GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי קיברסקי: אנחנו מפנים תלונות על נהגי מוניות בדרך כלל לירושלים, לפניות הציבור.
ציפי קיברסקי: אני מקבלת תשובות רק אחרי שנה שהעניין טופל.
ציפי קיברסקי: נשאלת כאן השאלה באמת – נהג מונית שהתנהג לא יפה או משהו, למה זה לוקח שנה שלמה עד שצרכן, או עד שאני מקבלת, צרכן ואני מקבלים תשובה?
ציפי קיברסקי: למה זה לוקח שנה שלמה?
אורי מקלב: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף מחברי הכנסת?
אורי מקלב: אני רק רוצה להקריא לכם קטע.
אברהם מיכאלי: אנחנו נצא ונתנצל לפני שנשמע תשובות, יש לי וועדת כנסת.
אברהם מיכאלי: באמת א' אני צריך לשבח, יש להם שר מאד מאד חרוץ, והוא, אני לא מאמין שזה מגיע באמת בדיון ברמה של מנכ"ל או שר.
אברהם מיכאלי: זה דבר שאני חושב שנשמע את ההסברים שלהם, חלילה אני לא פוסק את דינכם לפני שתגידו את דבריכם, אבל אם זה מצטבר, ואגב – מישהו שאל מה זה הנתונים האלה.
אברהם מיכאלי: מה שהמ.מ.מ מדווח לנו, מבחינתנו ועם כל הכבוד לכל משרדי הממשלה זה הנתון הכי אובייקטיבי.
אברהם מיכאלי: רק שתבינו את זה שעם זה תצטרכו להתמודד באמת, איך אומרים בכתובים חזקים, לא בהצהרות סתם, בסדר?
אורי מקלב: אלה גם נתונים שנתמכים, חלקם על ידי משרד התחבורה בעצמו.
אברהם מיכאלי: כן, שמענו שני אנשים שלא מחוברים אחד עם השני.
שלמה כץ: בסדר, רק לסטטיסטיקות, אני מניח שהמקור שהוא המ.מ.מ מציין שהמקור הוא משרד התחבורה, רק רצינו לדעת איך זה פועל.
שלמה כץ: הוא טוען שזה נתונים שלו ---
אורי מקלב: חלק משיחות עם משרד התחבורה, חלק ממבקר המדינה.
שלמה כץ: בסדר, רק אנחנו מעדיפים שעם נתונים שמגיעים לכנסת תקבלו בצורה פורמאלית ממשרד התחבורה, ולא על סמך שיחות.
אברהם מיכאלי: תראה, אני לפני שנתיים ניהלתי ישיבה מיוחדת בוועדה הכלכלה נגד חברת 'קווים'.
אברהם מיכאלי: חברת 'קווים' היום הפכה להיות זכיינית מאד גדולה בגוש דן במיוחד.
אברהם מיכאלי: ובאמת, בזמנו השר כחלון הוא היה אז יושב ראש וועדת כלכלה.
אברהם מיכאלי: זה עוד בקדנציה הקודמת, ואני זוכר באמת העלינו מלא מלא תלונות, ובמשרד התחבורה התחייבו בזמנו לטפל בכל התלונות ולדווח לנו.
אברהם מיכאלי: אנו כוועדת כנסת אפילו לא קיבלנו תשובה עד עכשיו.
אברהם מיכאלי: כוועדת כנסת.
אורי מקלב: אני מקבל על עצמי עכשיו להציג את הדבר הזה.
אורי מקלב: אם אנחנו שלחנו כלשכה, כוועדה, שלחה למשרד התחבורה, למנכ"ל, תשובה בעניין הזה ולא קיבלו כבר כמה חודשים, מנובמבר אתה אומר, אנחנו מדברים כאן על ארבעה חודשים, זה פרק זמן שהוא לא סביר בעליל.
שלמה כץ: אולי תשמע את התהליך ואז תחליט אם זה סביר או לא.
אורי מקלב: רק דקה, קודם כל ניתן לחברי הכנסת.
אורי מקלב: אני לא מדבר ---
שלמה כץ: בסדר, אבל אתה כבר קובע שזה לא סביר, אולי זה כן סביר.
אורי מקלב: לא סביר מבחינת, אני לא אומר, קודם כל סיבות.
שלמה כץ: אם נסביר אז אולי ---
אורי מקלב: אני לא מאשים, יכול להיות שיש לכם תשובות.
אורי מקלב: קודם כל צריך להציג.
שלמה כץ: אז תנו לנו לנסות להסביר.
אורי מקלב: שלמה כץ, קודם כל זה לא סביר.
אורי מקלב: עכשיו, יכול להיות שיש לכם בעיות אובייקטיביות שנובעות מתוך משהו.
אורי מקלב: ארבעה חודשים תשובה של – "התקבלתי", מכתב התקבל, קיבלנו את המכתב תלונה שלך – זה לא סביר, לא סביר בעליל.
אורי מקלב: זה לא משנה, גם אם תגיד לי שאין לכם עובד אפילו אחד שעושה את זה לבד בשעות הלילה המאוחרות, זה לא אפשרי שהוא צריך לעשות את זה בלילה בשעות הלילה המאוחרות, זה לא סביר.
