GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד נעמת: אני צריך לסבול את הכאבים האלה וצריך לחיות עם הכאבים האלה.
דוד נעמת: הגוף מותש, אף אחד, אני לא יודע אם מישהו מסוגל להבין מה זה 20 סטנדים שרובצים לו בחזה בכל תנועה של יד, לא לטאטא, לא להרים ידיים למעלה, לא לעשות דבר, פשוט לא לתפקד.
דוד נעמת: אלו לא חיים.
דוד נעמת: כשמגיעים לוועדה הרפואית, אז כותבים במפורש, כותבת הוועדה רפואית מלפני חודש, "לובש ופושט מעיל וחולצה ללא בעיה".
דוד נעמת: האם זה נותן את האינדיקציה אם האדם מסוגל לעבוד חמש-ארבע שעות או שש שעות.
אורי מקלב: לאיזה וועדות הגעת כבר?
אורי מקלב: הגעת עם חוות דעת רפואיות?
דוד נעמת: של קרדיולוגים.
דוד נעמת: ארבע חוליות עם בלט דיסק, עם הצרויות פנימיות ברמות שונות, פריצת דיסק בגב התחתון - - -
אורי מקלב: אל תרחיב בעניין הזה.
אורי מקלב: ספר לנו איפה הבעיות.
דוד נעמת: הבעיה בתהליך, איך יכול להיות שתהייה קביעה של רופאה שאני בא אליה לשתי דקות, לא יותר משתי דקות שאני נמצא אצלה בוועדה והיא חורצת את גורלי.
דוד נעמת: היא קובעת שזה מצבי, הועדה האחרונה הייתה אורתופדית, ואז לא רק שעם ההחמרה שהבאתי בוועדה הקודמת מלפני שנה שלא היה להם - - -
אורי מקלב: עברת וועדה אחת, וועדת ערר?
דוד נעמת: עברתי גם וועדות ערר, בוועדה רפואית נותנים 90% נכות.
דוד נעמת: כשאתה יושב אצל הרופא והרופא אומר לך "מגיע לך עבור רמת שומנים גבוהה בדם".
דוד נעמת: הרופא אומר לי במפורש ורושם את זה לידי וכותב, ואחר אפס ואפס.
דוד נעמת: למה?
דוד נעמת: למה הוא משקר את הציבור, או למה הוא משקר אותי?
קריאה: קיבל הוראה.
דוד נעמת: למה הוא משקר אותי?
דוד נעמת: למה הוא כותב שצריך לקבל ואני לא מקבל?
דוד נעמת: למה כשיש אוסטאופורוזיס קשה, חמור בחוליות של עמוד השדרה ובעמוד השדרה, הם רושמים את זה ולא נותנים את אחוזי הנכות האלה?
דוד נעמת: הם כותבים את זה במפורש.
אורי מקלב: אתה ניגשת לוועדת ערר?
דוד נעמת: מחר יש לי וועדת ערר נוספת.
אורי מקלב: כמה זמן אתה מסתובב?
דוד נעמת: כבר שלוש שנים שאני לא עובד, אני לא מסוגל, אני לא עובד ואין לי ממה לחיות, הקצבה היא 1,209 שקל, עכשיו לפני כחודשיים העלו אותה ל- 1,340 שקל.
דוד נעמת: זאת הקצבה שאיתה אדם צריך לחיות.
אורי מקלב: אתה הגעת איתם לבית המשפט?
דוד נעמת: עדיין לא הגעתי לבית משפט.
אורי מקלב: שלוש שנים אתה בתהליך של ברורים.
דוד נעמת: כי אני עובר כל פעם צנתורים ואני אומר להם "יש לי החמרה".
אורי מקלב: לך קבעו אחוזי נכות.
דוד נעמת: 65% נכות לאובדן כושר עבודה.
אורי מקלב: ואתה מערער על זה בהזדמנויות שונות.
דוד נעמת: ערערתי פעם אחת והשאירו את זה אותו דבר, מחר יש לי ערעור נוסף על הוועדה שקבעה לפני כחודש.
אורי מקלב: לפני כחודש מי היה בוועדה?
דוד נעמת: רופא ופקידה.
אורי מקלב: ולא העלו את האחוזים?
דוד נעמת: הורידו, הם הורידו מה- 90% שהם קבעו, הם הורידו ל- 70% אבל הם השאירו את אובדן כושר עבודה על 65%.
דוד נעמת: איך זה יכול להיות שקודם היה 90% וכעת כשאני בא אליכם עם החמרה, אני לא הגעתי אליהם עם הקלה, לא רק שלא מוסיפים, מורידים?
אורי מקלב: מחר יש לך וועדת ערר.
דוד נעמת: מחר יש לי וועדת ערר.
דוד נעמת: אז מה?
דוד נעמת: אני שומע את הסיפורים שלה ואותי ישלחו אותי גם כן לבית משפט.
אורי מקלב: תודה דוד.
אורי מקלב: יצחק בבקשה.
אורי מקלב: יצחק אתה היית כאן בוועדה אחרת שדנה בזכויות של ילדים ואתה טענת שחוזרים וקוראים לך לוועדות שונות, הנושא שדיברנו קודם, שעליו יצאה הוראה של מנכ"לית המוסד לביטוח לאומי לא לקרוא לילדים הולך וחזור.
