כשאין לחברת תעופה שום מתקן בתוך שדה התעופה, האם אתם עושים משהו בענין הזה?
אבי זוהר: אני אענה לנקודה הספציפית הזו של שדה דב.
אבי זוהר: לאחרונה היתה פניה של סמנכ"ל מסופי גבול בשדות תעופה פנים ארציים, מר שמוליק זכאי, לשתי החברות, "ארקיע" ו"אישראייר" בדרישה לתקן את המצב הזה של כל מה שקשור למעלונים שמובילים נוסעים בעלי מוגבלות אל המטוסים, ככל הידוע לי העתק הפניה הזו נשלח גם למשרד התחבורה.
אבי זוהר: זה מכתב מן הזמן האחרון.
מאיה גפן: שנציג משרד התחבורה יענה עכשיו, הלוא הוא כאן.
אבי זוהר: בקשה לתקן את המצב, שיצאה ממש לאחרונה, לתקן את המצב בשדה דב, בהתאם למצב שתואר כאן.
אברהם אסא: גם בתשובה לשאלת יושב הראש, זו שכונתה שאלת תם, בכל השנה האחרונה אנחנו מתנהלים מול חברה שלא ארצה להזכיר את שמה, שלא היה לה אמבוליפט, פנינו אליה באמצעות הלשכה המשפטית שלנו משך כל השנה וממש עכשיו בימים האלה היא רכשה אמבוליפט והיא אמורה להכניס אותו לשימוש בנמל תעופה על שם בן גוריון, בחודש יולי, וזוהי הדוגמה שאני נותן ליושב הראש כתשובה לשאלתו "מתי פנינו", ואני אומר שלאחרונה, בשנה האחרונה היתה התנהלות רחבה מול אחת החברות והבאנו אותה למצב שהיום היא רכשה אמבוליפטים, בעלות של מליון שקל בערך ומכניסה אותו לשירות בנמל התעופה על שם בן גוריון, ממש - - -
אורי מקלב: האם זו חברה ישראלית?
אבי זוהר: כן.
אורי מקלב: מה קורה לגבי חברות זרות?
אורי מקלב: דהיינו חברה זרה שמקיימת פעילות כאן בארץ, האם אתם מאפשרים או בודקים אם יש פניה של נכה שרוצה לנסוע בחברה זרה וחברת התעופה שם לא - - -
אבי אסא: יש חברות שירותי קרקע שהן למעשה נותנות שירות גם לחברות תעופה אחרות.
אבי אסא: בנתב"ג יש ארבע חברות, "אל על", "לאופר", "קיו.
אבי אסא: איי.
אבי אסא: אס" ו"אירו-הנדלינג" שהן למעשה נותנות שירות לכל חברות התעופה.
שרון מידן: רציתי לדבר עוד אבל אחזור לנקודה שהעלה מר גילאון, ואנסה לצמצם למרות שהבאתי מספר נושאים, וכאמור אתייחס למה שמר גילאון אמר:
שרון מידן: כדי לתת שירות הכי טוב צריך שיהיה יחס אנושי וכמובן כבוד, בלי יחס אנושי ובלי כבוד התקנות לא משנות, בלי היחס האנושי ושמירה על כבוד האדם אפשר לדבר ולדבר עד מחר ושום דבר לא ייעשה, זה משהו שצריך כל אחד ואחד להפנים וזה משהו שהוא חסר, לפני עשרים שנה היו אנשים שנתנו מכל הלב והיום יש תחושה שזה נעלם, דוקא כשיש טכנולוגיה ויש חוקים משהו בהון האנושי הזה הלך לאיבוד, משהו שנעלם, כולם מחפשים איך לשמור על האינטרס שלהם וזו בעיה.
שרון מידן: מבקש לומר ברשותכם, רגע, אני לא מצליח להתרכז, מבקש לומר שחבל שחברת "אישראייר" לא נמצאת פה, היא הזמינה אותי לעשות הדרכות והבאתי להם כלים וסימולציות כדי לתת להם המחשה וכדי להרגיש איך החרש מתמודד עם דברים.