אורי מקלב: אבל לא משנה, התוצאה היא לא סבירה בעליל, וזה לא משנה.
אורי מקלב: התוצאה במבחן התוצאה זה לא היה סביר.
אורי מקלב: אני אקריא לכם תלונה שהגיעה אלי ולא על תחבורה.
אורי מקלב: קודם כל הנושא הוא לא רק תחבורה ציבורית עכשיו כהתנהגות שלהם.
אורי מקלב: הבעיות שיש לנו במשרד התחבורה כמו שאתה אמרת, ביום שישי שולחים ילד לדוד בשבת, עם כל ההכנות ומחכה רבע שעה קודם מהאוטובוס האחרון שמופיע בלוח הזמנים.
אורי מקלב: הוא מחכה שלושת רבעי שעה, המתח, ההורים, הטלפונים.
אורי מקלב: לשמוע שהתחנות מלאות ולא מקבלים מענה ועוד דברים של דילוג על תחנות.
אורי מקלב: להשאיר ילדה, זה כבר לא שהאוטובוס כבר איחר, שמשרד התחבורה יגיד שהצפי לא, שנהג ברשעות רואה ילדות בנות 14, משאיר אותן במוצאי שבת ב-11 בלילה.
אורי מקלב: מוריד אותן לא בתחנות כשהוא יודע איפה התחנות נמצאות, ואחרי זה מכחיש את העניין.
אורי מקלב: מכחיש ואומר שלא היה דבר כזה, ובעזות מצח ועוד דברים כאלה וכאלה, וכהנה וכהנה.
אורי מקלב: ובסוף אנחנו מדברים עכשיו על הכתובת, על משרד התחבורה, על הכתובת, לא יודע אם משרד התחבורה, הכתובת שצריכה לטפל בעניין הזה – איך היא מטפלת.
אורי מקלב: אולי זה לא נכון, אבל שמישהו יגיד שזה לא נכון.
אורי מקלב: אני אגיד לכם על מקרה אחד שיש לי, עוד מקרה של בחורה בת 18 שהייתה אמורה להגיע לשמחה באולם 'דודאים' או משהו כזה שנמצא באזור תעשייה ברמת גן, בני ברק, אזור תעשייה לא מקום הכי נעים.
אורי מקלב: היא באה מעיר בארץ, הגיעה לרמת גן או לבני ברק, לאיזה שהוא מקום, ואמרה שהיא לא יודעת איפה, היא לא מכירה בכלל את האזור.
אורי מקלב: עלתה למונית, היא שומעת שהנהג מונית מדבר עם מישהו אומר – "אני אבוא לאסוף אותך".
אורי מקלב: אז היא אומרת לו – "סליחה, אתה לא אוסף אף אחד, אתה לא מעלה".
אורי מקלב: הוא אמר עוד אחד, היא גם הצליחה להבין את הסיטואציה שהיא הייתה.
אורי מקלב: היא אומרת אף אחד אתה לא אוסף, אני מבקשת להגיע למקום ואתה לא אוסף אף אחד.
אורי מקלב: צפצף עליה.
אורי מקלב: היא לא מכירה איך הוא נסע, מה הוא נסע, העלה עוד נוסע, היא הגישה בעניין הזה, דיברה עם מי שעזר לה, אחיה או מישהו, והגישה תלונה.
אורי מקלב: התלונה הייתה, ואני מקריא לכם עכשיו מכתב שהגיב ב-17.3.2009 ממדינת ישראל לגברת רייך, לא משנה.
אורי מקלב: המכתב הגיע בעקבות – "אנו מאשרים קבלת תלונתך מיום 27.11.2008".
אורי מקלב: דהיינו, אם אנחנו מדברים מה-27.11.2008, משרד התחבורה מאשר את קבלת התלונה ב-27.11.2008, המקרה היה עוד לפני זה, אבל התלונה הייתה ב-27.11, והתשובה הראשונה של משרד התחבורה אליה היה ב-17.3.2009, זה ארבעה חודשים מלאים.
אורי מקלב: עכשיו הוא כותב "יש בדעתנו להזמינך למשרדנו על מנת לגבות הודעה.
אורי מקלב: לצערנו בשל עומס העבודה הרב עלול מועד גביית העדות להתעכב, ואנחנו מתנצלים מראש.
אורי מקלב: נבקש להביא לידיעתך שהעבירות שעבר לכאורה הנילון מצויות בתקנות העבירות.
אורי מקלב: לאור האמור...
אורי מקלב: המשך טיפול בתלונתך מחייבת הסכמתך למסירת עדות בפני חוקר ממשרדנו לפני בית המשפט במידה ותידרש.
אורי מקלב: על מועד גביית ההודעה תשלח הזמנה".
אורי מקלב: היא כמובן ענתה שהיא מוכנה לכל מה שהם רוצים, היא מוכנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהם לא ציפו כמובן, כי לכתוב את כל זה כבר בן אדם יכול להגיד – "תעשו לי טובה" ---
אורי מקלב: כן, על זה דיברנו, גם להפסיד יום עבודה, גם לבוא להיחקר, מוכנים לבוא להיחקר חלק ולעמוד בבית משפט, הם מוכנים לזה.