אבנר עורקבי: למה אנשים מהנהלת המוסד לביטוח לא פה, למה המנהלת וגם הסמנכ"לית לא פה, או כל מנהל מוסמך שיכול לתת את התשובות, למה הם לא פה?
אורי מקלב: אתה צודק, אבל אתה יודע שזה לא פוגם באיכות הדיון שלנו וגם - - -
אבנר עורקבי: זה אומר שהם מזלזלים בנו, הם מזלזלים בנו, ואומרים תמשיכו לצעוק, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
אורי מקלב: אנחנו ניתן לך את זכות הדיבור, נתתי לך לדבר בנושא הזה ואתה יודע שבסופו של דבר הבאנו את המנכ"לית לכאן.
אורי מקלב: היום אנחנו שומעים את המקרים, ולפי המקרים והסיכומים, הייתי רוצה שזה יסתכם בישיבה אחת אבל אני יודע שזה לא יגמר בישיבה אחת.
אורי מקלב: היום שומעים על הנושא מההיבט של ההתנהלות וגם לגבי החלק העקרוני אנחנו נבחן איך ממשיכים הלאה.
אורי מקלב: אין ספק שלא רק למנכ"לית, אנחנו פונים לשר, אנחנו גם בקשר ישירות עם השר.
אורי מקלב: אני מוכרח לציין, אתמול היינו בכינוס ושמענו גישות אחרות בעניין הזה ואנחנו מקווים שגם נצליח לממש.
שמעון יאיר: אני לא מבין למה אתם לא מביאים 2,000 איש לביטוח הלאומי, נסגור אותו ולא ניתן להם לחיות עד שזה יגמר.
אורי מקלב: זה יעזור?
אורי מקלב: תתארגנו, כל הארגונים.
שמעון יאיר: בכל פעם מגיעים לפה, בוכים, בוכים, ההיא באה ואומרת את מה שיש לה להגיד, בוכים, הולכים ונגמר הסיפור.
שמעון יאיר: תוציאו ילדים לרחובות.
שמעון יאיר: עובדה שהחוק הזה נפל שלוש פעמים בוועדת שרים.
אורי מקלב: את החלק של ההתנהלות אנחנו לא מתכוונים להזניח.
אורי מקלב: יש דברים עקרוניים - - -
שמעון יאיר: אני זוכר שלפני כחמש עשרה שנה ישבנו כאן ואמרו לנו שצריכים להוציא את הוועדות מהמוסד לביטוח לאומי, ושאנחנו נוציא, ועד עכשיו לא הוציאו.
שמעון יאיר: צריכים להוציא את הילדים לרחובות.
אורי מקלב: התשובות לדברים אחרים, אלו תשובות שעוד לפני המדיניות.
אורי מקלב: יצחק אני זוכר שבדיון ההוא אתה דיברת בקצרה כי לא נתנו לך להרחיב, דיברת על הויכוחים וההופעות שלך בפני הוועדות של המוסד לביטוח לאומי.
אורי מקלב: ספר לנו בבקשה.
יצחק הנאו: תודה רבה ליושב ראש הוועדה שלא עוזב את הנושא הזה.
יצחק הנאו: אני יכול לתת עצה טובה לאנשי המוסד לביטוח לאומי, אתם כנראה לא מספיק מכירים את חבר הכנסת אורי מקלב, יהיה לכם הרבה יותר קצר לענות לכל הדרישות כי הוא לא מתכוון לוותר, אני מכיר אותו כמה שנים, זה יחסוך הרבה מאוד זמן להרבה מאוד אנשים.
אורי מקלב: טוב שאתה מחזק אותי.
יצחק הנאו: אנחנו נחזק האחד את השני ואף אחד לא יהיה מוטל בדרך.
יצחק הנאו: אני אתן מלה אחת לרקע, אני אב לילד נכה זכרונו לברכה, אני אב לילד נכה נוסף.
יצחק הנאו: נאבקתי הרבה מאוד במוסד לביטוח לאומי, לצערי במדינה הזאת צריך להיאבק כמעט בכל דבר פורמאלי כדי לקבל זכויות נכים ומוגבלים.
אורי מקלב: אני אומר שקוראים לזה מאבק הנכים, לא אומרים דרישות הנכים, אומרים מאבק הנכים.
יצחק הנאו: במשך הזמן כנראה הפכתי לבעל ניסיון בנושא המוסד לביטוח לאומי והיום אני מקבל עשרות ומאות פניות במקום שאני גר, בקשות ללוות אנשים שמגישים בקשות למוסד לביטוח לאומי, אני מתמקד בעיקר בבקשות של ילדים ולא של מבוגרים.
יצחק הנאו: ראיתי עד היום מאות פניות, אני בקשר עם מר גודנטל שהוזכר כאן, לדעתי הוא מכיר הרבה מהפונים.
יצחק הנאו: נוצר מצב מאוד מאוד ברור, אני יכול להעיד על אזור מסוים, אזור רמלה, יש רופא אחד שמקבל קבוע ואני לא חושב שיש רופא שני, הוא מקבל תמיד בוועדה הראשונה, אפשר לתת את השם שלו, 90% מהפניות שמגיעות אליו עליהן התשובה שלילית - --
קריאה: הוא מונחה על ידי המוסד לביטוח לאומי.