שרון מידן: זה משהו שלימד אותם, בנוסף לימדתי אותם גם שפת סימנים בסיסית ונתתי להם טיפים ופתרונות שהם למדו מהם.
שרון מידן: ואני רוצה כמובן להודות לחברת "אל על" ואני פונה אלייך, נפגשתי עם מירי, ובעקבות הפגישה ראיתי שיש להם הרבה מאד שינויים באתר האינטרנט והיתה התכתבות בינינו והיו עדכונים לגבי מה שכדאי לשנות וזה היה מאד מרשים ומאד נעים לקרוא.
שרון מידן: אני מאד מעריך את זה.
שרון מידן: ישנו גם משהו לגבי מה שקורה בשטח.
שרון מידן: בדקתי עם חרשים שטסו לא מזמן ב"שבועות", והיה סיפור של חרשים שטסו לגרמניה דרך "אל על", שאלתי אותם שאלות על ההזמנה ועל הנגישות והם קיבלו שירות באמצעות דואלי"ם וזה הרשים אותי, ולמדתי מהם שכשהם הגיעו לבידוק הבטחוני אז לא חקרו אותם בצורה תוקפנית כמו שהיה בעבר ולא היו בקשות להמתנה ואתם זוכרים את שסיפרתי במפגש הקודם על השאלות הנוקשות והמשפילות וזה משהו שבאמת השתנה בפועל ובשטח.
שרון מידן: גם במטוס השירות היה יפה אבל היה חסרון אחד והוא המידע.
שרון מידן: אחד מן החרשים היה מושתל, שעבר ניתוח שתל אז הוא יכול היה לשמוע את הרמקול לפני הנחיתה ואת הדברים שנאמרו במטוס וכולם שמעו אבל הוא שמע דיבור, זאת אומרת המושתל שמע את הדיבור אבל לא הבין אותו ולכן חשוב שהמידע יועבר גם בצורה ויזואלית.
שרון מידן: יש כאן גם דברים טובים וגם דברים פחות נעימים.
שרון מידן: חשוב שתהיה דרך למסור את המידע הזה לליקויי שמיעה.
מירי אילדיס: הערה חשובה, העברתי את הדברים בזמנם לטיפול.
שרון מידן: אני רואה שבחברת "אל על" למשל יש באתר שלהם קישור או כתובת של האתר האמריקאי עם התקנות שאתם אימצתם.
שרון מידן: בדקתי וקראתי ומה שיפה זה שזה גוף נייטראלי של המדינה, לא של חברה מסחרית כזו או אחרת.
אילן גילאון: צריך לקצר ולהגיע לסיכומים אופרטיביים.
שרון מידן: ההצעה האופרטיבית היא להקים גוף נייטראלי שיהיה אחראי על החקיקה, על האכיפה ועל התלונות ולא שיהיה גוף של חברה כזו או אחרת שיש לה אינטרס מסחרי.
שרון מידן: וזה לא קשור לשדות התעופה.
שרון מידן: פניתי ואין להן שום תקנות ואם אין תקנות אז אי אפשר לתבוע, גם כשזה נעשה באמצעות הנציבות.
שרון מידן: עד היום אני לא יכול לתבוע כי אין תקנות.
אורי מקלב: גם לגבי התקנות, איפה זה עומד מול משרד התחבורה, והשאלה מתייחסת גם לתקנות וגם לדברים שאמר שרון?
עירית שביב שני: לגבי האמבוליפט, המפקחים שלנו היו בשדה דב וטיפלו בזה ואני אעביר להם את מה שקארין אמרה ואת כל המידע שנתנו פה.
עירית שביב שני: נקווה שיוכלו לטפל בזה גם.
עירית שביב שני: לגבי התקנות, שוב, התקנות הן של משרד התחבורה.