אורי מקלב: בסדר, היא קיבלה אחרי זה מכתב ב-19.4 לאחר כחודש מכתב ש-"אנחנו מאשרים את קבלת התלונה, אבל אנחנו שוקלים את האפשרות להעמיד לדין, אם יהיו הוכחות מספיקות, את מתבקשת לסור למשרדנו בבנק ישראל בחמש, בתאריך 3.5.2009".
אורי מקלב: יחסית בסדר.
אורי מקלב: עכשיו, מאשר קבלה ב-16.6.2009.
שלומית אבינח: שבעה חודשים אחרי התלונה.
אורי מקלב: לא, אחרי שהיא כבר באה וענתה עדות ב-3.5.2009.
אורי מקלב: אז "מאשרים קבלת תלונתך מיום 28.11.2008, בקשר לנסיעה במונית מספר כובע 19578, אנו מאשרים קבלת תלונתך של הנידון בצירוף תיק החקירה.
אורי מקלב: העניין נמצא בתחום טיפולנו ואנו נדאג לעדכן אותך בהמשך".
אורי מקלב: ואת צריכה לציין, זאת אומרת היא ביקשה לדעת מה קורה, אדם כבר טורח, ואחרי זה יש עוד תשובה מה-18.8.2010, שעד אז לא נעשה שום דבר.
אורי מקלב: 18.8.2010.
אורי מקלב: "אנחנו מודיעים", אחרי שהיא שאלה מה קורה, מה קורה, אז מודיעים לה שלאחר בדיקת החקירה הוחלט להגיש נגד הנילון כתב אישום לבית המשפט, ואם תדרשי את צריכה לבוא לתת עדות, ואם יש שינוי בכתובת תגידי, ואנחנו מודים לך על אורח הרוח מצדך, וכן על האזרחות הטובה שגילית.
אורי מקלב: עד היום, 23.2, כמובן שאין לא משפט, לא היה שום דבר.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום כבר שנתיים ---
אברהם מיכאלי: אם זה הוגש בבית משפט הם כבר לא אשמים, כי בית משפט יש שם תור מפה עד להודעה חדשה.
אורי מקלב: בסדר, זה לא שייך.
אורי מקלב: אדם נמצא היום, הוא לא קיבל שום דבר, זה המענה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להיכנס עכשיו לא לראש של בית משפט ולא לראש של משרד התחבורה.
אורי מקלב: קודם כל שנדע לראש של האזרח.
אורי מקלב: אם אנחנו נדע, נעמוד בתוך הראש של האזרח, עכשיו נוכל לקבל איפה הוא עומד, מה הוא רואה, מה הוא מכיר, מה הוא יודע, מה הוא עשה למען העניין, מה הוא נפגע, ועכשיו איפה אנחנו נמצאים בתלונה שלו.
יצחק הנאו: אני חושב שצריך לתת את הדגש על הנקודה.
יצחק הנאו: אני חושב שבסופו של דבר מטפלים יותר מהר, מטפלים יותר לאט, יש כאן מסר לחברות האוטובוסים והמוניות – אתם יכולים להמשיך לזלזל בגלל שלא קורה כלום.
יצחק הנאו: וזה מה שקורה בפועל.
יצחק הנאו: זה מה שקורה, הם ממשיכים לעשות מה שהם רוצים כי לא קורה כלום.
שלומית אבינח: שלמה כץ.
שלומית אבינח: תציגו את עצמכם, כל מי שמדבר, כי לא עשינו סבב והפרוטוקול חדש.
אורי מקלב: מבחינתנו במוקדם או במאוחר - מה שאתם מחליטים.
אורי מקלב: אני רק רוצה לציין עוד מילה אחת, דרור, אני יודע שאתה לא מדבר, או שאתה תדבר בהמשך, לא משנה.
אורי מקלב: אבל אני קיבלתי אז באמת, קיבלתי כשהייתה לנו ישיבה – תגישו תלונות ואני באמת קיבלתי אבל הייתי בתמימות אמרתי הוא צודק.
אורי מקלב: משרד התחבורה לא יודע על דברים חדשים.
אורי מקלב: שאלנו את האנשים שהיו כאן בתלונות, אתם פניתם למשרד התחבורה?
אורי מקלב: על דברים מהותיים שהיו, דברים מובנים מאד, לא פנו.
אורי מקלב: התמודדו מול חברת התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: ודרור בא ואמר כאן, אני מבקש מכם, ובצדק, הרגשתי שהוא אומר ועומד מאחורי זה, אומר אני רוצה לדעת.
אורי מקלב: דרך אגב, הוא טיפל בדברים שקשורים בטיפול משרד התחבורה ישירות, של מעקבים של משרד התחבורה על חברות התחבורה הציבורית, בכלים שיש להם טופל ויש שינוי דרמטי בעניין.
אורי מקלב: השינויים הם פשוט דרמטיים כשמשרד התחבורה עמד מול התחבורה הציבורית, מול החברה, החברה ידעה שהוא היום לא יכול להגיד לאזרח אני מטפל בזה, תבוא, טיפלתי, דיברתי עם הנהג, אני בודק, זה לא יהיה.
אורי מקלב: הוא עומד והוא עושה שינויים והוא גם מודה על השינויים האלה.
אורי מקלב: אני אומר, אני הבאתי גם דוגמא של נהג מונית.