יצחק הנאו: חלקם מתייאשים ולא מגישים ערעור, חלקם מגיעים אלינו על מנת להיעזר איך להגיש ערעור.
יצחק הנאו: אני חושב שאפשר לזהות שתי נקודות, אחת, אנחנו צריכים לתת הדרכה לאותן משפחות, אני מדבר כאחד שיושב עם אנשים שצריכים את הקצבה, צריך לתת להן הדרכה איך להתנהל מול הוועדה מסיבה אחת, הוועדה היא לא יותר משתי דקות, וגם אם בסופו של דבר היא בחדר חמש דקות היא לא בדברים המהותיים בחמש דקות, זה אולי שאלה של המזכירה והפרוצדורה של הכתיבה.
יצחק הנאו: הנושא המקצועי-מהותי לוקח שתי דקות, אני עד לזה אישית, אני עד לזה מעשרות ומאות מקרים שלוויתי ועקבתי, אני יכול לומר לכם שהיום הרבה מאוד מהמקרים שמגיעים לרמלה, לפחות בנושא הערעור אני זה שמכין את הערעור.
יצחק הנאו: על מנת להכין את הערעור דרוש - - -
אורי מקלב: באופן וולונטרי.
יצחק הנאו: באופן וולונטרי אחרי שעות העבודה, בלילה בשעות המאוחרות אני יושב עם המשפחות, אני מבין במסמכים רפואיים, אני נהג אמבולנס מתנדב, הנושא הרפואי לא זר לי.
יצחק הנאו: צריך לשבת שעות עם אנשים כדי לאפיין את הבעיה.
יצחק הנאו: מעבר להבנה של הבעיה הרפואית שלהם להבין איך מחברים את זה לאותם קריטריונים צרים כדי שהרופא של המוסד לביטוח לאומי יתפוס שיש כאן בעיה של קביעת הקצבה לא בגלל שהבעיה לא אמיתית, אלא שאם לא נכוון לאותן שתי דקות שיושבים בחדר, או באותו מכתב ערעור אם לא ניגע בנקודת האמיתיות – אין שום סיכוי שזה יעבור.
אורי מקלב: אתה מעלה כאן דבר מאוד מאוד חשוב, יכול להיות שהוא אפילו דבר מרכזי בכל התהליך הזה.
אורי מקלב: אדם שמגיע יכול לספר כל מיני דברים ומאחר והוא לא יודע לגעת בנקודה העיקרית, הוא יכול לספר על הקשיים האלה ועל קשיים אחרים, הוא יכול להגיע לעובד הזר אבל הוא לא יגיע לנקודה שעבורה הוא זכאי לקצבה.
אורי מקלב: צריך להיות מומחה ובעל ניסיון כדי לדעת איך להגיש את הדברים.
אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לדאוג שאכן יעשה צדק ושהנושא אכן ייבדק באופן אמיתי, שהוועדה או הבדיקה עצמה תהייה מקצועית.
אורי מקלב: בעצם צריכה להיות וועדה שתכין את האנשים לקראת הוועדה הזאת, אם אכן ההליך הוא שתי דקות - -
קריאה: מה זאת וועדה, היום אנשים משלמים הון עתק כדי שייצגו אותם או שהם עושים את זה - - -
חנה כהן: התיקים עוברים לסיכום של רופא, וכאן בוועדות בירושלים יושב רופא משפחה שהוא זה שמסכם את התיק.
חנה כהן: איך רופא משפחה בכלל יכול לסכם תיק של ילדים עם בעיות התפתחותיות, עם בעיות תקשורתיות, עם בעיות של הליכה?
חנה כהן: הוא רופא משפחה.
חנה כהן: שמים כאן רופא משפחה והוא זה שצריך לחרוץ גורל של ילדים ושל משפחות.
אורי מקלב: אתה מסייע בהגשה הראשונה או רק בערעור?
יצחק הנאו: הבעיה היא שאנשים מגיעים אחרי שהם מגישים בקשה ראשונה, הם מגיעים עם תשובה שלילית, וזה מקשה.
אורי מקלב: אנשים הולכים בתמימות לערכאה הראשונה ואחרי שדוחים אותם הם בודקים מי יכול לעזור להם, הם מגיעים לבחור עם ניסיון, אב לשני ילדים נכים שעבר איתם הרבה, הוא נלחם וצבר ניסיון והוא יוכל להדריך איך להמשיך.
יצחק הנאו: לשם דוגמה, פעם נפגשתי עם מי שהייתה רופאה ראשית של הצבא בנושא פטור של מישהו פגוע מאוד, היא אמרה לי אמירה מעניינת, "התפקיד של הוועדות הרפואיות בצבא לדעת לקבל החלטות את מי לא לקבל, כי חס ושלום אם הצבא יקבל אנשים שיש להם בעיות רפואיות" אני חושב שבמוסד לביטוח לאומי לא מפנים את הנקודה הזאת.
יצחק הנאו: התפקיד של הוועדות הרפואיות במוסד לביטוח לאומי זה לדעת מי זכאי לקצבה כי הם צריכים את הקצבה.
יצחק הנאו: התחושה היא שהמוסד לביטוח לאומי היום מחפש איך בזמן מאוד קצר, באופן שלא ניתן לבדוק אותו מקצועית, לקבל החלטות, יוצאים מהנקודה קודם כל לא לתת, ואם אתה מצליח הצלחת.
