GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרים גרייבר: אסור לנו לתת להם את הזכות הזאת להוריד מהם את העול.
אורי מקלב: יש באמת כאלה שזכאים מקרן הסיוע שעלולים להיות זכאים לסכום מסוים שהקצו להם?
אורי מקלב: זאת אומרת, יש כאלה שפנו אלי כאלה שבכלל לא היו מודעים לכך.
אורי מקלב: האם אנחנו פנינו לכל אלה שזכאים, מוועדת התביעות, לסכום של 2,500 יורו, שעדיין בכלל לא הם ולא ילדיהם יודעים שהם זכאים לזה?
עופרה רוס: פנינו לכולם.
עופרה רוס: אנחנו פנינו לכל הקבוצה הזאת.
עופרה רוס: לכל אלה, ב- Claim conference אנחנו פנינו אליהם.
אורי מקלב: לפי רשימה שיש לכם כן?
אורי מקלב: כל אלה שלא יודעים שיש להם?
אורי מקלב: אז כמה באמת מימשו את הזכאות הזאת?
עופרה רוס: יש 18,000.
מרדכי ויזל: אולי יש פה איזה שהיא אי-הבנה.
מרדכי ויזל: עופרה, סליחה.
מרדכי ויזל: אולי יש פה אי-הבנה.
מרדכי ויזל: בקשר ל- 2,000 יורו, זה מדובר בקשר לגטו ולא בקשר לרשות.
אורי מקלב: האנשים האלה שלא יודעים, אבל.
אורי מקלב: פנו אליהם או לא פנו אליהם?
מרדכי ויזל: אני דיברתי על זה קודם.
אורי מקלב: לא מספיק.
מרדכי ויזל: היו מודעות בכל המקומות שיש לפנות, ולאן לפנות.
סולי אורמן: היושב-ראש, מי שקרוב לצלחת יודע וקיבל, מי שרחוק – לא קיבל ולא יודע.
מרדכי ויזל: סליחה, גברתי, רגע אחד.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לקרב את הצלחת לאנשים.
סולי אורמן: צריך להרחיב את הצלחת, שהמדינה תיקח על עצמה ותיתן את זה, זה מה שאני אומרת.
סולי אורמן: אני אומרת שמי שצריך לעשות את זה, זה רשות אחת שתטפל בכולם ולא כל אחד, אני לא פוסלת את מה שאתם עושים.
מרדכי ויזל: גברת, סליחה רגע אחד.
סולי אורמן: כן, אדוני.
מרדכי ויזל: אני קרוב ורחוק לצלחת אותו דבר.
מרדכי ויזל: אנחנו עובדים יום יום.
מרדכי ויזל: מי שקרוב לצלחת?
מרדכי ויזל: אין דבר כזה, זה הכל.
מרדכי ויזל: מה זאת אומרת?
מרדכי ויזל: הגרמנים, אצל הגרמנים, אתה יכול להגיד שאתה קרוב לצלחת או משהו?
מרדכי ויזל: הם אפילו לא נותנים לך תשובות.
מרדכי ויזל: אם כבר נותנים, אז נותנים לך רק דבר אחד, מתי בערך תקבל את הכסף.
מרדכי ויזל: אבל אין אף איש לא יכול לפנות מאנחנו שקרובים לצלחת, אנחנו עושים את זה בהתנדבות, ולא שעושים לנו טובה.
מרדכי ויזל: אל תגידי דברים.
סולי אורמן: אבל אני לא באה אליך בטענות, אדוני, אתה לא מבין מה שאני אומרת.
סולי אורמן: אני מאוד מעריכה את מה שאתם עושים, אבל זה לא צריך להיות בידיכם.
מרדכי ויזל: הבנתי בדיוק מה שאת אמרת.
אוד: אין ספק שיש אנשים שלא קיבלו ולא יודעים.
אוד: לא נתעלם מזה.
אוד: בואו לא נתעלם מזה.
סולי אורמן: ואם יש את הרשימה של כל האנשים והיתה רשות אחת שהיתה מטפלת בכולם, לא היה קורה כזה מצב.
מרדכי ויזל: אבל המילה קרוב לצלחת, אני לא אוהב לשמוע.
סולי אורמן: כי זה עובר מפה לאוזן.
אורי מקלב: אנחנו, המטרה שלנו היא לא להשאיר עוד אנשים שיהיו מקרובים לצלחת אלא לקרב את הצלחת לאנשים וזה התפקיד שלנו.
מרדכי ויזל: בדיוק כך.
אורי מקלב: בלי שיהיה מישהו שיהיה מקורב לצלחת בקונוטציה השלילית.
סולי אורמן: אני לא התכוונתי לשום קונוטציה שלילית.
אורי מקלב: אני גם חושב.
אורי מקלב: רבותיי, אנחנו חייבים להתכנס כבר לזמן.
אורי מקלב: סך-הכל, אחוז הניצול של סל השירותים שאנשים היו זכאים מאלה שהם יוצאי מחנות וגטאות, האם הוא נוצל או לא נוצל?
אורי מקלב: כמה אחוז נוצל?
עופרה רוס: אני לא הבאתי את זה לכאן.
אורי מקלב: אני חושב שגם הנושא של סל השירותים שניתן לאלו שיוצאים מהמחנות והגטאות, הנושא של כל אלה שמגיע להם את התוספת הקרויה פסק-דין קיזוז, זה לאלמנות, שהן אלמנות שיש להן פסק-דין קיזוז, גם קיבלתי פניות שהכינו לי פה שעדיין לא קיבלו הודעות על כך שהם זכאים.