אורי מקלב: פה לא מדובר על תחבורה ציבורית כבר, מדובר על התנהגות באמת פושעת, של נהג מונית שבא בשביל לא יודע מה הכוונה או לא הכוונה, וודאי ולו רק בשביל הכסף.
אורי מקלב: גם שאלתי את המתלוננת זה היה על הדרך?
אורי מקלב: היא אומרת – "אני יודעת אם זה על הדרך?
אורי מקלב: אני לא מכירה את הדרך".
אורי מקלב: הוא יכול להגיד לי על הדרך, הוא יכול להגיד לי לא על הדרך.
אורי מקלב: הוא אומר בדיוק זה היה בקו, בדיוק חיכה לו הנוסע הזה בקו שאני נסעתי איתו?
אורי מקלב: זה נשמע לי לא סביר.
אורי מקלב: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא, ואני לא מדבר על היחס שהיה גם עם הנהג, איך הוא הגיב כשהיא אמרה לו.
אורי מקלב: אבל נשאיר את זה.
שלמה כץ: טוב, אז ככה, אני שלמה כץ, אני מנהל אגף בקרה בפרויקטים ואני בין היתר אמון על הנושא של האכיפה והבקרה על מפעילי התחבורה הציבורית.
שלמה כץ: אני קודם כל מודה לאדוני שהעלה את הנושא לסדר היום.
שלמה כץ: אני יודע שנושא התחבורה הציבורית קרוב לליבך.
שלמה כץ: נפגשנו מספר הזדמנויות בשדולה של הכנסת למען התחבורה הציבורית, ולכן אני מאד ---
אורי מקלב: אני מייצג את הוועדה.
שלמה כץ: כן, אני אומר באופן כללי, אז אנחנו באמת רואים גם בך אישית אבל גם בוועדה הזאת שותפים לעשייה שלנו של התחבורה הציבורית.
שלמה כץ: מה שאני חושב שיש כנראה איזה שהם פערי מידע או פערי ידע בין התמונה שמצטיירת לכם, לבין מה שאנחנו עושים ואני אנסה להבהיר במה דברים אמורים, ואיך אנחנו מתייחסים לעניין.
שלמה כץ: קודם כל, בוא נחלק את המטרייה הזאת לשני חלקים עיקריים – יש נושא של פניות, שכמו שתיארת אותו טוב בהתחלה הוא עניין אחד; ויש נושא של תלונות.
אורי מקלב: זה בזכות מנהלת הוועדה.
שלמה כץ: כן, בסדר גמור.
שלמה כץ: והוא הנושא של תלונות.
שלמה כץ: אולי הנושא השלישי שהולך על ידה ---
אורי מקלב: אין מספיק תאורה, אין מספיק תחנות במקומות.
שלומית אבינח: זה המשרד היחיד שקטגורית, חלוקה מוחלטת.
שלומית אבינח: אף משרד לא,
שלמה כץ: תיכף אני אסביר לכם.
אורי מקלב: העלה נוסע שהוא לא בהסכמתי, או שהנהג הזה הוריד את הבת שלי ללא תחנה.
אורי מקלב: זה תלונות, זו תלונה ספציפית על מספר אוטובוס, מספר נהג.
שלמה כץ: ואולי הנושא השלישי שיש בעניין הזה, זה בעצם המידע שעומד ל התחבורה, בעצם לשפר את השירות לציבור, שזה בעצם העניין המהותי ביותר, כי זו המטרה של כל המאמץ הזה, בעצם לשפר את השירות בתחבורה הציבורית.
שלמה כץ: אז אני אתחיל בנושא של המידע שעומד ל התחבורה.
שלמה כץ: ל התחבורה עומד מידע עצום בהיקפו לגבי השירות בתחבורה הציבורית.
שלמה כץ: משרד התחבורה משקיע כ-30 מיליון שקל בשנה בבקרה יזומה שלו בשביל לדעת בדיוק מה קורה בכל מקום, ברמת אמינות מאד מאד גבוהה, מאד מאד גבוהה.
אורי מקלב: הוא שוכר שירות חיצוני?
שלמה כץ: כן, כן, שוכר שירות חיצוני.
שלמה כץ: בשירות החיצוני הזה יש מעל 100 בקרים שעושים נסיעות סמויות, עושים אלפי נסיעות בשנה, נסיעות נוסע סמויות, ויש מנגנון מנהלי מובנה לטיפול בחריגות של המפעילים.
שלמה כץ: כלומר, המפעילים מטופלים, או השירות שניתן על ידי המפעילים מטופל באופן שוטף ואינטנסיבי על ידי משרד התחבורה, ובשנת 2010 גבינו מהמפעילים, או בעצם קנסנו אותם, הם שילמו פיצויים מוסכמים יותר נכון, בהיקף של למעלה מ-5 מיליון שקל, כשהשנה זה עוד יגדל.
שלמה כץ: כלומר, יש לנו תמונה מלאה ---
אורי מקלב: רק שאני אדע איך זה, יש לכם פקחים שלכם, ואתם מבררים את זה אצלכם.
שלמה כץ: מבררים את זה אצלנו.
אורי מקלב: זאת אומרת זה לא בית משפט.
שלמה כץ: זה הליך מנהלי.