יצחק הנאו: אמר לי פעם פרופסור שטרסמן, נפגשתי איתו, הוא אמר לי "יש המון שקרנים במוסד לביטוח לאומי".
יצחק הנאו: יכול להיות שזה נכון.
יצחק הנאו: אני חושב שהמוסד לביטוח לאומי משקיע היום ----
אורי מקלב: אתה יודע כמה זה המון?
יצחק הנאו: הוא דיבר על 50%.
אורי מקלב: 3% וזה ההמון.
יצחק הנאו: המוסד לביטוח לאומי היום משקיע הון עתק על זמן רופאים, זמן ערר, זמן הורים, וכל זה אולי כדי לחסוך את אותם שקרנים וגנבים, ובסופו של דבר אלה שזכאים לא מקבלים.
יצחק הנאו: אני אומר לכם שאם הנתונים של המוסד לביטוח לאומי הם ש- 15% מגישים ערעור, אני לא זוכר מהו הנתון שצוין כאן, זה בגלל שאנשים פשוט מתייאשים בדרך, אני פוגש אותם ולא המוסד לביטוח לאומי פוגש אותם.
יצחק הנאו: אם אנחנו לא מכניסים אותם לאמביציה להגיש ערור הם בכלל לא מגישים ערעור, הם לא יודעים איך להתמודד עם זה.
יצחק הנאו: בסופו של דבר מה שקורה בוועדה, יושב רופא, אני לא יודע אם הנושא הוא תחום ההתמחות שלו, אני קובע חד משמעית ואני מוכן לתת על זה תצהיר בבית משפט, הוא לא קורה את המסמכים.
יצחק הנאו: אם הוא היה קורה את המסמכים היה קורה דבר מאוד מאוד פשוט, כאשר אני מבקש פרוטוקול כתוב עם כל הסעיפים שהרופא ציין אין שום קשר בין המצב שהוא קבע על מצבו של הילד לבין מה שכתבו הרופאים של הילד שבוודאי מכירים אותו יותר טוב מהרופא שבודק אותו בשתי דקות, אין שום לבין מה שכתוב בפרוטוקול.
יצחק הנאו: רבותיי, זה לא אותו חולה, זה לא אותו מטופל.
יצחק הנאו: מדובר על משהו שונה לחלוטין ואת זה אני מדגיש בוועדות ערר.
יצחק הנאו: לכן 80% מבקשות הערר שאנחנו מגישים מתקבלות.
יצחק הנאו: יש כאן משהו לקוי לחלוטין בכל התהליך.
יצחק הנאו: זה גורם לכך שצריך להכין את ההורים - - -
שלומית אבינח: שמעתי שהתובע מגיש.
יצחק הנאו: כן, אבל אם הוא לא מכין את זה ולא נותן את הדגש, לא קורה עם זה כלום.
אורי מקלב: הוא אומר שאין קשר בין התשובות לבין הפניה.
יצחק הנאו: זה אומר שהרופא בשתי דקות לא מסוגל לאבחן.
יצחק הנאו: אני חושב שאם הורה ורופא אומרים שילד לא מסוגל לטפל בצרכים האישיים שלו לבד, רופא לא יכול לכתוב שהילד הזה מתנגב בשירותים לבד, עם כל הכבוד, הוא גם לא בדק את זה.
יצחק הנאו: אם רופא אומר שילד לא מסוגל והמורה כותבת, פיזיותרפיסטית, גננת ומי שלא יהיה אומרים שהילד הזה לא מסוגל להחזיק יותר מכך וכך דקות, או ללכת מרחק של כך וכך ואחר כך הוא נופל וצריך לשים אותו על עגלה.
יצחק הנאו: אין מצב שרופא בשתי דקות מסוגל לכתוב הפוך.
יצחק הנאו: אם יש לנו קריטריונים: הוא זקוק לעזרה, זקוק לעזרה מרובה, הוא תלוי לחלוטין, וכאן רואים פערים של אפס עד מאה אחוז בין מה שכותב רופא שעוקב אחרי הילד פעם בחודש-חודשיים או שמכון התפתחותי שנותן על זה חוות דעת מקצועית, והרופא בשתי דקות מגיע למסקנה הפוכה.
יצחק הנאו: רבותיי, הסטטיסטיקות שלכם לא שוות כלום, הן לחלוטין לא משקפות את המציאות.
יצחק הנאו: זאת הסיבה שמגישים ערעור, מי שכבר מגיע לערעור.
יצחק הנאו: זה גורם למצב שכאשר אנחנו יושבים עם הורים ומעודדים אותם להגיש ערר, כי מה לעשות הם צריכים את אותם 2,000 שקלים, אנחנו צריכים ללמד אותם איך למקד בשתי דקות את החשוב, אומרים להם אל תספרו את כל מה שאתם יודעים.
יצחק הנאו: הרי מה היה צריך להיות תפקידו של הרופא במוסד לביטוח לאומי אם תפקידו לעזור, הוא היה צריך לדלות מתוך האנשים שאינם אנשי מקצוע, הם לא עורכי דין, לדלות את הבעיות ולראות אם זה מסתדר לקריטריונים על מנת לתת קצבה.
יצחק הנאו: זה לא מה שקורה, הוא תופס מלה פה מלה שם וכותב פרוטוקול.