אורי מקלב: יש פסק-דין קיזוז שנקרא שהם זכאים לאלמנות.
אורי מקלב: מאז אוקטובר 2009 ועדיין הם לא יודעים על זה.
אורי מקלב: רבותיי, אני חוזר לנושא האחרון שדיברנו עליו בקצרה, זה אותו כרטיס חכם, אני חושב שאת התופעה הזאת, מה שנאמר כאן בוועדה זה אחד הדברים שלא הזכרת,
אורי מקלב: שהוועדה פנתה אליכם לטיפול בנושא הכרטיס החכם שאנחנו דורשים מניצולי השואה להשתמש בו.
אורי מקלב: גם בפניות שיש לנו וגם בבדיקה שיש לנו, אנחנו חושבים שהדבר הזה הוא פשוט ניצול שלהם, ניצול אולי ציני, שמיליוני שקלים נשארים בקופה של האוצר, מאי-מימוש הכרטיס.
אורי מקלב: מיליוני שקלים נשארים, מיליוני שקלים נשארים כל שנה.
אורי מקלב: רבותיי, הכרטיס החכם נועד לפתור בעיה משפטית ומשעכשיו נוצרה האפשרות לפתור אותה על-ידי חקיקה, שהוועדה יזמה, מצידה, כל עיכוב של יום זה להמשיך להפוך את האנשים האלה כשפני ניסיון בשימוש בכרטיסים מתוחכמים וחכמים ולהיות היום פתוחים לכל פלאי הטכנולוגיה, שהיום נחשפו לזה.
אורי מקלב: הם מנצלים את זה, כל הסקר שנעשה זה רק אחיזת עיניים, מיותר.
אורי מקלב: מיותר.
אורי מקלב: זה צריך פנייה.
אורי מקלב: אני שואל, את בעד הכרטיס או נגד הכרטיס?
זאב בילסקי: מה שנגיד לה – היא תעשה.
זאב בילסקי: היא צריכה חוק.
אורי מקלב: הפנייה שלה צריכה להיות בעקבות הפניות, בעקבות אלו שנמצאים פה, מצד הארגונים, שאומרים לך אנשים שנמצאים – גב' שרה, את בת לניצולת שואה.
אורי מקלב: אני שמעתי אותך בוועדה הקודמת.
אורי מקלב: לאימא שלך היה את הכרטיס הזה?
אורי מקלב: לאימא שלך עדיין יש את זה?
שרה זילברשטיין: אני דיווחתי לכם בישיבה הקודמת בינואר, שאימא שלי היא סיעודית והיא מקבלת את הכרטיס ואני משתמשת בו וגם כן, פניתי אליכם בבקשה שתאמינו לי שאני מחזירה לה את הכסף.
שרה זילברשטיין: אבל היות והיא סיעודית, היא לא יכולה להשתמש בכסף הזה, אבל אני רוצה להגיד לכם כפקידת ממשלה, הוועדה המתמדת החליטה לאמץ את הכרטיס הזה ולהמשיך אתו ואת דעתי האישית אני לא אוכל להביע.
שרה זילברשטיין: ולא אמרתי כלום.
אוד: אנחנו יושבים פה בשביל להביע את הדעה שלנו.
זאב בילסקי: רבותיי, יש פה בקשר לכרטיס משהו שצריך להבין.
זאב בילסקי: תראו, כשבן-אדם, שואלים אותו – תגיד לי, קיבלת את הכרטיס?
זאב בילסקי: הוא אומר כן.
זאב בילסקי: זה טוב?
זאב בילסקי: טוב, למה לא? זה בסדר.
זאב בילסקי: אז גם כשאתה עושה סקר, כולם מרוצים.
זאב בילסקי: כולם מרוצים.
זאב בילסקי: אנחנו בדקנו, מסתבר ש- 3,000 איש קיבלו, מתוכם כמעט 95% - 98% משתמשים בו.
זאב בילסקי: יש 90 אנשים שלא השתמשו בו וצריך לבדוק באמת למה לא משתמשים בו.
זאב בילסקי: אבל בסך-הכל, מה אומר היושב-ראש?
זאב בילסקי: הוא אומר, הוא מתקומם מההתחלה.
זאב בילסקי: הוא אומר – תשמע, ברגע שאתה שואל בן-אדם, יש לך כרטיס?
זאב בילסקי: כן?
זאב בילסקי: כן, למה לא? יותר טוב, רק שלא תיקח לי אותו עכשיו, אם אני אגיד לך לא טוב, עוד תיקח לי את הכרטיס.
זאב בילסקי: מה שאנחנו אומרים, אנחנו אומרים משהו אחר לגמרי.
זאב בילסקי: אנחנו אומרים – אנחנו לא רוצים כרטיסים, אנחנו לא רוצים עייצעס גייבער ['נותני עצות', יועצים], הנה, אני אדבר קצת יידיש, אנחנו לא רוצים טויבעס [טובות], אנחנו רוצים פשוט שאדם כמו שנותנים לו את הגמלה, שיקבל את הכסף.
זאב בילסקי: זה הכל, ותחליט מה שאתה רוצה.
