GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמוס שקדי: מצד שני, זו הדרגה שיש, תמיד תהיינה טעויות, אנחנו עוסקים בציבור, מדברים על מקדמות של כ- 60 מיליון שקל בחודש.
עמוס שקדי: הסטטיסטיקה שמדברת היא בערך אותו אחוז דרגות 12 אמיתי, אני מתקשה לראות איך אני אשלם כסף סתם כי אולי יש משפחה אחת מתוך אלף - - -
ציפי חוטובלי: כל הישיבות האלה נולדו לא על ידי משפחה אחת.
ציפי חוטובלי: הישיבות האלה נולדו בגלל שיש מאות, אלפי משפחות במדינת ישראל שמשלמות אלפי שקלים שלא בצדק, לא בדין.
ציפי חוטובלי: נזכור שהדבר הזה הוא בגלל שינוי שאתם הכנסתם ולא גיליתם אחריות, זאת לא רשלנות של ההורים.
עמוס שקדי: חס ושלום.
ציפי חוטובלי: זו תוצאה של מערכת שלא הכינה את עצמה לקליטת כל מאות אלפי הטפסים.
עמוס שקדי: לכן משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה במשך שבעה חודשים שילם מקדמות ואמר לארגונים לתת דרגות ביניים כדי שהורים לא יישאו בנטל של תקופת החיכוך הזאת.
עמוס שקדי: יחד עם זאת נגמרה תקופת החיכוך, כולם קיבלו דרגות וחוזרים לתהליך רגיל.
עמוס שקדי: באותו תהליך רגיל עלול באמת לקורה מצב, שאני לא מזלזל בו, שמשפחה כזאת או אחרת אכן מגיעה לה דרגה גבוהה ממה שנקבעה לה.
עמוס שקדי: אבל הוא לא תהליך שנובע מאותו מצב משברי שהיה בשבעת החודשים האחרונים.
עמוס שקדי: אם לא היינו משלמים מקדמות הם היו צודקים לחלוטין אבל שילמנו מקדמות כדי שההורים לא יישאו בנטל.
אורי מקלב: אולי אם תהייה משפחה אחת תוכל להגיד שבסוף החודש הזה - - -
עמוס שקדי: גם בשנה שעברה היו תקלות.
ציפי חוטובלי: אין מה להשוות בכלל.
ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על תקלות בסדר גדול של אלפי משפחות.
שרון קדמי: אבל זה לא נכון.
שרון קדמי: גברתי היושבת ראש את לא יכולה לומר שהמצב הוא בדיוק כמו שהיה לפני חודשיים, הוא אחר, ועובדה שהתקבלו החלטות ועובדה שהמצב השתפר.
שרון קדמי: להגיד לך שהמצב אופטימאלי - ממש לא.
שרון קדמי: אבל אי אפשר לומר שעכשיו יש אלפי משפחות שהם במצב הזה.
שרון קדמי: זה ממש לא.
שרון קדמי: אם תהייה משפחה אחת אז היא תקבל טיפול נקודתי, בדיוק כמו שהיה לפני שנה ולפני שנתיים ולפני חמש שנים.
שרון קדמי: אני לא יודע להיות מושלם, אני מצטער.
שרון קדמי: מתוך מאה אלף משפחות אני לא יודע לתת תשובות נכונות בלי טעויות.
אורי מקלב: אסור לך לקחת אפילו מאחד שלא כדין.
שרון קדמי: אמת, ולכן אני מטפל נקודתית בכל מקרה.
אורי מקלב: אבל אתה אומר שאתה הולך מראש לקחת מאלפי הורים.
שרון קדמי: אבל למה אתה אומר אלפי?
שרי שילון: אני נציבת קבילות הציבור ב"נעמ"ת" והדברים מתנקזים אלי.
שרי שילון: בישיבה הקודמת אנחנו דיברנו על כך שלפני שנשלח הסרט לקלוט את האנשים בדרגות הגבוהות הללו יישלח אליהם מכתב.
שרי שילון: אתה הבטחת שיישלח להם מכתב, שאומר חסר לכם מסמך כזה וכזה.
שרון קדמי: אני מניח שהיית בדיון בתחילתו.