יצחק הנאו: אנחנו מגיעים למצב שצריך לכוון את אותם הורים, למקד בשתי דקות, קודם כל תזרקו את הנקודות החשובות ואם יתנו לכם יותר זמן תרחיבו, יתנו עוד יותר זמן תרחיבו.
יצחק הנאו: ממה שקיים לא יכול לצאת שום דבר, והנה זה מוכיח כי כאשר נותנים להם הדרכה מהסוג הזה 80% מהערערים מתקבלים.
יצחק הנאו: מה עם הזמן האבוד, מה עם הזמן שלא מקבלים קצבה, מה עם אותם מקרים שעדיין מתעכבים וצריך להגיע לבית הדין לעבודה?
יצחק הנאו: אני לאחרונה תקפתי מקרה שהיה ברמלה, מקרה שהרופא לחלוטין לא התייחס וזה הגיע למצב שהגענו למנהל הסניף מר אלי עזרי, הודענו לו שאם המקרה הזה לא ייפתר בצורה מסודרת אנחנו נעשה מזה הד כמו שצריך, קיבלתי פעם ראשונה בהיסטוריה, ואני מטפל בזה הרבה שנים, איזה פרוטוקול של וועדה שימוע סניפית, וועדת השימוע שאמרה שהיות ורופא הסניף לא התייחס כמו שצריך לדברים הוא נקרא לסדר ושהם חייבים לזמן מחדש לוועדה ולהתייחס לכל נקודה ונקודה.
יצחק הנאו: מה זה אומר?
יצחק הנאו: – המשפחה צריכה להגיע שוב, כל המסמכים נמצאים - - -
אורי מקלב: את העונש מקבלת המשפחה על כך שהוא לא התייחס.
יצחק הנאו: הוא נוסע ממודיען עילית לרמלה, אין תחבורה סדירה, הוא משלם את זה, הוא מבזבז את הזמן בגלל שהרופא לא עשה את תפקידו ולא התייחס לכל מה שכתוב בפרוטוקול, וזאת ועדת שימוע בסניף.
אורי מקלב: כמה פעמים שרופא נקרא - - -
יצחק הנאו: אני נתקלתי בזה פעם אחת בוועדת שימוע סינפית.
אורי מקלב: כמה מוזמנים ולכמה דקות מוזמנים לוועדה רפואית?
יצחק הנאו: מהניסיון האישי וממה שאני שומע מהאנשים, בסופו של דבר בוועדה יושבים מספר דקות.
יצחק הנאו: נאמר כאן על ידי המנכ"לית של המוסד לביטוח לאומי שלא מזמינים יותר מארבעה תיקים ביום.
יצחק הנאו: אני אומר לכם שגם בנקודה הזאת, באופן מובהק - - -
אורי מקלב: מהם המרחקים בין האחד לשני, השאלה אם את הרופא נמצא, מזמינים אותו לשעה?
יצחק הנאו: מזמינים מדורג, הרופא עשה את היומית שלו.
יצחק הנאו: אני רוצה לגעת בעוד נקודה, כאשר אנחנו מסתכלים על הנקודות שמזכות בקצבה לילד כאשר לדעתנו מגיע מגיעה לו קצבה, כשמכירים את המקרה שלו ברור שמגיעה לו הקצבה.
יצחק הנאו: יש שלושה דברים במצטבר: שהוא נמצא במעקב רפואי פעם בחצי שנה, שהוא מקבל תרופות, הרבה מאוד מהמקרים הם מקרים שצריך טיפולים התפתחותיים כמו פיזיותרפיה יום יומית.
יצחק הנאו: אין לכם מושג כמה מקרים צריכים פיזיותרפיה יום יומית, אני כעת לא נכנס אם הרופא נתן את המכתב או אם הפיזיותרפיסטית נתנה את המכתב, אנשים לא מסוגלים לתת את זה כי אין להם את הקצבה.
יצחק הנאו: אנחנו מדברים על אנשים שלפעמים אין להם את הכסף לחודשי.
יצחק הנאו: אתה מביא מכתב מרופא שקובע חד משמעית, מכתב מפיזיותרפיסטית ומכל גורם מוסמך שאומר שהילד הזה זקוק לפיזיותרפיה יום יומית, היות ולא הבאת אישור שהוא מקבל את זה בפועל הוא לא עומד בקריטריונים.
יצחק הנאו: יש לנו כאן את מקרה החתול ועכבר, הוא לא מקבל בפועל כי אין לו כסף, הוא לא מקבל קצבה כי הוא לא התחיל בפועל.
יצחק הנאו: אנחנו עובדים על עצמנו, רק בגלל זה אנחנו לא עומדים בקריטריונים.
אורי מקלב: פיזיותרפיה היא קריטריון?
יצחק הנאו: זה קריטריון שמזכה בעיקר ילדים לקצבה, וזה בעיקר במצטבר וצריכים להיות עוד שני דברים, שני הדברים האחרים הם בדרך כלל יותר קלים, מעקב של רופא מומחה, תרופות אם יש ודברים מהסוג הזה.
יצחק הנאו: אני חושב שההתמקדות היא בוועדה עצמה.
אורי מקלב: אני חושב שהדברים הוצגו.
אורי מקלב: בבקשה אבנר עורקבי ודפנה אזרזר מיוזמי הדיון, הם ביקשו את זה הרבה זמן דיון בנושא הוועדות.