זאב בילסקי: עכשיו אנחנו גם מוכנים להיות יותר צדיקים מהאפיפיור, אני לא יודע איך אומרים את זה באידיש אבל בוחנים לו את זה ולהגיד – מי שבכל-זאת רוצה כרטיס, הוא כל הזמן נהנה מהכרטיס, ניתן לו כרטיס.
זאב בילסקי: אבל אנחנו נציע לו או לקבל לבנק את הכסף, או לקבל את הכרטיס.
זאב בילסקי: פה, אני אומר לך, היושב-ראש, רק אנחנו, בכוחנו שלנו, לנסות להכריח את הממשלה ללכת ולתת את האופציה הזאת לאנשים.
זאב בילסקי: ואז אתה תראה ש- 99% יגיד תן לי את הכסף ואחוז אחד יגיד – תשמע, אני כל היום מוציא את הכרטיס, אני מסתכל, אני נהנה, אני הולך לסופר, אני שואל כמה נשאר לי, מצלצלים לפה, אני מבסוט.
זאב בילסקי: וזה לא, הם פה לא יכולים לעזור לנו בזה, כי זה עבודה שלנו, עם שר המשפטים ואני באמת לא יודע למה המכתב שלך, הצעת החוק שלך, שהיא כל-כך הגיונית, כל-כך נכונה.
זאב בילסקי: מילא, אני לא מקבלים הצעות חוק שלי כי אני באופוזיציה, אבל אתה?
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך תשובה שקיבלתי לפני שבוע.
קריאה: איזה תשובה קיבלת?
אורי מקלב: הרימה לי טלפון מהלשכה.
חיה רוטנשטיין: לאימא שלי אין בכלל כרטיס כזה.
סולי אורמן: היא לא נזקקת, יש לה 7,000 שקל, לא מגיע לה, כי היא לא נזקקת.
קריאה: היא לא צריכה את הכרטיס, יש לה את הטלפון שלי, היא עושה בו שימוש כל שבוע, זה בסדר גמור.
אורי מקלב: רבותיי, הגענו כבר לשעת סיום.
אורי מקלב: דרך אגב, את שאלת אותי לגבי הכרטיס, אני לא רוצה לסיים בעניין הזה.
אורי מקלב: גם כל הסקר הזה, שנעשה, מתוך 100 או 200 שענו, הם לא כתבו בסקר כמה לא היו בכלל את האפשרות לענות, לא יכולים לענות להם.
אורי מקלב: הרי כשהגיעו לאותם 200 כששאלו אותם אם הם מרוצים או לא מרוצים, ענו ככה וענו אחרת, לא אמרו כמה, עד שהגענו ל- 200 האלה, כמה כאלה שהיו סיעודיים, הם יכולים בכלל לענות לנו?
אורי מקלב: איך, אפילו מקרה אחד, אני שואל, יש סיעודי שלא יכול, אנחנו יודעים הרי שזה הרבה יותר.
אורי מקלב: לא יכול, אז הכרטיס הזה הוא לא א-פונקציונאלי, הוא לא נותן את מירב המענה.
אורי מקלב: וכשבאו ואומרים כאן נציגים של משרד המשפטים ואומרים – כל הבעיה שלנו בכרטיס רצינו למצוא דרך חוקית איך לתת לאנשים את הכסף, מכיוון שלהעביר כסף בחשבון לבן-אדם, לכל בן-אדם, אפילו אם הוא ניצול שואה, צריך חוק וזה לא יכול להיעשות בהחלטה.
אורי מקלב: אז גם את זה עוצרים.
אורי מקלב: אני הרי בקואליציה ואני כן לא נח ולא שוקט בעניין הזה, ומטלפנים אלי אנשים בכירים מלשכת ראש הממשלה, והוא אומר – קיימתי ישיבה עם הרשות לניצולי השואה, גם עם נציגי הארגונים, ואמרו לי שזה בסדר.
אורי מקלב: אמרו לי שזה בסדר.
אורי מקלב: אני טלפנתי גם לאותו נציג, אמרתי לו – תגיד לי, אתה מוכן גם להביא את זה לכאן לוועדה, לפני אלה שאתה מייצג אותם?
אורי מקלב: אני אבדוק את עצמי עוד פעם.
אורי מקלב: אומר לי אותו נציג בכיר מאוד בלשכת ראש הממשלה, בכיר מאוד, מאוד בכיר, אולי ה-בכיר, ואומר לי – אז תגיד לי, אם הנציגים אומרים שזה בסדר, אז למה אני צריך, ככה הוא אומר.
אורי מקלב: אני אמרתי לו – תראה, ההיגיון, לא שאלתי אף אחד, הוא אומר – תשמע, ההיגיון הבנתי שיש כאן בעיה.
אורי מקלב: אומר לי – אבל למה אני צריך עם הארגונים, להתעמת עם משרד האוצר?
אורי מקלב: משרד האוצר גם בשביל ארבעה מיליון לשנה, אפשר להמשיך, למה לא?
אורי מקלב: ארבעה מיליון שקל לשנה, נשארים, אף אחד לא מממש את זה.
אורי מקלב: אני לא אומר שמתוך שאר הכספים, מי מממש?
אורי מקלב: האם אותו ניצולת שואה שהיא סיעודית והבת שלה בת מסורה ומחזירה לה כל חודש את הכסף, היא משתמשת לצרכים שלה, היא אומרת כאן, לנגד עינינו, היא אומרת יש לי ניסיון אישי חינם.
אורי מקלב: אני אעשיר אתכם במידע שיש לי.