אורי מקלב: זאת אומרת אם מישהו אמר לי שבבית המשפט זה הרבה זמן, זה לא מגיע לבית המשפט.
שלמה כץ: לא מגיע לבית משפט.
שלמה כץ: זה הליך מנהלי שלנו פנימי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אבל אין לזה משמעות לאזרח.
אורי מקלב: לא, יש לזה משמעות מאד גדולה, זה לא צריך להגיע לבתי המשפט.
שלמה כץ: יש לזה משמעות מרחיקת לכת, בכל המדדים האובייקטיבים שאנחנו מנהלים יש שיפור בתחבורה הציבורית בכל הפרמטרים, בכל האשכולות.
שלמה כץ: אם הוועדה תרצה לרדת לרזולוציה הזאת אז אנחנו נשמח להציג גם העבודה הזאת בפני הוועדה, כדי להניח את דעתכם שדברים נעשים במשרד התחבורה ויש שיפור מתמיד בתחבורה הציבורית.
שלמה כץ: כלומר, אם הייתה תחושה שהכלי שלנו לדעת מה קורה בשטח הבלעדי זה תלונות הציבור, זה לא המצב.
שלמה כץ: יש לנו כלי מאד מאד חזק, מאד מאד אפקטיבי כדי לדעת.
שלמה כץ: הקמנו את הכלי הזה בדיוק בגלל שידענו מה הבעיות של שאר הכלים.
אורי מקלב: הבקרה בפיקוח הזה זה בעקבות תלונות שמגיעות אליכם?
שלמה כץ: לא, לא, לא.
אורי מקלב: זאת אומרת זה פיקוח שלכם על עמידה בלוח זמנים ---
שלמה כץ: זה פיקוח שלנו.
שלמה כץ: עוד פעם, זה פיקוח שלנו, פיקוח שלנו, פיקוח שלנו יזום שלנו, על כל הפרמטרים.
אורי מקלב: זאת אומרת גם על התנהגות נהגי אוטובוסים.
שלמה כץ: בודקים 35 פרמטרים עם 70 ומשהו תתי פרמטרים, אצל מפעיל תחבורה ציבורית.
שלמה כץ: אנחנו בודקים 10% מהנסיעות השבועיות שיש לו ברישיון במהלך חצי שנה.
שלמה כץ: אנחנו בודקים אותם בנסיעות on bored של נוסע שלנו, נוסע סמוי שעולה, משלם כרטיס וחש את חווית הנוסע.
שלמה כץ: יש תהליך ברור שלם ---
אורי מקלב: זאת אומרת היא אפשר לזהות אותו.
שלמה כץ: לא, לא, הוא לא מזוהה.
שלמה כץ: סמוי, זה נוסע סמוי.
אורי מקלב: ועל זה הם נשפטים?
שלמה כץ: על זה הם לא נשפטים, התהליך הוא מנהלי, ומשלמים פיצויים מוסכמים.
אורי מקלב: סך הכל כמה פיצויים?
שלמה כץ: אז אמרתי, ב-2010 גבינו למעלה מ-5 מיליון שקל, כמעט שישה מיליון שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לתת דוגמא למשל למקרה שגביתם כסף עליו.
שלמה כץ: כל מקרה שאוטובוס לא מגיע בזמן יש פיצוי מוסכם של לדעתי 1,000 או 1,500 ₪, אני כבר לא זוכר את הסכומים.
שלמה כץ: יש תעריפון כזה לכל עבירה ועבירה.
שלמה כץ: יש עשרות מקרים כאלה, מנוהלים על ידינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה למשל במקרה של תלונה של ---
שלמה כץ: רגע, מיד אני אסביר.
אורי מקלב: דרך אגב, החמישה מיליון, אני לא מכיר, זה לא נשמע לי סכום עתק בשביל ---
שלומית אבינח: כמה מפעילי תחבורה יש.
שלמה כץ: 16.
אורי מקלב: הם עקיפים, זה המפעילים.
שלמה כץ: לא רק זה, שנייה.
שלמה כץ: תיכף אני אסביר.
אורי מקלב: אני רק אומר, אני בא מהרשויות המקומיות, הקנסות שנותנים נניח דו"חות החנייה, מכניסים הרבה יותר מההוצאות עליהם.
אורי מקלב: אתם מוציאים 30 מיליון ומקבלים בסך הכל 5.
שלמה כץ: זה נכון.
שלמה כץ: אנחנו לא רוצים להרוויח.
שלמה כץ: גם את ה-5 מיליון האלה, בהסכם עם האוצר, אנחנו מחזירים אותם לציבור באמצעות קרנות שיפורים, שאנחנו עושים פרויקטים בקרנות האלה.
שלמה כץ: האוצר בהגינותו ---
אורי מקלב: תחנות, תאורה.
שלמה כץ: בהגינותו אמר האוצר אני לא רוצה להרוויח את הכסף הזה, מחזירים את הכסף הזה לציבור.
שלמה כץ: עושים תחנות באמת, מסופים, כל מיני, מידע לציבור, כל מיני פרויקטים מהסוג הזה.
שלמה כץ: עכשיו, הקנס הישיר הזה זה לא הדבר היחיד שנעשה.
אורי מקלב: זה דבר טוב, כלי מאד חשוב.