עירית שביב שני: אנחנו יכולים לאכוף את מה שיש בתקנות.
עירית שביב שני: לגבי תיקון התקנות, הווה אומר הרחבתן, משרד התחבורה מטפל בזה דרך - - -
אורי מקלב: איך אתם אוכפים את התקנות?
אורי מקלב: מה אתם עושים בענין הזה?
אורי מקלב: האם יש פעילות מסודרת בענין הזה?
אילן גילאון: לוחצים על המשרדים.
אילן גילאון: אדגים, משרד הפנים למשל, הוא לא קשור לזה אבל יש להבין שיש גם מעקבים, וכשאנחנו מוציאים תקנות ומסיימים את העבודה אז פתאום במשרד מסוים מחליטים שאם אנחנו לא נשחרר ערים לא איתנות מחובת הנגישות, מה שמנוגד באופן מוחלט לעקרון הנגישות, אז לא יחתמו.
אילן גילאון: זה אומר, שאם אדם מוגבל חי באופקים אז הוא משלם בסבל פעמיים, אחת בגלל שהוא חי באופקים ושניה בגלל שהוא מוגבל, והנה שר הפנים פתאום מחליט שהוא לא חותם והנה עבודה שנעשתה בצורה מאומצת במשך שנה שלמה, יורדת למעשה לטמיון ומתעכבת על שגיון של פוליטיקאי.
אילן גילאון: עם משרד התחבורה אנחנו לוחצים, אני חושב שבזמן האחרון הם משתפרים במידה והיתה בעיה, והנציג שלהם שנמצא כאן יודע, אנחנו לוחצים על כל המשרדים ולמעשה התקנות קשורות כל תחומי החיים ולכל העניינים, לנופש, לבילוי, למשפט, לחינוך, לתעופה, לחופי הרחצה ולכל מקום.
אורי מקלב: הוצפה כאן, בפעם הקודמת שישבנו, הבעייתיות המיוחדת שיש לנושא התעופה בהקשר של נכים; המגבלות, הקשיים ואלה לא דברים שבסטנדרט ולכן שאלנו אם הנציבות עושה ביקורות במקומות הללו, אם יש בחברת התעופה - - -
עירית שביב שני: מבצעים ביקורות, גם ל"אל על" שלחנו מכתב השואל איך היא מיישמת את כל התקנות שכן קיימות והיא שלחה לנו חומר.
עירית שביב שני: לאחרונה הצוותים שלנו היו בבקרה בחיפה, נדמה לי, וזה כל הזמן נעשה.
תמר טורג'מן: קודם אמרתי שאנחנו היינו מעורבים בענין שדה דב ואמרתי שלמיטב ידיעתי "ארקיע" רכשה מעלון מיוחד - - -
קארין אלהרר: לא מעלון אלא כסא.
תמר טורג'מן: כסא מיוחד.
תמר טורג'מן: פניתי עכשיו למנהל שדה התעופה כדי לוודא את הסטטוס והוא כותב לי כאן שהנושא בא על סיומו והם אכן קנו כסא מיוחד.
קארין אלהרר: אם זה הסיום, אז הוא ממש סיום לא טוב.
תמר טורג'מן: מן הבחינה הזו שקנו כסא.
ישראל אבן זהב: איפה אפשר לראות את הכסא הזה?
ישראל אבן זהב: אני רוצה לראות אותו.
תמר טורג'מן: בשדה דב, של "ארקיע", מה שכן הוא גם כתב ש - - -
אורי מקלב: ישראל וקארין יבדקו את זה.
מיכאל רויטמן: חבר הכנסת גילאון שאל שאלה והועלו שלש נקודות.