אורי מקלב: אני משתמשת בזה מה שאני צריכה, אבל אני מחזירה את זה.
אורי מקלב: מה יעשו עם כאלו שלא מחזירים?
אורי מקלב: אז כמה?
אורי מקלב: אז מישהו שיבוא ויגיד לי בהיגיון בריא, מה העיכובים שיש עדיין לכרטיס?
אורי מקלב: למה מעכבים?
אורי מקלב: איך מבחינה ערכית, איך אפשר יום אחד עדיין לעכב ולעשות סקרים.
אורי מקלב: איך אמר בורג?
אורי מקלב: מדבר סקר תרחק.
אורי מקלב: תאמין לי, על זה נאמר, מדבר סקר תרחק.
זאב בילסקי: שמעון פרס אמר שסקר זה כמו בושם, כדאי להריח אבל לא כדאי לשתות.
אורי מקלב: אז אנחנו ככה, לקראת סיום.
אורי מקלב: אני רוצה להתחיל עם הביטוח הלאומי, שזה בעצם גב' רוטנשטיין טרחה בעצמה ואני חושב שהזכות היא גם מחוללת של הישיבה הזאת, אחרי הטלפונים שקיבלתי והתאים הקוליים.
אורי מקלב: במקרה, מנהלת הוועדה הזמינה את הביטוח הלאומי, חשבנו שאולי שאנחנו ניתן לניצולי השואה, חשבנו להגיע לאיזה תובנה שניצולי שואה יקבלו את זה, משהו קבוע, בלי שיצטרכו בדיקות.
אורי מקלב: ניצולי שואה, שהגיעו מעל גיל 80, אנחנו חושבים שצריך לתת להם שעות מובנות בתוך הטיפול, בלי שנצטרך עכשיו לבדוק האם היא עדיין יכולה לכפתר או לא יכולה לכפתר.
אורי מקלב: אני חושב שהדברים האלו מיותרים.
אורי מקלב: אנחנו כאן הוצף בפנינו שלא רק שלא קיבלו, ירד להם שעות.
אורי מקלב: ואנשים שמקבלים ארבע שעות שבועיות, בזה אנחנו רוצים להגיד שבזה הם יכולים לתפקד?
אורי מקלב: אז אנחנו חושבים שהחלק הזה, אנחנו גם נפנה לשר הרווחה בפנייה של כל הוועדה, של כולנו, לשנות את הדבר הזה.
אורי מקלב: אם זה דורש חקיקה, אנחנו נהיה הראשונים, אם תהיה חקיקה ממשלתית, נשמח מאוד.
אורי מקלב: אנחנו גם, אני חושב שהנושא של ניצולי השואה, צריך שיפור.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים מאוד את מה שנעשה, אנחנו מאוד מעריכים, אני חושב שיש שינוי מאז שאת נכנסת לתפקיד ואין לאף אחד את הכוונה שעלייך אישית, כולם מברכים ומוקירים מאוד את הפעילות שאת עושה ואני מקבל את זה מכל הנציגות בבית בין מהאנשים המקצועיים פה, מחברי כנסת, אנחנו מאוד מעריכים את זה.
אורי מקלב: וזה שאת לוקחת אישית, זה דווקא מעלה, זה סימן שאיכפת לך, זה מראה על אכפתיות.
אורי מקלב: אבל יחד עם זאת, אני חושב שאנחנו, אסור לנו להישאב רגע לשאננות, במיוחד שאנחנו מתעסקים, קיבלת מתנה כזאת יקרה שיש כאן לחץ של זמן, מה שנקרא, בהקפצת זמן, אלא מטרת זמן, שאנחנו רוצים כל יום שעובר, אנחנו רוצים להרוויח אותו ולדעת שאנחנו היטבנו אתם ויש הרבה מה לעשות.
אורי מקלב: למענה טלפוני, בשיפור ההליכים.
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד, אמרת שזה ירד, השאלון ירד מ- 15 עמודים לשישה עמודים, כן, גם התשובות צריכות להיות תשובות שהן, כך שאנשים יוכלו להבין את זה.
אורי מקלב: כי אם הוא מקבל, תשמע, לא הכרנו, איך קיבלתי את זה?
אורי מקלב: לא הצלחת להוכיח את הקשר הסיבתי בין המחלה בה אתה מבקש להכיר לבין רדיפות הנאצים לפי חוק כזה וכזה וכזה.
אורי מקלב: איך הוא יכול, הוא יפתח את ספר החוקים והוא יגיד לך זה התשובות שנקבל מכם על הפנייה שלו?
אורי מקלב: זה צריך להיות גם בתשובות האלה, גם אם עורך-דין כותב את זה, אחרי עורך-הדין צריך לעבור למישהו פשוט, אנשים מהעם, שהם יענו את התשובות האלה ויגידו לך – אתה לא זכאי בגלל כך וכך, וצריך, אולי הוא יכול להוסיף מסמכים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים את השנים האחרונות שיש לנו עדיין להוקיר את השרידים שיש לנו מהתופת הזו, לכבד, להוקיר, ואנחנו נדע שאנחנו בזה עושים גם את חובתנו הציבורית וגם את חובתנו האישית.