שלמה כץ: אני רק רוצה להבהיר שאם מדברים על ---
אורי מקלב: פעולות ציבור.
שלמה כץ: אני אדבר על הכל.
שלמה כץ: תלונה של פקח שלי, דינה כמו תלונת ציבור, כי זה בסוף בן אדם שנסע.
שלמה כץ: אני אגיע לזה.
אורי מקלב: יש לי הרבה מה לדבר על התחבורה הציבורית כולה.
אורי מקלב: אבל אני רוצה להגיע למצב שכבר אזרח מתלונן, איך זה מגיע.
שלמה כץ: הבנתי.
שלמה כץ: אני אגיע.
אורי מקלב: אני מבין, אני יודע שהרבה תלונות בתחבורה הציבורית אתם עושים.
אורי מקלב: אני רוצה להגיע לנקודה של התלונות, איך מערכת התלונות עובדת.
שלמה כץ: ברשותך, אני אגיע, תן לי.
שלמה כץ: עוד משפט אחד ואני מגיע.
שלמה כץ: פשוט להערה שלך שזה הרבה או מעט קנסות.
שלמה כץ: הציון של הבקרה, אז בסוף זה מצטבר לכדי ציון למפעיל.
שלמה כץ: הציון הזה משמש פרמטר מאד חשוב ביכולתו לזכות במכרז הבא.
שלמה כץ: שם יושב השוט המאד גדול.
שלמה כץ: במכרזים האחרונים זה הגיע לכדי 17% מהציון שהיה ציון הבקרה.
אורי מקלב: בשכלול הזה.
אורי מקלב: חשוב ביותר.
שלמה כץ: בשכלול הזה.
שלמה כץ: כלומר, יש לזה משמעות מאד מאד, הרבה יותר מאשר הכסף עצמו.
אורי מקלב: 17% מהציון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל כמה זמן יש מכרז?
שלמה כץ: ...
שלמה כץ: אם אחד זה שנים, היה 6 שנים, עכשיו מאריכים את התקופות, אבל תקופות הארכה, היום לדוגמא אנחנו הולכים למודל,
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כל כמה זמן זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שש, שבע שנים?
שלמה כץ: רגע דקה, נכון.
שלמה כץ: אבל אתה יודע ביום הראשון אם אתה רוצה, אתה חפץ חיים, אתה יודע שאתה לא יכול ביום האחרון לשפר את ציוני הבקרה שלך.
שלמה כץ: אתה צריך לאורך כל התקופה להיות בסדר.
אורי מקלב: זאת אומרת יש חברה שנפסלה בגלל מצב כזה?
שלמה כץ: לא עניין של נפסלה, אבל ---
אורי מקלב: או שלא עמדה בגלל ה---
שלמה כץ: לא, זה לא עמדה.
שלמה כץ: התשובה היא כן, במכרזים האחרונים זכו רק בגלל ציון הבקרה, כי ההפרשים בפער, הפער בכסף, זאת אומרת המכרז האחרון יש כל יקנעם, הבקרה הייתה ... לפרטים של 100%, כי היה שם מחיר מינימום, כולם נצמדו למחיר המינימום, בסוף מה שקבע זה ציון הבקרה.
שלמה כץ: בכל המכרזים שהיום אנחנו עושים עם אפשרות הארכה, תנאי הארכה הוא עמידה במדדים האלה.
אורי מקלב: שלמה, בוא ניכנס לתלונות הציבור.
שלמה כץ: בנושא התלונות – כאשר אנחנו מגיעים לנושא של תלונה מהציבור, להבדיל מבקרה יזומה שאנחנו עושים, בבקרה יזומה שאנחנו עושים, זה כמו דו"ח של שוטר, חזקה שמה שהבקר אמר הוא הנכון, ועכשיו חובת ההוכחה שזה לא נכון נתונה על החברה.
שלמה כץ: במצב של תלונות הציבור בעצם זה גרסה מול גרסה, כפי שהיטיב לתאר המתלונן, ואז נדרש בירור של העובדות.
שלמה כץ: ולא סתם בירור, אלא בירור יסודי.
שלמה כץ: מאחר ותקנות התעבורה, העבירה על תקנות התעבורה מוגדרת כעבירה פלילית, כל דר הטיפול שלה מוגדרת בחוק, ואנחנו פועלים על פי חוק הפרוצדורה הפלילית.
שלמה כץ: יטיב לתאר את זה אולי עורך הדין הררי שמנהל את מחלקת התביעות.
שלמה כץ: אנחנו פועלים לפי חוק הפרוצדורה הפלילית, ואנחנו צריכים להגיע לרמת שכנוע של מעל לכל ספק סביר, ולא 51%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם נורא סומכים על הבקרים שלכם ומאד לא סומכים על הציבור?
שלמה כץ: אנחנו סומכים, זה עניין של ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה צריך להיות מעל ל-100%?
שלמה כץ: זה עניין של דין, זה לא עניין שתלוי בי.
שלמה כץ: זה לא עניין של האם אני סומך או לא, זה החוק.
שלמה כץ: אם אני מאשים אותך עכשיו בעבירה, אם אני מאשים חברה בעבירה פלילית, נרשם לה רישום פלילי בסופו של דבר, זה החוק אומר שזו הרמה של ה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, התלונה הזאת זה מה ש ----
שלמה כץ: כן, עבירה פלילית לכל דבר ועניין.