אורי מקלב: באמת שמענו אנשים אבל הבכורה לזכותו של אבנר, בבקשה.
אבנר עורקבי: קודם כל תודה על שהעלאת את הנושא הזה, לעומת וועדת הרווחה שלנו אין שם בית, הכל סגור לנו.
אבנר עורקבי: אני מאוד מודה לך באופן מיוחד ולכל צוות הוועדה על העלאת הנושא הזה.
אבנר עורקבי: יש הרבה נושאים שאנחנו מעלים דרכך ואחד הנושאים הוא הוועדות הרפואיות.
אבנר עורקבי: אנחנו למעלה משנה מבקשים את דיון בנושא ותודה לאל שהוא הגיע לידי מיצוי.
אבנר עורקבי: אני באופן אישי מטפל בוועדות הרפואיות למעלה מ- 20 שנה, דרך זה הכרתי את כבוד הרב משה גפני וכתוצאה מכך הייתה כתבה בנושא הוועדות הרפואיות.
אבנר עורקבי: אני אסקר את זה באופן תמציתי.
אבנר עורקבי: הרב משה גפני הגיש הצעה לשינוי הוועדות הרפואיות - הקמת רשויות וועדות רפואיות.
אבנר עורקבי: החוק עבר, הייתה וועדה בראשות פרופסור אשר אור נוי שנמצא כאן, פרופסור גולדברג שלא נמצא כאן, המסקנות שלהם הונחו על גבי השולחן, היו מסקנות, זה היה צריך לעבור קריאה שנייה ושלישית, האוצר התנגד בטיעון שאין לו כסף.
אבנר עורקבי: הבעיה כאן היא כסף להקמת רשות נפרדת.
אבנר עורקבי: ראינו שלא הולך לנו להוציא את הרשות, בקדנציה הקודמת כמעט הצלחנו לעשות את זה, כמעט הצלחנו עם הרב משה גפני.
אבנר עורקבי: כעת אנחנו אומרים את לא רוצים להוציא את הוועדות הרפואיות מהמוסד לביטוח לאומי, בסדר תשאירו אותם שם.
אבנר עורקבי: אנחנו ניתן כוח לבית המשפט.
אבנר עורקבי: אני טוען כלפיכם דבר אחד, מבקר המדינה מר מיכה לינדנשטראוס ביקר אתכם באופן ממצא ותמציתי בדוח שלו.
אבנר עורקבי: יש לנו את הדוח שלנו, של היועצים המשפטיים של ארגון אהב"ה – (ארגון הנכים בישראל המיוחד),
אבנר עורקבי: שכתבו לחברי הכנסת למה צריך לתת לבין הדין את הכוח.
אבנר עורקבי: לא רק אנחנו מצדדים בזה אלא שורה שלמה של שופטים.
אבנר עורקבי: בבית הדין לעבודה ניתן לאחרונה פסק דין בנושא אחר שביקר גם את הנושא של הוועדות הרפואיות, שקבע לתת לבית הדין את הסמכות לפסוק בעניינים רפואיים כמו שניתן לפסוק בעניין רשלנות רפואית ותאונות דרכים, כך צריך להיות גם פה.
אבנר עורקבי: אני לא חושב שצריך להביא לכאן את המקרים הסטטוטוריים ואת המקרים האישיים.
אבנר עורקבי: לדעתי ברגע שתינתן הסמכות לבית הדין, שם למעשה יעשה הצדק הפואטי, כך אני רואה את זה.
אבנר עורקבי: מי שמסרב למעשה לעניין בוועדת השרים לחקיקה הוא המוסד לביטוח לאומי.
אבנר עורקבי: – הוא רוצה לשמר את חוסר הצדק, לדעתי.
אבנר עורקבי: לשמר את חוסר צדק, כי אם אני לוקח ממנו את המושכות ומעביר אותם לבית המשפט שם יתקיים צדק.
אבנר עורקבי: המוסד לביטוח לאומי וממשלת ישראל לא רוצים את הצדק.
אבנר עורקבי: הם יודעים במודע שקיימים פערים והם יודעים שהם משקרים אותנו, הם יודעים שהם משקרים אותנו.
אבנר עורקבי: שמענו על אותם מקרים כאן, הם יודעים שכשזה יגיע לבית משפט בית המשפט יחתוך אותם.
אבנר עורקבי: אמרו לי לא פעם ולא פעמיים שופטי בית המשפט "אבנר, תביא לנו את זה לפה ואנחנו נסגור איתם", שופט אומר לי את זה מפורשות, לא לפרוטוקול "תביא את זה לפה אני אסגור איתם".
אבנר עורקבי: אני לא רוצה להציג את מצבי האישי אבל אני אתן לכם בכל זאת את סקירה האישית שלי.
אבנר עורקבי: אני 100% בניידות, נכה בכסא גלגלים, 100% בנכות כללית, אבל בנכות עבודה כלום, שום דבר – 55%.
אבנר עורקבי: למה? – לא יתנו לי.
אבנר עורקבי: ישבתי על כסא גלגלים והתרוצצתי על כסא גלגלים רגיל.
אבנר עורקבי: היום יש לי כסא גלגלים ממונע כי יש לי פגימה בידיים.
אבנר עורקבי: פרופסור בכיר במדינת ישראל בדק אותי ואמר שיש לי פגימה ידיים, היינו בוועדה רפואית, גברת דומיניסיני אמרה לי "אבנר, הוועדות השתנו, יש שינוי".