שרון קדמי: נשלח SMS, מתקשרים בטלפון, את רוצה שאגיע אליהם הביתה?
תמר אלמוג: נשלח קובץ "אקסל" של דרגות 12, הם מצלצלים להורה הורה ואומרים לו "דע לך חסר לך כך וכך, שלח בפקס או במייל".
אורי מקלב: את לא יכולה לעמוד מאחורי דברייך, המחוזות לא מתקשרים, ההורים לא מקבלים.
אורי מקלב: אולי SMS כן.
אורי מקלב: ההורים מטלפנים לברר מה קורה.
אורי מקלב: אולי המפעיל מקבל את ההודעה ואז הוא קורא להורה.
שלומית אבינח: אנחנו מקבלים כל הזמן פניות.
שרי שילון: כמו שאמר אדוני היושב ראש, כל אדם הוא עולם ומלואו.
אנסטסיה מיכאלי: יש לי שאלה למנכ"ל.
אנסטסיה מיכאלי: אני מבינה שיש לנו מצב במדינת ישראל שאנחנו בדרך כלל יודעים לטפל בדברים בדיעבד אחרי שהאסון קורה.
אנסטסיה מיכאלי: לצערי הרב הנטייה הזאת נמשכת, אני לא אציין את מקרה אסון הכרמל ורצח ראש ממשלה, יש עוד הרבה דוגמאות, וזה קורה בהיסטוריה שלנו.
אנסטסיה מיכאלי: אני פוחדת שהנטייה שאני מוצאת כאן, גם בגלל שהמערכת הפוליטית, לא כל כך יציבה וכל פעם מתחלף לנו שר בממשלה ובמשרד ומן הסתם מתחלף הצוות.
אנסטסיה מיכאלי: אני אישית עם תחושה משנתיים ניסיון בכנסת וגם כאימא, שאין תכנית כלכלית ברורה ונכונה לעידוד ילודה במדינת ישראל.
אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה לשאול אותך, אני למען האמת מכירה אישית את שרון קדמי ויצא לי לעבוד עם שרון ולהכיר את הראיה שלו לטווח הקצר ולטווח האורך גם של עשרים שנה קדימה כשהייתה לנו נסיעה למוסקבה עם שר התעשייה, מסחר ותעסוקה בנימין בן אליעזר, אני מאוד נהניתי וזו הזדמנות להגיד לך, היו לנו כמה דיונים שלצערי לא יכולתי להשתתף בזמן שאתה הייתה כאן בנושא הזה, חשוב לי להעביר את המסר.
אנסטסיה מיכאלי: אני, כאישה שמשלמת הרבה מאוד כסף לחינוך, קיבלתי גם הרבה פניות מנשים, אני יודעת שכל נושא הדירוג הוא גם תקציבית ועלות כלכלית של תחזוקת המערכת, לספור טעויות, לקבל את הפניות, כל המערכת הזו היא עלות כלכלית.
אנסטסיה מיכאלי: האם הייתה פעם אחת במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה חשיבה להשקעה לטווח הארוך לבניית גני ילדים ממשלתיים, או לסבסוד מסוים שלהם לטווח ארוך?
אנסטסיה מיכאלי: כך שנפסיק לדרג ושלכולם יהיה שוויון הזדמנויות ושהחינוך שלנו יהיה במצב שכל אחד ישלם סכום מינימאלי.
אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שאם נחשוב נכון, תקציב משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה הוא תקציב מספיק גדול ואני חושבת שניתן בשיתוף פעולה, אומנם אני לא מאמינה בשיתופי פעולה כי תמיד זה עניין פוליטי, שיתוף פעולה בין משרד החינוך ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כדי לבנות תכנית כלכלית לעשרים שנה, כך שבעוד ארבעים שנה אנחנו נדע שאנחנו רוב יהודי במדינה יהודית ודמוקרטית.
אנסטסיה מיכאלי: על פי הנתונים הסטטיסטיים החינוך היקר ביותר הוא מגיל אפס עד גיל שש, זה הכי קשה לאימהות צעירות שמתמודדות מול הבעיות הקשות של יציאה לשוק העבודה או לצאת לשוק העבודה ולהישאר בבית, עם כל העלויות זה מאוד קשה.