מיכאל רויטמן: יש דברים שהביע לפני כשנה ובין היתר גם באוזניי, והם לא נפלו על אזנים ערלות אלא טופלו מיידית ואני רוצה לחדד אותם למען הסדר הטוב ולמען הפרוטוקול: בעמדת ה pick up היה כפתור לחצן שהוקם לפי דרישות של נכים שלא יכולים היו להיכנס אבל מאחור נפתח מעבר בו יכול הנכה להגיע בצורה עצמאית ופרטית ולקבל את המצרכים שלו בלי שיסתכלו עליו במבט מיותר.
מיכאל רויטמן: הדבר השני, לגבי אספקת הכסא האישי מיד בתום הנחיתה, גם לדבר הזה –וזו עוד דוגמה לפעילות של רשות שדות התעופה, הדברים האלה רועננו בנהלים, יש "צוות נתב", כחצי שעה לפני נחיתת המטוס הוא כבר נשלח, הדברים אמורים לחכות בעמדת בקרה, אם היה אירוע יצא דופן או שקרתה תקלה, זה לא אמור לקרות.
מיכאל רויטמן: בתשובה לשאלת יושב הראש, מהמטוס, צוות הקרקע אמור לפרוק והוא יודע שיש כך וכך נוסעים נעזרים במטוס, שיש לפרוק את הכסאות ולהביא למטוס.
אורי מקלב: הכסא שלכם?
מיכאל רויטמן: לא, כסא אישי.
מיכאל רויטמן: מגיע לשטח המטוס, כסא אישי שלו, כמו קלנועית.
אורי מקלב: מן השרוול?
מיכאל רויטמן: מפתח המטוס.
אורי מקלב: זה דבר חשוב מאד, למה הוא לא קורה בעלייה למטוס?
מיכאל רויטמן: גם בעלייה אותו הדבר.
מיכאל רויטמן: אתה מגיע ואז אתה מפרק את זה.
אורי מקלב: האם רק בשדה דב?
קארין אלהרר: הבעיה היא שלא מגיעים דרך השרוול אלא דרך המדרגות.
ישראל אבן זהב: אפשר להגיע גם עד המדרגות אבל הבעיה -לפי מה שהבנתי היא המעלון למטוס.
מיכאל רויטמן: בואו לא נפרוס את הדיון אלא נתכנס.
מיכאל רויטמן: אני רוצה לענות לנקודות שהועלו.
מיכאל רויטמן: הדבר האחרון, לענין הבידוק, הבידוק עובר מספר תחנות, בית הנתיבות, תחנה שהיא ללא ספק צואר בקבוק ואנחנו קוראים לזה "הריבוע" זאת אומרת, אחרי שעושים צ'ק אין ונפרדים מן הכרובים ונכנסים לאיזור שהוא סטרילי ושם נעשה בידוק לכבודת היד, באיזור הזה אל"ף, כבר בעבר דיווחנו שיש הנחיות והיה שילוט "קדימות לנוסעים נעזרים" שילוט שתוכנו מותאם לטרמינולוגיה שלנו, לטובת חברות שירותי הקרקע, ומה שעכשיו נדווח הוא שממש בימים האחרונים פתחנו נקודה מיוחדת שמיועדת לזרז את התהליך ולמנוע את התחושה שתיאר חבר הכנסת גילאון, שלא נעים לראות אנשים עוקפים ומתעצבנים מימינו ומשמאלו של הנעזר כך שהדברים מטופלים.
אורי מקלב: האם יש מקום מיוחד לבעלי צרכים מיוחדים?
אברהם אסא: מכונת בידוק יעודית.
אברהם אסא: מבחינתנו היא הישג.
קארין אלהרר: האם זו מכונה ולא בודק אנושי?
אברהם אסא: לא זו מכונת בידוק, מגנומטר כזה, זה רק לכבודת היד.
קארין אלהרר: כשעוברים במכונה עם כבודת היד, כשמגיע אדם על כסא גלגלים אז אומרים לו "צריך לעמוד בצד, אנחנו צריכים לקרוא לאחראי - - -
אברהם אסא: לא, לא, זה תור יעודי, זה מסלול יחודי.