עופרה רוס: קודם כל, אני מודה לך, ואני מודה לכולם ואני גם מרגישה שאנחנו צריכים לעשות עוד הרבה ויש עוד הרבה מה לעשות, עשינו מעט, אגב, אני בת לאב ניצול שואה, שלצערי כבר לא בין החיים, הנושא הזה קרוב מאוד לליבי, ואני לא בכדי נמצאת ברשות לזכויות ניצולי השואה ואני עושה את זה באמת מכל הלב ומכל דבר איכפת לי, כמו שאתה יודע ואני לא עוברת ליד שום דבר.
אורי מקלב: אבל זה לא איכפת לך שאנחנו גם מעירים ואנחנו רוצים שינוי.
עופרה רוס: לא איכפת לי שמעירים, אבל רק לא צריך להיות אישי.
עופרה רוס: כי אני באמת לא עושה, אני באמת חושבת שמי שמכיר אותי יודע שאנחנו עובדים מבוקר עד לילה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים מאוד לשפר.
אורי מקלב: גב' רוטנשטיין, הסברת את הנושא בצורה אמיתית ואותנטית ואנחנו יודעים שמה שאת סיפרת, הסיפור שלך, האישי, וההתמודדות שלך, היא, אני מקווה שהיא באמת תגיע, אנשים יגיעו לתובנות ומהר מאוד, שצריך לשנות את המצב הזה.
אורי מקלב: ואנחנו שמחים שאנחנו חלק מהכתובת שאת פונה אלינו, שאנחנו רוצים לעשות את זה, גם כאלה שהיו וגם כאלה שעוד שותפים, שרוצים לעשות את זה.
אורי מקלב: תודה רבה לך, גב' רוטנשטיין שבאת באופן מיוחד.
אורי מקלב: צהריים טובים לכולם.
אורי מקלב: אנחנו מתנצלים על האיחור הקט, אבל נשתדל להחזיר לכם את זה, לא באלף דקות אבל לצמצם את הזמן של הדיון.
אורי מקלב: שלום לחבר הכנסת חמד עמאר.
אורי מקלב: אנחנו פתחנו עכשיו, ואנחנו נעשה סבב היכרות עם אנשים, שנדע מי ומי היושבים איתנו היום.
אורי מקלב: אז חבר הכנסת חמד עמאר, הכרתי לכם.
אורי מקלב: את מנהלת הוועדה שלומית, אני גם מכיר לכם.
אורי מקלב: (סבב שמות) הסיבה שאנחנו מתכנסים פה ברורה לכולם.
אורי מקלב: לפני שבוע התקלה, יותר מתקלה, נפילה של למעלה ממחצית ממנויי בזק, מיליון לקוחות נותקו משעה 09:00 בבוקר ועד 13:00, אולי אפילו מעבר לשעה 13:00.
אורי מקלב: לא יכלו להוציא שיחות, לא יכלו לקבל שיחות.
אורי מקלב: למזלנו, רשת האינטרנט שמחוברת לקווי בזק, לא נפגעה.
אורי מקלב: מדברים רק בטלפונים הקווים, אבל שכולל בתוכו גם לקוחות פרטיים וגם לקוחות עסקיים בחלוקה שאני לא יודע, אבל זה לא כל כך משנה לנו כרגע, חלוקה שיש בין לקוחות עסקיים לכל הלקוחות, הפירוש הוא לקוחות עסקיים שקו הטלפון יכול להיות המחולל המרכזי או הדבר המרכזי בפעילות שלהם.
אורי מקלב: לגבי לקוחות, לא צריך להסביר הרבה מה המשמעות לגבי לקוחות פרטיים כאשר הם הורים, כאשר הם ילדים.
אורי מקלב: ללכת, לבוא.
אורי מקלב: זה נשמע כמעט דבר שהוא, היום בלי טלפון זה כמעט בלי אוויר.
אורי מקלב: אנחנו באמת דבר ראשון רוצים לתת לכם.
אורי מקלב: באתם לכנסת, חברת בזק אני אומר, לקבל איזה צל"ש.
אורי מקלב: שאלתם למה באתם, ואני אומר, באתם בשביל שני דברים פה.
אורי מקלב: הוועדה מתכנסת משתי סיבות: סיבה ראשונה, רוצים לתת לכם צל"ש על מהירות התגובה שלכם באופן יחסי, וההודעה שלכם מבחינת יחסי ציבור.
אורי מקלב: הגבתם מיד למחרת אם אני לא טועה, שאתם תפצו פיצוי משמעותי.
אורי מקלב: לקוחות יקבלו 1,000 דקות שיחות חינם, שזה אומר 16 שעות של שיחות במשך שבוע, שיחות רק לסלולאריים.
אורי מקלב: אני לא יודע למה אתם לא עושים את ההנחה גם לקווים נייחים, אבל ראיתי היום ידיעות בעיתון שאנשים אומרים, תיזהרו לכם, דעו לכם אנשים שאכן הפרסום מטעה.
אורי מקלב: אין לכם 1,000 דקות או 16 שעות שיחות חינם לכל הקווים, גם סלולאריים וגם נייחים.
אורי מקלב: דעו לכם שזה רק הסלולארי, וזה יצטרך להיות קל וחומר.
אורי מקלב: אם הסלולארי, אז קל וחומר לבזק עצמו, לנייחים עצמם.
אורי מקלב: אבל אולי באמת נרצה לשמוע על זה, מכיוון שגם אנשים גם לא מודעים לכך.
אורי מקלב: הם חשבו שאם יש לסלולארי, ודאי שזה גם לנייחים.