אנסטסיה מיכאלי: אני אומרת שהתקווה בידייך ובצוות העובדים במשרד.
אנסטסיה מיכאלי: יכול להיות שיש אפשרות להקים וועדה שתבדוק את הנושא הזה ותעריך כמה זה צריך לעלות לנו.
אנסטסיה מיכאלי: במקום לעשות דרוגים שיעשו את זה על פי תעודות זהות, אפשר וזה מספיק לראות את מספר הילדים שיש במשפחה ולתת הזדמנות לכל אימא, משכילה או לא משכילה, כדי לחוש שיש שוויון כלכלי.
שרון קדמי: אם הממשלה והכנסת, יחליטו שיש 'חוק חינוך חינם' מגיל אפס, משרד התעשייה המסחר והתעסוקה יישם אותו.
שרון קדמי: אנחנו זרוע ביצוע.
אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שזו זעקה.
שרון קדמי: אני שוב מחדד 'חוק חינוך חובה חינם', לזה התכוונה חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.
שרון קדמי: תחליט הממשלה והכנסת שמגיל אפס, אנחנו נבצע.
שרון קדמי: תכנית לאומית.
שרי שילון: זה בניגוד לכל מדיניות הממשלה שהולכת על הכל להפרטה.
ציפי חוטובלי: אני לא רוצה שנושא הדיון יחרוג למרות שהנושא שחברת הכנסת אנסטסיה העלתה הוא נושא מאוד מאוד חשוב.
ציפי חוטובלי: כמה נקודות שעוד נתרו לנו לברור, אמרת לנו כמה דברים חשובים היום.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לתת למנכ"ל אפשרות לסייע לנו כאן בדברים המרכזיים.
ציפי חוטובלי: הבעיה המרכזית שהצגנו בפניך היא בעיית דרגה 12, מבחינתנו זו הבעיה האקוטית של כל התהליך הזה.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לדעת שהורים, רק לצורך העניין ובאופן כללי, יש בערך 18% שלא מקבלים סבסוד, היום אנחנו נמצאים במצב של 28% שלא מגיע להם סבסוד.
ציפי חוטובלי: זה הפער של הדרגה 12.
עמוס שקדי: אנחנו עומדים היום על 25% בדרגות 12 שמתוכם 20% - - -
שרון קדמי: לא, ההבדל בין דרגה 11 ל- 12.
ציפי חוטובלי: אבל בשורה התחתונה זה פער של 10% שלא כדין.
עמוס שקדי: הוא פער שמטופל מדי יום.
אורי מקלב: לפי מרכז המחקר והמידע של הכנסת זה גם 11.
אורי מקלב: בתוך ה- 18% נכלל גם את ה- 11.
אורי מקלב: כשאתה מכשיר עכשיו בתוך 25% זה רק דרגה 12.
עמוס שקדי: אני מזכיר שאותם 25% - - -
אורי מקלב: אתה משחק פה עם האחוזים.
ציפי חוטובלי: תזכרו שמאחורי כל אחוז יש משפחות, יש אנשים שמשלמים הרבה מאוד כסף.
אורי מקלב: בהמשך למה שאמרה היושבת ראש בנושא הזה, זה חד משמעי, לא יכול להיות שתהיינה כאן טעויות אדוני המנכ"ל.
אורי מקלב: אנחנו נגיע למצב שהורים יחויבו באלפי שקלים.
אורי מקלב: זה לא דבר פעוט.
אורי מקלב: אמרת שקיבלו מקדמות ואם המעונות קיבלו את המקדמות של שנת 2010 בשנת 2011, אז נקודת ההנחה שהם לא שילמו יותר.
אורי מקלב: צריך לזכור שמשפחות שנכנסות למעגל העוני אז אחוז מקבלי הסבסוד יגדל ולא יקטן.
אורי מקלב: לכן כשאתה משלם מקדמה לא לקחת שום סיכון, נתת את המינימום ולא נתת יותר, אני מקווה שלא פחות.
אורי מקלב: לכן לומר שעשית מחווה מיוחד ושילמת את המקדמות של שנת 2010 זו טעות.
עמוס שקדי: אני מסתכל בסוף בראיה על אותו ארגון שיכול להיות שקיבל פחות או יותר ואם יותר אני צריך לרדוף אחריו לקבל חזרה.