אורי מקלב: אבל זה לא בבית משפט.
אורי מקלב: הבירור הוא לא בבית משפט הוא הליך מנהלי כזה.
שלמה כץ: הליך מנהלי אמרנו, הליך מנהלי זה הליך מנהלי.
אורי מקלב: נהג פלילי אתה לוקח אותו אליך?
שלמה כץ: לא, לוקח אותו לבית המשפט בהליך פלילי.
אורי מקלב: אבל כששוטר אומר לנהג אתה עברת באור אדום והנהג אומר אני לא עברתי באור אדום, השוטר הוא ---
שלמה כץ: נכון, אבל זה לא המצב.
אורי מקלב: אם לא היו עוד נתונים שהוא יכול לתת.
שלמה כץ: זה לא המצב במקרה של אזרח.
שלמה כץ: כשאזרח מתלונן גם המשטרה מנהלת חקירה.
שלמה כץ: אין חזקה שהאזרח צודק, צריך לנהל חקירה.
אורי מקלב: לכן זה מסביר מה שכתבו לי למה מוזמנים אנשים לחקירה ולמה צריך את העדות שלהם, אני מבין את זה.
אורי מקלב: בלי זה אתה לא יכול להגיש את התביעה.
שלמה כץ: נכון, נכון.
שלמה כץ: עכשיו, תהליך החקירה מעצם טבעו הוא תהליך מאד ממושך.
שלמה כץ: לשם הדוגמא - במקרה של האדון, מבלי להיכנס לפרטי התיק עצמו, אבל רק בתור דוגמא, נדרש באירוע הזה קודם כל לזמן את הנהג, לשמוע את גרסתו.
שלמה כץ: אחרי זה צריכים לשמוע את מי ששלח את הנהג, כי אני לא מניח שהוא עשה את זה על דעתו.
שלמה כץ: יכול להיות שהסדרן, שעולה מהחקירה שהסדרן הנחה אותו לפעול ככה.
שלמה כץ: ואז צריכים לברר מה קורה עם הנהג, ולבסוף לחברה יש אחריות כי היא קיבלה את האחריות, צריכים לזמן את מנהלי החברה לעניין.
שלמה כץ: עכשיו, לא כולם אכן נענים לזימון הראשון.
שלמה כץ: כלומר, יכול להיות שהנהג הנדון כבר לא עובד בחברה, וכבר אין לנו כלי אפקטיבי באמצעות החברה לגרום לנהג להגיע.
שלמה כץ: אז אני צריך להתלות לו את הרישיון, בעצם לעכב, לגרום לאי חידוש של הרישיון שלו ---
שלומית אבינח: סליחה, ואם הוא עבר לחברה אחרת אז אתה לא יכול מחברה אחרת על העבירה שהוא ביצע?
שלמה כץ: אין לי סמכות חוקית להכריח את הנהג, לתפוס אותו באוזן ולהביא אותו לחקירה.
אורי מקלב: אם הוא לא הגיע לחקירה אז אתה מגיש את התלונה על סמך העדות שיש לך, זה מגיע לבית המשפט, ולבית המשפט הוא יבוא.
אורי מקלב: לוקחים את הסיכון הזה.
שלמה כץ: זה לא מצב שלהבנתי אפשרי, אבל אני חושב שגבי יוכל ---
אורי מקלב: טוב, אני לא בא לתת עצות לצורך העניין.
שלמה כץ: רק דקה.
אורי מקלב: כשלוקח שנתיים זה כבר יכול להיות.
אורי מקלב: אם זה היה מיד אז היה הכל מתחיל.
שלמה כץ: כל התהליך הזה הוא תהליך מורכב, ואנחנו מסכימים שהוא ---
אורי מקלב: אבל שלמה, כשזה עוד לפני החקירה, כשאדם מתלונן ב-27 לנובמבר והוא מקבל תשובה 'התקבל' ב-17 למרס 2009, זה עוד לא חקירה.
שלמה כץ: מאה אחוז, אז זאת הנחה, עוד פעם, זאת הנחה, נכון.
אורי מקלב: זה עוד לפני הכל.
שלמה כץ: אבל אני לא רוצה להיכנס לפינה של באמת לספור כמה אנשים יש ומי --- אולי גם להגיד משהו על המספרים, אתה כבר רוצה שניכנס למספרים.
שלמה כץ: כאילו אתם מדברים על כאלה, על 2,000 תלונות בשנה, אני לא יודע כמה יש.
ציפי קיברסקי: 70,000.
ציפי קיברסקי: יש לנו סך הכל 70,000.
שלמה כץ: 2,000 תלונות בשנה על התחבורה הציבורית.
שלמה כץ: קחו בחשבון שבכל יום במדינת ישראל יש 2 מיליון נסיעות נוסע.
שלמה כץ: תעשו את המכפלות, תורידו את השיעור של המתלוננים, גם אם תיקחו אותו במובן הכי רחב של הנתונים ---
אורי מקלב: לא, זה לא הרבה תלונות.
שלמה כץ: ממש לא הרבה.