אורי מקלב: אבל בכל אופן אין ספק שזה נקרא פיצוי לקוח פשוט, רגיל, אז מבחינה פסיכולוגית, תדמיתית, אני חושב שעשיתם צעד חכם מצידכם.
אורי מקלב: אבל זה החלק הטוב.
אורי מקלב: אני מבין שלא באתם לכנסת רק בשביל זה.
אורי מקלב: זה תקלה שהיא בסדר גודל, כמעט קריסה.
אורי מקלב: זה לא נקרא תקלה, זה נקרא כבר קריסה.
אורי מקלב: אנחנו רגישים מאוד היום בנושאים האלה.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום על ציר של כניסות, של כניסת מערכות, של אירועים גדולים מאוד.
אורי מקלב: רק לאחרונה ראינו את הקריסה של כיבוי אש.
אורי מקלב: לכולנו זה מעביר צמרמורת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים מה שקרה, לא עבר הרבה זמן אחרי זה, רכבת ישראל, מה שקרה, והקריסה קודם כל באירוע שהיה שם ואחרי זה מכאן כל הקריסה של השירות לקוחות שלהם.
אורי מקלב: לא זו רק זו, אלא הוועדה מאתמול הייתה במערכות באירועים מאוד גדולים.
אורי מקלב: אנחנו זוכרים גם את מה שהיה בחברת סלקום בתחילת דצמבר, לפני כחודשיים, 1 בדצמבר ועכשיו בבזק.
אורי מקלב: בבזק הייתה תקלה בשבוע שעבר, ואני גם רוצה לציין שהייתה תקלה לפני כחודשיים, בפרקי הגשמים הגדולים שהיו לפני חודשיים או חודש וחצי.
אורי מקלב: בפרק הגשם הראשון שהיה, והיו שיטפונות שהיו.
אורי מקלב: יצאו מכלל פעולה בבזק מאות אלפי קווים במשך תקופה קצרה יותר.
אורי מקלב: עשרות אלפים היו מנותקים במשך ימים רבים, עד 10 ימים מה שלי ידוע, מפניות שהגיעו לוועדה.
אורי מקלב: 10 ימים אנשים שפנו כל יום על ידי ילדיהם או אחרים, אנשים שהיו חולים בבית, שיש להם רק קו נייח ולא קווים סלולאריים ולא מכשירים סלולאריים.
אורי מקלב: הם היו מנותקים לגמרי בעקבות ההצפות, ובזק אמרה שהיא עשתה מה שהיא יכולה, אבל מה לעשות.
אורי מקלב: אני אומר, "בארזים נפלה שלהבת".
אורי מקלב: אנחנו עוסקים בחברות או בארגונים הכי גדולים שלנו, הכי מטופחים אצלנו, הכי מרכזיים אצלנו ואם זה גם קרה בבזק, שבזק, קשה להגיד שהוא משהו שאיזה עומס בעקבות שיטפון שהיה נניח או איזה משהו לא צפוי, או איזה אירוע חריג מחולל, שריפה שלא הייתה צפויה, אבל נניח שלא יכלו להיערך.
אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על אירוע שקרה בעקבות פעילות יזומה של חברת בזק.
אורי מקלב: השאלה הנשאלת באופן הרבה יותר בולט, אם היא פעילות יזומה, איפה היה ההיערכות?
אורי מקלב: מה נעשה אם תקרה תקלה?
אורי מקלב: פעולות המנע למנוע דברים כאלה.
אורי מקלב: מה מהות התקלה?
אורי מקלב: אני חושב שלקוחות גם רוצים לדעת, לא מבחינה טכנית.
אורי מקלב: בסך הכול בחלק הערכי של העניין, כל מה שקרה מבחינת ההיתכנות של דבר כזה, מבחינת להכין הודעות לציבור שעשוי לקרות ואם ככה, יש לכם ככה.
אורי מקלב: בעצם הייתה תקלה או קריסה שקרה לפתע פתאום, בלי שום הכנה, בלי אפשרות אחרי זה גם לתקן אותה, בלי שום אפשרות לפעול, והתוצאות הן ברורות וידועות.
אורי מקלב: אנחנו גם רוצים עוד פעם לציין, אנחנו באמת שמחים על כך שגם שר התקשורת הודיע שמוקדי החירום, גם כן היה להם בעיות, נפלו.
אורי מקלב: גם שירותי החירום המחוברים לקווי בזק, גם הם נפלו.
אורי מקלב: אם ניגע בנושא של הפיצוי, כמובן שכל הדברים האלה, הפיצוי הזה, זה על לקוחות פרטיים, אבל עסקיים, שם מדובר בנזק הרבה הרבה יותר גדול, הרבה יותר רחב.
אורי מקלב: אנחנו גם רוצים להיכנס לנושא המשפטי או תביעות שיש, אם יש תביעות.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים שבזק תינזק על ידי דברים כאלה או אחרים שאמרו בוועדה, שזה יכול להזיק לה.
אורי מקלב: אז אנחנו גם ערים לכך ואנחנו לא רוצים לגרום לכם.
אורי מקלב: אנחנו ערים לכך ולא רוצים לגרום שום תקלה ושום נזק.
אורי מקלב: אני מבקש גם מחבר הכנסת חמד עמאר להגיד כמה מילים בעניין הזה.
חמד עמאר: כן, הדיון הזה דיון מאוד מאוד חשוב.