אורי מקלב: אתה רודף אחרי ארגונים.
אורי מקלב: אבל לא יתכן שיכנסו לחשבון הפרטי.
אורי מקלב: אנחנו מכירים ויודעים שמסתכלים כל הזמן דרך החור של הגרוש, אתם חייבים להסתכל על הציבור שמגיע ואז תוכלו לראות את הדברים אחרת.
אורי מקלב: אני יכול להראות מכתב של מנהלת מעון שאחרי שקיבלו את הדרגה ההורים עזבו וברחו עם הילד לעיר אחרת.
אורי מקלב: איך המשפחתון או המפעיל הזה ירוץ אחרי המשפחה?
אורי מקלב: אתה צריך לרוץ אחרי המפעילים והארגונים כשהם נמצאים איתך כל הזמן, אבל אותו מעון פרטי שצריך לרדוף אחרי זה ברח ועברו דירה, מי ישלם לו?
ציפי חוטובלי: אתה התחייבת בפנינו, שעד סוף החודש תהייה קליטה של כל הטפסים.
שרון קדמי: אני מקווה שעד סוף החודש נשלים, אני לא יודע להתחייב על מאה אחוז, על כמעט הכל.
שרון קדמי: אנחנו בקצב של 2,000 ומשהו ליום.
שרון קדמי: נעשה את המכפלות, עוד 18,000, 20,000 עד סוף החודש.
ציפי חוטובלי: גם עניין המחקר הפנימי שתבדוק.
שרון קדמי: נערוך איזה סקר כדי להבין מה הבעיה עם הצהרונים.
ציפי חוטובלי: נקודה נוספת שרצינו לדבר עליה, זה החזר שכר טרחת עורך הדין וכל מה שקשור לויתור על סודיות.
שרון קדמי: הארכנו את המועד בלי תאריך.
אורלי אלמגור-לוטן: המשרד אומר שזה עד ה- 17 במרץ.
שרון קדמי: אני לא מגביל את התאריך.
שרון קדמי: גם עם יבואו אחר כך, ההתיישנות בחוק זה שבע שנים, בסדר שבע שנים.
שרון קדמי: לא תשאלו יותר את השאלה הזאת?
אורלי אלמגור לוטן: תמר לא יודעת על זה.
אורי מקלב: כמו דברים אחרים שלא ידעו.
אורי מקלב: בוועדה הזאת מתברר שהמנכ"ל נתן הוראות Online.
אורי מקלב: רשמנו את זה לעצמנו שבנושא הזה הוא לא מגביל כרגע את החזר.
שרון קדמי: בסדרי העדיפויות שלי אני לא חושב שכרגע האגף צריך להתעסק בלהחזיר את הנייר.
שרון קדמי: הוא צריך קודם כל לקלוט את הילדים.
שרון קדמי: נגמור לקלוט את הילדים נחזיר לכולם את כל הניירות, ואת מה שלא נוכל להחזיר כי זה סרוק נמחק, גם לגנזך המדינה, ואת מה שצריך להחזיר נחזיר.
שרון קדמי: אני לא חושב שאלו דברים של חיים ומוות שצריכים להתבצע השבוע, הם יכולים להתבצע גם בעוד חודש-חודשיים.
שרון קדמי: זה יתבצע.
אורי מקלב: אין שום בעיה, וגם מול הארגונים, כי יש שלקחו עורכי דין שלקחו עורכי דין במרוכז כדי להוזיל את העלות, צריך לדון איתם עם הארגונים ששלחו ולא רצו לקבל אותם בכלל.
אורי מקלב: נניח שארגון החתים את כל ההורים יחד אצל אחד ובמקום לשלם 187 שקל שילמו 60 שקל לעורך דין.
שרון קדמי: אני מוכן לבדוק את הדברים נקודתית.
אורי מקלב: אלה שלא קיבלו.
אורי מקלב: כאן הפער בגמישות, לא בגלל שהמעון טוען לכמה ילדים ולא נענו במוקד.
אורי מקלב: צריך לגלות אם המעון באמת הוזיל את ההוצאות להורים, כמובן שצריכים להביא קבלות.