אורי מקלב: וודאי זה לא הרבה, זאת השאלה שלי, זה לגמרי לא הרבה.
שלמה כץ: זה לא בגלל שאנשים, עוד פעם, אתה יכול להניח שבגלל שאנשים לא רוצים להתלונן.
שלמה כץ: תרשה לי לכפור בהנחה הזאת, אני מניח שזה לא מעט בגלל האיכות של השירות בתחבורה הציבורית.
שלמה כץ: בסדר, אני מבין, אני מכיר את התחושות של אנשי מודיעין עילית,
יצחק הנאו: לא, לא, לא, אני לא נוסע בכלל בתחבורה ציבורית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בכלל לא קשור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הילדה שלי שהיא עוד שבוע בעזרת ה' בת 16, לא יודעת איפה אני נמצאת עכשיו, מתקשרת אלי להגיד 'אמא, אל תשאלי, האוטובוס אחר', סתם זה כאילו זה ממש צחוק הגורל, ו'אני איחרתי לשיעור'.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא לא תתלונן במשרד התחבורה עכשיו להגיד שהייתה בעיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ברור שיש הרבה פשלות ואנשים לא מתלוננים.
שלמה כץ: לא, זו בדיוק הבעיה מול תחושות.
שלמה כץ: אני לא יכול להתמודד מול תחושות.
שלמה כץ: כי אני לדוגמא לא יודע איפה הבת שלך עמדה.
שלמה כץ: אם הבת שלך לדוגמא לא עמדה בתחנת קצה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא עמדה בתחנת אוטובוס, נו באמת.
שלמה כץ: עמדה בתחת אוטובוס, רגע, שנייה.
שלמה כץ: אם היא לא עמדה בתחנת קצה, אז אין משמעות למילה 'איחור'.
שלמה כץ: האוטובוס חייב לצאת בשעה קבועה מתחנה הקצה.
שלמה כץ: אין שעה שהוא צריך להגיע לתחנות לאורך המסלול, אוקי?
שלמה כץ: זאת אומרת אם היא עמדה בתחנה שנייה או שלישית ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא עכשיו יצא נניח בשעה מדויקת מתחנת קצה, ובדרך אשתו צלצלה אמרה 'תקנה חלב', בינתיים הלך קנה חלב, הגיע ל----
שלמה כץ: לא, זה לא המצב.
שלמה כץ: זה לא קורה.
שלמה כץ: הציפייה, אני מניח שהבת שלך או כל אחד אחר, בא ואומר אוקי, בסדר, אני עומד בתחנה ליד הבית שלי ואני מצפה שהאוטובוס יגיע ב-10:10,
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, כתוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש טבלה מתי הוא מגיע.
שלמה כץ: אבל הטבלה מתייחסת, זה בדיוק מה שאני אומר, הטבלה מתייחסת למתי הוא יצא מנקודת הקצה, לא מתי הוא מגיע לתחנה השלישית.
שלמה כץ: אין לוחות זמנים לתחנה השלישית או הרביעית או החמישית.
אורי מקלב: שלמה, בוא נציג את זה, יש הרבה בעיות ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראו, אני באמת מאד מחבבת, אני מצטערת אדוני היושב ראש, אני חייבת להגיד לכם שאני מסכימה דרך אגב עם חבר הכנסת מיכאלי, ששר התחבורה לפחות שנמצא כרגע, הוא כנראה גם לא יודע, הוא לא מודע לדברים האלה, כי אנחנו מכירים אותו ---
אורי מקלב: בשביל זה אנחנו עושים ישיבה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני יודעת את הפעילות שלו, אני יודעת מה הוא עושה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה להגיד לך שמה שאתה אומר, בכלל כאילו, אני שומעת אותך, כל הדברים שסיפרת פה על סמויים, או על בדיקת, לי בעיני זה נראה קצת יותר, לא יודעת מה, ניסיון לתת עוד קנס לאנשים, ולא באמת לטפל בבעיות, כי הבעיות האמיתיות הן פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מה אתם רואים, זה מה מרגיש הציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אל תהיה ציני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תגיד לי ---
שלמה כץ: לא, אני לא יכול, אין לי מה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא תגיד, א' תיכף נעבור לחוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול ---
לימור קופרמן: מה שמגדיר את התלונות האלה כתלונות, שצריך לעשות ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז א' ---
שלומית אבינח: זו האבחנה במשרד התחבורה.
שלמה כץ: לא במשרד התחבורה, זה החוק.
שלומית אבינח: תשמע, אני מכירה את חגי, אני מכירה את אורית גיא ארז, אורית גרופ, אני מנהלת את הוועדה 14 שנה, ואני עובדת מול רוב משרדי הממשלה.
קריאה: גיא ארז כבר לא בתפקיד.
שלומית אבינח: המשרד היחיד שמאבחן באופן קטגורי בין תלונות לפניות – זה משרד התחבורה.
שלמה כץ: זו עובדה, נכון.
שלומית אבינח: זו עובדה.
שלומית אבינח: אני אין לי אינטרס, אני מנהלת הוועדה ---
שלמה כץ: אבל זה החוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה חוק?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה חוק?
לימור קופרמן: מה לא בסדר בחוק?
שלומית אבינח: אז רגע, תנו לי להמשיך לדבר.