קארין אלהרר: אבל השאלה היא, האם עדיין צריך לחכות לבודק או לבודקת שיבואו ויעשו את הבדיקה המיוחדת כי יש בדיקה מיוחדת.
אילן גילאון: היא מתארת את זה בצורה הכי מדוייקת שיכולה להיות.
אורי מקלב: מה הרצף, או מה הדחיפות שבה מגיעים אנשים עם צרכים מיוחדים?
שמעון יאיר: בא מישהו עם מכשיר קשר שמחפש את האחראי ולוקח לו חצי שעה.
אורי מקלב: האם מודיעים מראש?
אורי מקלב: השאלה אם יש תיאום, דהיינו, כשיודעים שיש כבר, רגע, קארין, האם את רוצה שמישהו כל הזמן יעמוד שם?
קארין אלהרר: אני לא רוצה שתהיה עמדה מיוחדת אלא שהבחורה שבודקת את יתר הנוסעים תהיה מוסמכת לבדוק גם אותי.
אורי מקלב: אני מבין שעשו מקום מיוחד לבדיקה של נכים עם כסא גלגלים.
אורי מקלב: עד היום, ברגיל, לפי מה שאני מבין יש בעיה אם כן באים או לא באים ואם כן מתאימים או לא.
אורי מקלב: אמרתם שיצרתם בימים האחרונים מקום מיוחד אליו מגיעים בעלי כסאות הגלגלים.
אורי מקלב: האם המקום הזה מאויש עם מישהו?
מיכאל רויטמן: זה ההישג, זה בדיוק הענין , שהמקום הזה מאוייש עשרים וארבע שעות.
מיכאל רויטמן: לשאלת הגב' שלומית אבינח, יש שם שילוט כדי שהנעזר ידע וגם הכניסה היא, שניה - - -
שמעון יאיר: האם אתה חותם על זה שמישהו מחכה לה בבידוק?
שמעון יאיר: האם אתה חותם על זה?
שמעון יאיר: כי היא מדברת מנסיון.
מיכאל רויטמן: זה נכון ליום אתמול.
מיכאל רויטמן: יש בכניסה לאיזור גייטר, שהוא סדרן שמכוון את הנוסעים, גם את הנוסעים הרגילים, למכונות בידוק, הוא יודע שכשהוא מזהה נוסע עם מוגבלות הוא מנתב אותו אל המכונה הייעודית ויש גם שילוט.
מיכאל רויטמן: לגבי הנוסע הנעזר, בסך הכל, השדה כולו, פועל תחת בטחון ובתשעים ושמונה אחוז מן המקרים או כמעט מאה אחוז הנוסעים הם נוסעים שלא צריכים בידוק נוסף.
מיכאל רויטמן: עדיין, אם איש הבטחון חושד שהנוסע הזה צריך בידוק נוסף -כמו שנוסע רגיל לפעמים צריך בידוק נוסף- ואתה לא רוצה לוותר על בטחון, אז הוא קורא לבעל תפקיד מיוחד - - -
אבי אסא: זו הבעיה.
אבי אסא: זה לא פותר את הבעיה.
אבי אסא: היא אומרת לך שהבודק שבודק את הרגילים יבדוק גם את הנעזרים.
אבי אסא: למה לא?
אבי אסא: אחרת זה יקח עשרים דקות או חצי שעה.
שלומית אבינח: הוא אומר שיש עמדה מיוחדת.
שלומית אבינח: הוא סותר את עצמו.
שלומית אבינח: סליחה, סליחה, אם הבנתי נכון, אתה אומר שיש עמדה מיוחדת שהיום באתר האינטרנט כתוב שמוגבל עם כסא גלגלים צריך להגיע אל העמדה המיוחדת הזו שהיא מאויישת.
שלומית אבינח: זה מה שאתה אומר.
שלומית אבינח: זה דבר חדש, אני שאלתי - - -
אורי מקלב: בשביל מה זה נמצא שם?