שרון קדמי: אני מניח שהמעון ששילם 200 שקל ל ידע לחכות עוד חודש-חודשיים.
אורי מקלב: עם זה אין בעיה, אבל פסלו אותם לגמרי מלקבל בכלל.
אורי מקלב: אין לי בעיה גם עם חודשיים, גם שלושה חודשים.
ציפי חוטובלי: נקודה נוספת שהתחילה עם פניות הציבור.
ציפי חוטובלי: יש כאן נתון של 13,025 ערכות שממתינות להשלמת מסמכים.
ציפי חוטובלי: נראה לי שזה סוג של צוואר בקבוק שאליו מתנקזים כל אלה שמקבלים דרגה 12.
ירון מלך: זה כאלה שאפילו לא הגיעו ל- 12.
ירון מלך: הם כאלה שלא שלחו או את התעודה של הילד או לא נתנו אישור.
ציפי חוטובלי: מה הסטאטוס שלהם?
ציפי חוטובלי: הם משלמים מחיר מלא?
ירון מלך: הם לא משלמים כרגע.
שרון קדמי: דרגה זמנית.
שרון קדמי: מה שנאמר בדיון הקודם.
שרון קדמי: אין יותר דרגה 12 שרירותית.
שרון קדמי: אין.
שרון קדמי: זה הוחלט כבר בדיון הקודם.
ציפי חוטובלי: אבל אנחנו עדיין רואים מקרים.
שרון קדמי: אין שרירותית.
שרון קדמי: מי שצריך לקבל דרגה 12, דרגת בררת המחדל היא לא 12.
אורי מקלב: רק לגבי אלה שהיו בעבר.
ציפי חוטובלי: אני אומרת, שגם המקרה שהבאנו בפניכם בהתחלה שבו מישהי נפלה בין הכסאות -
אורי מקלב: בנושא דרגה 12, גם לא אחד, גם אם יהיו עשר משפחות אני לא אדון על זה.
אורי מקלב: אבל אם תהיינה למעלה מעשר אנחנו נדון.
אורי מקלב: מקרה אחד לא, גם לא חמישה גם לא בעשרה.
מארק אזואלוס: מה זה דרגה זמנית?
מארק אזואלוס: המנכ"ל התבטא כמה פעמים "דרגה זמנית".
מארק אזואלוס: אין חיה כזאת בדוחות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה "דרגה זמנית", עם כל הכבוד דרגה זמנית היא לגבי הארגונים כי ברגע שמפסיקים את המקדמות - - -
שרון קדמי: מישהו הפסיק את המקדמות?
מארק אזואלוס: כך החשב אמר לפני דקותיים.
שרון קדמי: מכבודי אני מבקש, המקדמות לא יפסקו עד שאני אתן הנחיה לכך.
שרון קדמי: לא ניתנה הנחיה לכך, מספיק.
מארק אזואלוס: החשב אמר.
שרון קדמי: החשב עובד אצלי.
שרון קדמי: מספיק.
אורי מקלב: אנחנו מודים לך אדוני המנכ"ל על השתתפותך בישיבה.
אורי מקלב: בכל אופן משפט אחרון לגבי השנה הבאה.
אורי מקלב: תחשבו על מה שקרה השנה ואולי לקחת אזורים - - -
שרון קדמי: להבנתי, בשנה הבאה התהליך יתחיל מוקדם מאוד ואני מקווה שבאמצע ספטמבר, אם ירצה ה', אנחנו נהייה כבר אחרי דרגות לכולם.
שרון קדמי: כמובן שתהיינה תקלות ואני לא אומר שלא תהיינה תקלות.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להסב את תשומת לבך לבעיה אחת שהיא בעיה מאוד ברורה.
ציפי חוטובלי: אחוז ניכר מהאנרגיה שלכם מושקע באתר האינטרנט ושתהייה מערכת שתקבל את המידע באינטרנט, בפועל רוב האנשים לא פונים דרך האינטרנט אלא בדרך הישנה.
שרון קדמי: זה תהליך לימוד שלוקח זמן.
שרון קדמי: אם שמתם לב אנחנו בשנת 2011.