אבנר עורקבי: אמרתי לגברת דומיניסיני אצל כבוד השר, שאלך לבדוק את זה, אני אלך לבדוק את הוועדות שהתשנו.
אבנר עורקבי: זה הורג אותנו השתנו הזה, איפה השתנו.
אבנר עורקבי: אני נותן להם את כל המסמכים הרפואיים עם המלצה של אותו רופא בכיר הכי מומחה.
אבנר עורקבי: אתה יודע מהם אמרו לי "אין לך פגימה בידיים".
אבנר עורקבי: אין לך.
אבנר עורקבי: אנחנו היום נמצאים בבית משפט ואנחנו נגמור איתם בבית המשפט.
אורי מקלב: בדקו אותך?
אבנר עורקבי: לא, לא, רק על סמך המסמכים הרפואיים ויש המלצה של אותו רופא שכתוב שיש לי פגימה בידיים.
אבנר עורקבי: הם לא רואים, הם לא יודעים לקרוא, איך אומרים אין לו את הפגימה הזאת?
אבנר עורקבי: אבל הפרופסור כתב, לא, אין לו פגימה בידיים.
אבנר עורקבי: חברי הכנסת אני חושב, קודם כל אני חושב שפה יש לעג רציני לוועדה לפניות הציבור בכך שאף אחד ממנהלי המוסד לביטוח לאומי לא נמצא פה.
אבנר עורקבי: לא המנכ"לית, לא הסמנכ"לית לגמלאות, אף אחד מהגברדיה הראשית, אף אחד מלשכת שר הרווחה, אף אחד לא הואיל בטובו לבוא לשמוע, זה לעג לנו.
אורי מקלב: יותר מזה, זה מאפיין את הסימפטום.
אבנר עורקבי: זה מאפיין את הזלזול, אני מדגיש את הזלזול, זה לאורך שנים שאני מטפל בנושא הזה.
דורון יהודה: הם מתביישים לשבת כאן, איזה כבוד יש להם לשבת כאן.
אבנר עורקבי: אני חוזר ואומר שאין שום טענה לפקידות, אין לי שום טענה לפקידות שנוכחת כאן באולם, יש לי טענה כלפי המחוקק וכלפי הפקידות הבכירה, הם צריכים לשנות, והם שצריכים לעשות.
דפנה אזרזר: מנכ"לית ארגון אהב"ה, אני גם אימא לילד עם צרכים מיוחדים.
דפנה אזרזר: ראשית אני רוצה לשאול שאלה את נציגי המוסד לביטוח לאומי.
דפנה אזרזר: כשאדם יושב בוועדה, למשל בוועדת גמלת ילד נכה, הוא מקבל תשובה שהוא רוצה לערער עליה, הוא מגיע לערער ומקבל עוד תשובה שעליה מערער המוסד לביטוח לאומי.
דפנה אזרזר: מי בתוך המוסד לביטוח לאומי מערער על התשובה שהרופאים של המוסד לביטוח לאומי קבעו?
דפנה אזרזר: מי עושה את זה?
דפנה אזרזר: – עוד רופא של המוסד לביטוח לאומי?
דפנה אזרזר: אתם מערערים על עצמכם?
דפנה אזרזר: אני רוצה תשובה.
דפנה אזרזר: אני מאמינה שהתשובה תשקף לנו שיש עוגה של כסף במוסד לביטוח לאומי ואי אפשר לחרוג מהעוגה הזאת, זאת הסיבה שכל כך הרבה נכים בוגרים וילדים נכים שמגיעה להם קצבת נכות לא מקבלים אותה, כי הם מקבלים הוראות מלמעלה, זה ברור מאליו.
דפנה אזרזר: אומרים להם יש לכם מאה שקלים החודש ואתם לא יכולים לתת מאה ועשרים, ואם יגיע אליכם אותו ילד שצריך את העשרים תדחו אותו.
דפנה אזרזר: זה ברור מאליו, אותי זה לא מעניין, זאת צריכה להיות המלחמה של המוסד לביטוח לאומי מול האוצר לעלות את התקציבים ולהגדיל את העוגה כדי שהנכים במדינת ישראל יוכלו לקבל את מה שמגיע להם.
דפנה אזרזר: שנית, תופעה חדשה במוסד לביטוח לאומי בוועדות הרפואיות, מדביקים מחלות לילדים נכים.
דפנה אזרזר: ילד נכה שמגיע לוועדה, הייתה צריכה להגיע לכאן אימא שלו שלצערי הסבתא שלה נפטרה והיא לא יכלה להגיע, ילד שהגיע לוועדת ילד נכה הדביקו לו מחלת סכרת שלא רשום באף אחד מהמסמכים שהגישו, כנראה שהרופא לא קרא בכלל את המסמכים או שלא הבין מה שכתוב שם.
דפנה אזרזר: הגענו לעוזר של הגברת דומיניסיני, לקובי, זה הגיע לטיפולו.
דפנה אזרזר: כשהוא דיבר שם למעלה עם מי שצריך מהר, מהר, מהר מחקו את הסוכרת ורשמו משהו אחר מבלי לזמן את האימא לוועדה, בלי לבדוק שוב את הילד, מבלי להגיד למה, בלי להסביר בפרוטוקול מהן הסיבות.