אורי מקלב: אם הבודק שם הוא בתפקיד רגיל אז בשביל מה?
אבי אסא: זה נמצא שם כי אנחנו ראינו שקודם כל זמני ההמתנה באותו איזור, הרי הוא צואר בקבוק ויש זמני המתנה מאד גדולים מאד, מגיע נוסע נעזר ואם יש לפניו שלושים אנשים אי אפשר לעקוף אותו, אנחנו בעיקרון נותנים קדימות לנוסעים עם מוגבלות.
אבי אסא: נוסע הגיע לאיזור הזה, היו לפניו שלושים ארבעים וחמישים אנשים הוא לא יוכל לעקוף אותם, גם מבחינה טכנית הוא לא יכול היה לעוקפם והיה עומד בתור.
אבי אסא: כדי למנוע את הדבר הזה אנחנו הקמנו תור ייעודי, זה ליין יעודי לצורך הנושא הזה, ונוסעים נעזרים - - -
אורי מקלב: והעמדה הזו מאויישת עשרים וארבע שעות.
אורי מקלב: לא צריך לעמוד בתור.
אורי מקלב: ברם, במידה שצריך בדיקה מיוחדת, שתמיד גם בכל מקום רגיל - - -
קארין אלהרר: הנקודה היא שהם לא בודקים את הכסא בדיקה מיוחדת אלא את האדם.
קארין אלהרר: הם רוצים לראות שהוא לא מסתיר.
קארין אלהרר: הצורך הבטחוני מובן.
קארין אלהרר: יש לבדוק שהוא לא מסתיר שום דבר, מתחת לרגלים או מתחת לידים, וזה בסדר גמור אבל, בעיניי, כמו שהאדם שהיה לידי בתור, עבר, ואומרים לו: "תרים ידים תרים רגלים", אותו הדבר תבקשו ממני, ואם הוא רואה שאני לא מסוגלת אז שיעזור לי להרים את היד אבל למה עלי לחכות שמישהו אחר יבוא?
קארין אלהרר: יש בודק בטחוני שמוסמך לעשות בידוק בטחוני, למה אני צריכה להרגיש בתור נפרד?
אורי מקלב: עם חוסר הנסיון שלי אני מבין שאותו בודק מיוחד נמצא על יד - - -
קארין אלהרר: אני טסה המון פעמים.
אברהם אסא: יש הוראות בטחון ובנושא העזרים הן לא שונות מן הרגיל.
אברהם אסא: גם אנשי בטחון שמטפלים בנעזרים - - -
אילן גילאון: אני לא יודע מה הוא אומר.
אילן גילאון: חבר'ה, הרי יש שם חברה קבלנית.
אברהם אסא: יש בודקת מיוחדת שבמשך שלושים דקות בכלל לא היתה בעמדה כי -לפי מה שהיא אמרה לי, היא מאד אחראית על הבטחון וזה תפקידה ורק היא המוסמכת לבדוק את הנעזרים.
תמר טורג'מן: אנחנו יכולים לעשות את הבדיקה הזו.
אורי מקלב: קארין דיברה.
אורי מקלב: רבותי, השעון רץ.
ישראל אבן זהב: שניה, השאלה היא אם מה שסיפרת עכשיו נעשה בכל שדות התעופה בארץ או רק בנתב"ג?
מיכאל רויטמן: בכל שדה אחר אין מה לעשות את הדברים.
מיכאל רויטמן: בנתב"ג היה צואר בקבוק, לגבי אחרים אני לא יודע.
אורי מקלב: ייבדק בצורך ובדרישה במקומות אחרים.
אורי מקלב: יש לתת גם זכויות דיבור נוספות.
אורי מקלב: קארין ומאיה, האם מבחינתכן הנושא מוצה?
מאיה גפן: כרגע.