שרון קדמי: העולם הופך להיות דיגיטאלי, נכון שיש - - -
ציפי חוטובלי: אתה צריך לשרת את הלקוחות שלך, אם הם לא מקבלים את השירות בדרך שאתה רוצה, אז אתה חייב להתאים את השירות.
אורי מקלב: תוך כדי, הוועדה בשידור, אנשים ראו אותנו דרך האינטרנט ושמעו אותנו כששאלנו למה 90% לא שלחו דרך האינטרנט, חשוב שתשמעי את זה גם, הוא אומר לי "במוקד אמרו לאנשים אל תשלחו באינטרנט תשלחו בדואר זה יותר טוב".
אורי מקלב: זה מה שאנשים אמרו.
אורי מקלב: אני קיבלתי גם מהמחוז וגם במוקד שאמרו שהשנה "אל תשלח דרך האינטרנט אלא דרך הדואר, זה יותר טוב".
אורי מקלב: יכול להיות שבשנה הבאה כן יקבלו דרך האינטרנט אבל השנה העובדה היא - - -
רחל אברהם: נאמר שהסורקים לא כל כך טובים, ועדיף לשלוח בדואר.
אורי מקלב: מי אמר את זה?
אורי מקלב: המוקד?
רחל אברהם: "הסורקים לא טובים, לא תהייה בעיה, תשלחו דרך הדואר".
אורי מקלב: אתם הנחתם.
ציפי חוטובלי: תמר, אנחנו רוצים שתשקלו.
תמר אלמוג: יודעים שאנחנו רוצים שישלחו דרך האינטרנט.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים שתשקלו, דרשנו את זה גם בישיבה הקודמת, ממשיכים, חוזרים ואומרים שכדי לפצות על עוגמת הנפש שההורים עברו השנה, לנסות לצמצם את מספר ההורים שיעברו את התהליך שוב, ולנסות להשאיר לפחות את ההורים שיש להם ילדים לפחות או יותר להשאיר באותו סטאטוס.
ציפי חוטובלי: לא מדובר בקליטת ילדים חדשים, להשאיר אותם באותה דרגה.
שרון קדמי: זה לא יקרה.
תמר אלמוג: מצב ההורים משתנה, לא משנה לשנה, אלא מחודש לחודש.
שרון קדמי: אותה משפחה לרוב לא, אבל הורה משנה לשנה, אני לא יכול להסתמך על מה שהיה בשנה שעברה עם כל הכבוד.
שרון קדמי: כמו שאמרת שלאותה משפחה יהיה טופס אחד, אנחנו לא רוצים להשיט עלויות וטרחה על ההורים.
שרון קדמי: אבל ועם כל הכבוד הורה משנה לשנה אולי מצא עבודה אחרת, אולי ירש ירושה, אולי פוטר מעבודתו.
שרון קדמי: לא רוצה, ולמה?
שרון קדמי: זה משני הכיוונים.
שרון קדמי: כל שנה יתבקש ההורה להגיש טפסים.
אורי מקלב: אין בעיה, אבל זה מחייב אותך.
אורי מקלב: המנכ"ל לא היה מחויב להיות בוועדה.
אורי מקלב: אנחנו היינו מקיימים את הישיבה גם אם המנכ"ל לא היה.
אורי מקלב: ביקשנו שיגיע.
אורי מקלב: נמצאים כאן אנשי המשרד שעושים ופועלים בדברים ואנחנו גם עושים את הדברים ונעמוד מול המנכ"ל בהמשך.
רחל אברהם: אנחנו המשפחתונים, מרגישים שנפגענו הכי הרבה מפני שאנחנו קבוצה קטנה, אנחנו לא מעונות.
רחל אברהם: יש מטפלות שמאוד מאוד נפגעו בנושא ההחזרים שהתחילו להתקזז.
רחל אברהם: יש לנו כעת בבת ים מטפלות שהורידו להן מהמשכורת.
רחל אברהם: נתנו להם דרגה זמנית מסוימת, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה החליט על דרגה גבוהה יותר והורידו את סכום הכסף.
רחל אברהם: למטפלת הורד 3,000-4,000 שקל מהמשכורת.
רחל אברהם: למה המטפלת נפגעת?
רחל אברהם: המטפלת עבדה, והיא צריכה לקבל את השכר שלה.