חמד עמאר: אני גם השתתפתי בדיון כשהייתה בעיה עם סלקום, והייתה מגבלה של סלקום לכמה שעות, וכבר כבודו הזכיר את הנושא של הלקוחות העסקיים שאצלם הנזק בהרבה הרבה יותר גדול.
חמד עמאר: אותם 5.5 שעות שלא היה להם את השירות, הם הפסידו הרבה כסף ואף אחד לא יודע מי יכול לפצות אותם, כי כל העסקים מסתמכים בדרך כלל על טלפונים נייחים, לא טלפונים ניידים, ומי שהיה צריך להתקשר ולהזמין משהו ולא הזמין, אותה חברת מוניות הפסידה באותו שעה.
חמד עמאר: הוא לא יכול לעשות את זה שבוע אחרי זה, כי באותה שעה הוא היה צריך את המונית ואותה חברת מוניות הפסידה, ואני לא יודע מי יפצה את אותם לקוחות.
אורי מקלב: או חברות קייטרינג או אוכל.
חמד עמאר: קייטרינג או אוכל, שכל האוכל שלהם שהוא נשאר אצלם.
חמד עמאר: גם הזמנות פיצה, גם כל מה שקשור, אבל נתתי את המוניות כדוגמא של הפסד שאנחנו לא יודעים מי יפצה אותם.
חמד עמאר: דבר שני, אני לא יודע אם נעשה משהו.
חמד עמאר: התקלה כבר ידועה, מה סיבת התקלה ותקלה כזאת לא תוכל לחזור לעצמה עוד פעם.
אורי מקלב: אתה שואל מה בעצם המסקנות.
חמד עמאר: כן, מה בעצם המסקנות של התקלה ואם היא יכולה לחזור, כי בסלקום, אני לא יודע אם אדוני היו"ר השתתף בדיון.
חמד עמאר: סלקום אמרה, הם לא יכולים לעלות על הבעיה.
חמד עמאר: הם לא ידעו מה הבעיה ואיך זה נגרם.
חמד עמאר: עד היום לא יודעים, למרות שנעזרו בכל חברות הסלולאר.
חמד עמאר: עוד נקודה שאני במיוחד באתי לכאן, אדוני היו"ר, אולי לא ידוע לך ואני מתחיל להעלות את זה.
חמד עמאר: אני נתקלתי רק במקרה לפני שבועיים, שבזק בכוונה תחילה מנתקת שכונות שלמות מטלפון כעונש קולקטיבי.
חמד עמאר: נגרם חבלה, וזה מאוד נושא שאני גם מבקש לעשות עליו דיון מיוחד, נגרמה תקלה באיזה שהוא קו של בזק.
אורי מקלב: במתקן של בזק.
חמד עמאר: מישהו בא וגנב.
חמד עמאר: חבלה זה גם גניבה.
חמד עמאר: ואז בזק, מה עושה?
חמד עמאר: היא מענישה את כל השכונה.
חמד עמאר: אני לא יודע אם היא עושה את זה בכל המקומות, או עושה את זה רק במגזר הלא יהודי.
חמד עמאר: כי זה קרה אצלי בשכונה.
חמד עמאר: אני גר בשכונת חיילים משוחררים.
חמד עמאר: פתאום אין לי טלפון בבית, אין לי אינטרנט.
חמד עמאר: אני מתקשר לבזק ושואל מה קרה.
חמד עמאר: אומרים, יש תקלה, יתקנו את זה בקרוב.
חמד עמאר: בגלל שאני בכנסת ועסוק, לא עכבתי אחרי זה.
חמד עמאר: אנשים מתחילים להתקשר אלי מהשכונה ואני מתחיל לבדוק כשאין אינטרנט.
חמד עמאר: מתברר שבזק כבר אומר לאנשים, הייתה גניבה של משהו באזור של השכונה, וכשאני מדבר איתך על שכונה, אתה מנתק יותר מאלף בתים.
חמד עמאר: אני גר בשפרעם, ונגיד מישהו מחיפה בא, גנב משהו לבזק, הם מנתקים את השכונה כעונש, חודש ימים, שבזק יכולה לתקן את זה בשעה.
חמד עמאר: אני דיברתי עם המנכ"ל בעצמי.
חמד עמאר: הגעתי למצב שבאמת אין תקלה.
חמד עמאר: יש עונש קולקטיבי, ובדקתי והתחלתי לבדוק את זה, והתברר לי שזה לא רק בשכונה שלי.
חמד עמאר: זה קורה במגזר, וגם במגזר הדרוזי, גם במגזר הערבי, וזה עונש קולקטיבי שבזק- - -
אורי מקלב: אני חושב שזה שווה דיון בפני עצמו.
חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים על זה דיון מעבר לדיון הזה, אבל רציתי להזכיר את הנושא הזה.
חמד עמאר: אני לא יודע למה.
אורי מקלב: אני הצגתי את זה בשאילתא על שכונה בירושלים, מספר שכונות בירושלים, שבשכונה אחת נגרם נזק למתקן של בזק, מכוון על ידי פורעים ועל ידי פושעים, ואולי אני חושב ש-6 שכונות מסביב, לא באו לתקן במשך תקופה ארוכה.
אורי מקלב: הם לא נכנסים לשכונת מאה שערים.
אורי מקלב: גם מקור ברוך, זה גם נחשב מאה שערים.
אורי מקלב: עשרות אלפי מנויים של בזק לא קיבלו שום מענה, מכיוון שבזק לא נכנסים לשכונת מאה שערים.