קארין אלהרר: רק לסיכום הנקודה, אנחנו צריכים לחשוב על הגורם האחראי, יושבים פה הרבה גורמים וכולם יכולים לשתף פעולה ולפתור את הבעיה, שהגורם האחראי יגרום לכך שבשדה תעופה עמוס כמו שדה דב, שטסים בו המון, יהיה גם את האמבוליפטים.
קארין אלהרר: וזה מאד פשוט בעיניי.
אורי מקלב: בשביל זה פונים גם למשרד התחבורה, גם בשביל לבדוק את החלק הזה, אם הכסא שהיום נרכש או נמצא בשימוש של חברת ארקיע, גם משרד התחבורה בנושא הזה, אין לי ספק שייבדק עד הסוף.
שרון מידן: בקשר לבידוק, המגנומטר והבידוק, יש לי קרוב משפחה שהוא מושתל והמושתלים אסור להם לעבור במגנומטרים כי המגנט פוגע במכשיר עצמו.
שרון מידן: הרבה פעמים כשהוא אומר להם שיש לו שתל ויש לו תעודה מיוחדת שאסור לו לעבור שם אז אומרים לו לחכות והוא מחכה במשך עשרים דקות ואז הוא שואל: נו, מה קורה?
שרון מידן: ואז הם אומרים: אה! אה! אה! שכחנו ואז מרימים טלפון לחפש את האיש המתאים.
שרון מידן: לפעמים ההמתנה היא ארוכה.
אורי מקלב: היום זכותו לעבור בליין החדש הזה.
שרון מידן: אבל עדיין המגנומטר, ברגע שאדם לא יכול לעבור במגנומטר, לא משנה באיזה תור, הוא נאלץ לחכות.
אורי מקלב: אשאל רגע שתי שאלות עבור שרון, האחת האם בשדה התעופה יש מתרגם?
אורי מקלב: והשניה, אנשים שלא יכולים לעבור במגנומטר, האם שם יש אנשים מיוחדים שהם בודקים אותם?
אברהם אסא: הנושא השני הוא נושא נפרד, הוא קשור בתהליכי בטחון ויש אנשים אצלנו שהם מומחים לזה ואפשר להביא את הדברים האלה בפניהם.
אברהם אסא: אני רק אומר לך, שהבדיקות נעשות בכפוף להנחיות בטחון, כי אף אחד לא רוצה בעצם לפגוע ברמת הבטחון והדברים נעשים גם לגבי נוסעים רגילים.
אורי מקלב: האם ההמתנה היא חלק מן הנושא הבטחוני?
אורי מקלב: אם זה חלק ממנו אז אנחנו לא מתערבים בזה.
אברהם אסא: חלק מן הדברים הם בסמכות של אחראי משמרת ויש להביא אותו.
אברהם אסא: לפעמים לוקח לו זמן להגיע, כי הוא עסוק בדבר אחר.
שמעון יאיר: צריך שכל אחד יוכל לעשות את זה.
אורי מקלב: לא תמיד הוא עסוק מאד וכמו שהפונה אמר לי, שהוא ראה אותם מדברים בבית הקפה.
שמעון יאיר: החוליה החולשה זו רשות שדות התעופה, הם החוליה החלשה.
שמעון יאיר: אני נותן את זה, הם החוליה החלשה.
אורי מקלב: אתה אומר את זה בעירבון מוגבל?
שמעון יאיר: מידיעה, שמעתי פה את הדברים, האיש לא נותן תשובות על שום דבר.
אברהם אסא: למה אתה אומר כך?
שמעון יאיר: זה לא אישי, אבי, אתה איש נחמד, אבל אין לך שום דבר ביד לתת לנו.
שמעון יאיר: היא אומרת לך, שהיא מחכה ארבעים דקות ואין תשובה לזה.
שמעון יאיר: האם יש לך תשובה לגברת קארין?
שמעון יאיר: אין לך! אז אני טוען שאתם החוליה החלשה.
שמעון יאיר: יושב הראש לא מסכים אתי.