דפנה אזרזר: זה חמור מאוד, מאוד, מאוד להדביק מחלות לילדים.
דפנה אזרזר: החמור מכל הוא שהילד הזה עד היום הזה לא מקבל קצבה, כי עכשיו הולכים איתה לבית משפט.
דורון יהודה: אני מטפל כבר 40 שנה בנכים, מכירים אותי כולם ואני טפל יום יום בבעיות של נכים.
דורון יהודה: אי רוצה לומר לכם שזו בושה, הגענו למצב שהמוסד לביטוח לאומי נותן הוראות, אני מדגיש, נותן הוראות לרופאים איך להתנהג ומה לעשות.
דורון יהודה: יש ריבוי של ערעורים בגלל שנציגי המוסד לביטוח לאומי, הנציגים שיושבים בוועדה רוצים שעות נוספות.
דורון יהודה: הדבר הזה עלה כבר בדיון שלנו בהפגנות.
דורון יהודה: כשביקשנו להוריד את העניין מהמוסד לביטוח לאומי קמו על הרגליים ורצו לעשות הפגנה, ועד העובדים לא הסכים כי זה כסף של שעות נוספות לעובדים.
דורון יהודה: זאת אומרת, הטרטור של הנכים וריבוי הערעורים זה כדי להצדיק את השכר של העובדים, להגדיל את ההכנסה לעובדים.
דורון יהודה: זה דבר חמור ביותר.
דורון יהודה: הדגישה כאן דפנה אזרזר ואמרה דבר מאוד חשוב, הוועדות הרפואיות מקבלות לא רק את ההחלטות אלא המוסד לביטוח לאומי מערער על ערעור, זה דבר שאסור שיהיה, אני רוצה לומר ואני מדגיש את הנושא, יש לי גם עדות לכך.
דורון יהודה: ברגע שיש ערעור אין זכות למוסד לביטוח לאומי להגיש ערעור על הערעור, יש מקום ללכת לבית הדין לעבודה.
דורון יהודה: אי אפשר לשנות את החלטת וועדת הערערים.
דורון יהודה: המוסד לביטוח לאומי מרשה לעצמו, הוא מרשה לעצמו את זה, כאשר הפרוטוקול של הרופא נמצא בידי המוסד לביטוח והמוסד לביטוח לאומי לא משיב לך תשובה, הוא לוקח את הפרוטוקול וכשהוא רואה דברים שלא נראים לו, הוא לא מספר לך מה היה ומה לא היה, הוא יכול ללכת לאותם רופאים או לפקידים ולשנות את הפרוטוקול.
אבנר עורקבי: והיו דברים מעולם.
יהודה דורון: אתה בסופו של עניין, אורי אתה יודע ויש גם הוכחות שנתתי לך ביד, יש הוכחות למה שאני אומר ואני לא אומר דברים שקריים.
יהודה דורון: משנים את הפרוטוקול, כשאתה שואל למה הרופא עשה וועדה התשובה שהם עונים "זה בברור", איזה ברור - - -
אורי מקלב: הם משנים את הפרוטוקול?
יהודה דורון: הם משנים את הפרוטוקולים, לא רק זה, יש גם מחיקות, יש אצלי פרוטוקולים עם מחיקות.
אורי מקלב: אתה מדבר בסגנון שדיבר שהרופא קבע עד 31 לדצמבר והם מקבלים תשובה עד סוף נובמבר, נניח שאין לרופא הרשאה להחליט יותר משנה-שנתיים, זה גם אפשרות לשינוי פרוטוקול.
אורי מקלב: אלו דברים של תאריכים אבל אתה מדבר כעת על דברים הרבה יותר מהותיים, דהיינו הם משנים את החלטת הרופא וכותבים בהחלטה דברים שהרופאים לא כתבו.
יהודה דורון: אתה יודע שבדרך כלל אני לא נוהג לדבר על הדברים האישיים שלי, אבל עכשיו אני שם את זה על השולחן כי זה יאיר אור לכולנו.
יהודה דורון: אני עברתי תאונת דרכים ב- 1992, עד היום אני מוזמן לוועדות, ערעור על ערעור, ערעור, בית הדין, ערעור וערעור, זה לא נגמר משנת 1992.
יהודה דורון: אני שואל למה?
יהודה דורון: – אני נגש לערעור, מקבל תשובה "קיבלת 300,000 שקל רטרואקטיבית, אני אומר "בסדר תנו לי את ה- 300,000" אומרים לי "לא, תמתין, תקבל תקנה 15 ותקבל עוד, תמתין ותקבל את הכל יחד וזה כדאי לך".
יהודה דורון: אני מחכה חודשיים ולא מקבל.
יהודה דורון: מה עושה אדם חכם, אומר תנו לי מה את שיש כבר החלטה, תנו.
יהודה דורון: יש את זה בכתובים יש לי על כך מכתב.
יהודה דורון: אני הולך לקחת את ה- 300,000 שקל, אומרים לי "לא, הרופא לא סיכם".
יהודה דורון: איך הרופא לא סיכם את אתם נתתם לי את המכתב שמגיע לי – 300,000, על סמך מה נתתם?
יהודה דורון: תקשיבו הלאה, אף אחד לא יאמין למה שהוא ישמע כאן, קיבלתי את ה- 300,000 שקל?