אורי מקלב: מה הקשר בין השכונה הזאת לשכונת מאה שערים?
אורי מקלב: מה הקשר בין מקור ברוך, אם מישהו יודע, לשכונת מאה שערים?
אורי מקלב: מה הקשר לשכונת שערי צדק?
אורי מקלב: מה הקשר לשכונות האחרות, כרם אברהם וכו' וכו'.
אורי מקלב: מדובר בקילומטרים רבים שלא קשורים, כולל שכונות דווקא החרדיות.
אורי מקלב: מי שסובל ממאה שערים, אנחנו סובלים לא פחות, והתושבים של מאה שערים סובלים גם כן.
אורי מקלב: אבל אני לא נכנס כאן לויכוח אם יש זמן מסוים שאי אפשר להיכנס לשכונה.
אורי מקלב: אבל הקלות הזאת של עונש, ולא בא לתקן, וגם העמידה מאחורי הדברים האלה, בלי שראינו איזה סימני חרטה בעניין הזה.
אורי מקלב: לפעמים השופט מחמיר עם נאשם כשהוא לא רואה אצלו סימני חרטה, הוא עומד מאחורי הדרישה.
אורי מקלב: .. שהיה איום, שום פעם משפטי, שהכינו תביעה אישית ותביעה נגד בזק, אז.
אורי מקלב: יימשך יותר ואז השפה הזאת, בזק הבינה בזה, וזה צר לנו מאוד בעניין הזה.
אורי מקלב: אני לא דיברתי על זה עכשיו, אז צר לי.
אורי מקלב: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת חמד עמאר, זה שווה דיון גם כן.
אורי מקלב: אבל אנחנו באמת רוצים לחזור למה שדיברנו.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו, אני גם הזכרתי את התקלה של בזק שהייתה לפני.
אורי מקלב: אני לא זוכר מתי היה פרק הגשמים הראשון שהיה כאן, שברור שהם היו גשמים מרובים תוך זמן קצר, וזה גרם.
אורי מקלב: מתי זה היה, בנובמבר?
אורי מקלב: סוף נובמבר אני חושב, סוף נובמבר, שאנחנו גם טיפלנו בעניין הזה, אבל גם בשביל זה לא עשינו ועדה.
אורי מקלב: בעיקר הוועדה שלנו זה לנושא של התקלה הגדולה שהייתה לפני שבוע, מכל ההיבטים, מכל הבחינות, גם בהיערכות שלכם, גם התרחישים שאתם חשבתם, אם בכלל בדקתם את הדבר הזה, אם הייתם ערוכים, אם נערכתם לקראת זה שאם יש לכם דבר כזה שקורה, גם לגבי העתיד.
אורי מקלב: אחרי זה יש לנו כמה שאלות לגבי ההטבה וגם לגבי משרד התקשורת.
אורי מקלב: קודם נשמע את בזק ואחרי זה את משרד התקשורת.
אורי מקלב: בקשה.
ון פליישר בן-יהודה: שלום לכולם.
ון פליישר בן-יהודה: אני אתחיל בעצם מהסוף.
ון פליישר בן-יהודה: אני אגיד כמה דברים ואחרי זה אני אתייחס כמובן לדברים שהעלו כבוד חברי הכנסת.
ון פליישר בן-יהודה: אחד, הדבר הכי חשוב זה שבזק גם היום בדיוק בשעות אלה הוציאה הודעה לעיתונות, שהיא השלימה את תחקור האירוע.
ון פליישר בן-יהודה: אנחנו יודעים בדיוק איך התרחשה התקלה, מה היו הסיבות לה.
ון פליישר בן-יהודה: אנחנו יודעים באופן מוחלט את הגורם לתקלה הזאת, בודדנו אותו, נטרלנו אותו ואנחנו עכשיו נוקטים בכל האמצעים האפשריים כדי שלא תישנה תקלה שכזאת בעתיד.
ון פליישר בן-יהודה: אז זה מה שחשוב.
ון פליישר בן-יהודה: אנחנו גם דיווחנו על זה למשרד התקשורת, הסברנו הסבר מפורט למשרד על הדבר הזה, והמשרד מעודכן בזה.
אורי מקלב: מה הציבור, זכותו לדעת בעניין הזה?
ון פליישר בן-יהודה: מדובר פה בהסבר מאוד טכני, אז אני לא יודעת כמה הפורום הזה הוא מתאים, אבל באופן עקרוני זוהה באג תוכנתי במערכת, ממש באג של תוכנה, שגרם לבעיה במערכת הניהול, וזה גרם לתגובה חריגה במערכת.
ון פליישר בן-יהודה: זיהינו אותו, נטרלנו אותו וכו'.
ון פליישר בן-יהודה: זה באג של תוכנה שבעצם גרם לזה שכל המערכות לא הצליחו לתפקד.
ון פליישר בן-יהודה: הן כל הזמן ניסו לאתחל את עצמן מהתחלה וברגע שהבאג הזה זוהה, הוא נוטרל.
ון פליישר בן-יהודה: הבאג הזה זה פשוט איזה משהו שהיצרן של הציוד לא ידע שהוא קיים.
ון פליישר בן-יהודה: כמו שיש לך איזה באג בטלפון ולא יודעים על קיומו.
ון פליישר בן-יהודה: מרגע שחברת הציוד יודעת, אז היא מנטרלת את הבאג הזה.