אילן גילאון: אם תייפו את כוחם של כולם לעשות את אותו הדבר זה ייפתר, בסך הכל לתת סמכות לכולם, זה הכל.
אורי מקלב: הם לא רוצים שלא ייגמרו צווארי בקבוק ולא שאנשים אחרים יתערבו.
אורי מקלב: יש דברים שהם בליין רגיל, כל האנשים שהם חריגים, נניח שבבדיקה שלהם, בהליכה שלהם, משהו מעכב והרי עשו פה דבר חשוב מאד: ליין מיוחד, שהוא בנוי לזה והוא מתאים לזה.
אורי מקלב: קודם כל שמחנו לשמוע שזה מאוייש כל הזמן, אבל יש שאלה שאנשים הציפו פה והיא לגבי אנשים שעליהם לקבל את השירות החריג, גם בליין הרגיל וגם בליין הזה.
אורי מקלב: האם בגלל שהם מורחקים והם קו נפרד, האם הם ייאלצו לחכות יותר זמן?
אורי מקלב: הביאו גם דוגמאות, במקרה שצריך בדיקה יותר פרטנית.
אורי מקלב: זה שממתינים, וגם אחראי משמרת - אין אחראי שיקרא לו, הוא שכח לקרוא לו, הוא בינתיים מבקש מן הנעזר לחכות, האחראי הלך לדברים אחרים והבודק אפילו לא קרא לו.
אורי מקלב: השאלה היא איך אתם משנים את הדברים האלה.
אבי אסא: הדברים נאמרו פה בצורה מאד ברורה, אנשים ממתינים לא בגלל שהם נעזרים, גם נוסע רגיל מחכה - - -
אורי מקלב: לא, אבי, תקשיב, אף אחד לא טוען על בדיקה בטחונית.
קארין אלהרר: הבודק לא מוסמך לבדוק אותי.
קארין אלהרר: לכן אני מחכה.
אילן גילאון: תראי, פעם באנו לישיבה שעל סדר היום שלה היו נושאים מסויימים ואילו עכשיו נכנסים נושאים.
קארין אלהרר: תגיד 'אני לא יודע', אין בעיה.
אורי מקלב: אולי הוא לא מודע, נכה נדרש לבדיקה ולא יכול.
אילן גילאון: זה לא כל כך מסובך, אף אחד לא טוען כלום נגד הבדיקה הבטחונית, תורידו נעליים תעשו בדיקה, להיפך, רק שכולם יהיו מורשים ולא יגידו לבן אדם "חכה כי יש לי מומחית שהיא אחראית משמרת", זוהי שטות מוחלטת הרי אפשר לפתור את זה במחי יד.
אילן גילאון: אני אמרתי את זה לפני שנה וחצי ופניתי אליכם בנושא הזה.
אורי מקלב: הוא פנה.
אורי מקלב: מה עשיתם עם זה?
אילן גילאון: לא רוצה שום דבר.
אילן גילאון: מה הבעיה לבדוק את הקלנועית?
אילן גילאון: האם בשביל זה צריך מישהו ללמוד באוניברסיטת הרווארד?
אורי מקלב: האם היית דורש מאותו אחד שהוא - - -
אילן גילאון: אני דורש שאף אחד לא ימתין כי יש לו בעיה מיוחדת.
אילן גילאון: שכל מי שנמצא בכל התחנות יודע לבדוק את כל הבעיות.
אילן גילאון: מגנזיום, קבריולט, ראש נפתח, מה שאתה רוצה - - -
אורי מקלב: מי שיש לו בעיה צריך טיפול מיוחד.
אילן גילאון: אדוני לא מבין שזה לא טיפול מיוחד.
אורי מקלב: אי אפשר להתעלם מכך שגם אדם שיש לו בעיה מיוחדת לא צריך להמתין לטיפול מיוחד, עלינו לייעל את הגישה - - -
אילן גילאון: קל וחומר.