GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנסטסיה מיכאלי: כאשר אנחנו מדברים על ביטוח מקיף חברת הביטוח מבטחת, להבדיל מביטוח חובה שבו היא מבטחת גורם אחד שהוא הנהג, חברת הביטוח בביטוח מקיף מבטחת שני גורמים, האחד הוא הנהג ומאפייניו, אופי נהיגתו וכדומה, שנית את כלי הרכב המבוטח.
אנסטסיה מיכאלי: זה החידוד של הנקודה.
אורי מקלב: לא לבטח מישהו שהוא עבריין, את זה החוק מאפשר לו.
אורי מקלב: כשאנחנו מתייחסים לרכבים של נכים, אם חברות הביטוח כדברייך אינן מבטחות רכבים כאלה גדולים אז זה חלק מהמאפיינים של הביטוח, אבל אני מניח שחלק מחברות הביטוח שמסרבות לנכים הן לא מסרבות לבטח רכבים מהסוג הזה בכלל או רכבים יוקרתיים, כלומר אם תוגש להן בקשה לביטוח של רכב ואן סוואנה שהוא לא של נכה היא כן תבטח אותו.
אורי מקלב: כאן צריך לבדוק את העניין אם אין הפליה.
אנסטסיה מיכאלי: זה רכב ואן סוואנה עם מאפיינים מיוחדים.
אנסטסיה מיכאלי: זה לא רכב רגיל.
אנסטסיה מיכאלי: החבר'ה כאן יודעים כי הם מתמודדים עם העלויות האלה.
אנסטסיה מיכאלי: זה רכב ואן סוואנה עם רכיבים בתוך הרכב שגם מבוטחים ושערכם עשרות אלפי שקלים לפחות.
אורי מקלב: אבל יש גם אנשים שמבטחים רכבי יוקרה ששווים כחצי מיליון שקל, אם חברת הביטוח כן מתמקצעת וכן מבטחת רכבי יוקרה ולא משנה אם מדובר במרצדס או שזה רכב ואן סוואנה פלוס אבזור, אבל אם החברה מסברת לבטח דווקא את רכבי הנכים כאן יש מקום ללכת לכיוון של הפלייתו של הנכה עוד לפני שהחברה קבעה שהוא עבריין תנועה כן או לא, או שיש מאפיינים לגבי הנהיגה שלו.
אורי מקלב: אני לא אומר שזה אבסולוטי ואני מניח שיש מקום לזה, אתה אומנם כלכלן אבל התרשמתי שאתה מבין משפטים וצריך לשלב את הדברים האלה.
אורי מקלב: לדעתי ככל שנמנע מחברות הביטוח לסרב לבטח נכים הבעיה תהייה קלה יותר.
אורי מקלב: לדעתי צריך להרחיב את מספר חברות הביטוח המבטחות ולא לאפשר להן לסרב, התקדמנו בחלק הזה.
אורי מקלב: מי קובע מה המאפיין של נהג עתיר תאונות, שלוש תאונות בשלוש שנים, או אולי היקף התביעות שלו?
אורי מקלב: לחברת הביטוח יש את היכולת להחליט בעצמה אילו נהגים - - -
אנסטסיה מיכאלי: התשובה היא כן, ואני אפרט.
אנסטסיה מיכאלי: כאשר אדם מבקש לרכוש לעצמו ביטוח רכב מקיף הוא בעצם עובר תהליך של חיתום, תהליך של שאלון על ידי נציג או סוכן החברה.
אנסטסיה מיכאלי: החברה בעצם עושה את ניתוח הסיכונים שלה, היא שואלת אותו כמעט כל דבר שהוא חוקי ומותר לה שהיא חושבת שיכול לתרום להערכת הסיכון של המבוטח שלה.
אנסטסיה מיכאלי: זה מאפיין מאוד חשוב ואני מניח שכל אחד כאן מכיר את זה כשהוא בא לחדש ביטוח חובה את השאלה הראשונה שהוא נשאל על ידי הסוכן והיא האם יש לו העדר תביעות, הסוכן אומר "יהיה לי העדר תביעות אני אסדיר לך הנחה בפוליסה".
אנסטסיה מיכאלי: זה מרכיב מאוד חשוב וכך השוק הזה פועל, זה חלק מהתמריץ גם של האזרחים לנהוג בטוח יותר וזה גם האינטרס של כולנו.
אנסטסיה מיכאלי: זה חלק מהערכת הסיכון.
אנסטסיה מיכאלי: לשאלתך, סוגיית מספר התביעות לשנה או לשלוש שנים היא סוגיה מאוד חשובה בהליך החיתום הזה.
אורי מקלב: יש איזה קריטריון קובע, או שהחברה יכולה לקבוע לעצמה?
אנסטסיה מיכאלי: היא יכולה לקבוע לעצמה, אבל אנחנו יודעים שבדרך כלל מעל שלוש תביעות כי לא מדובר רק בתאונה, אתה יכול לעשות תאונה ולתקן אותה ב- 1,000 -2,000 שקל בעצמך או להסתדר עם הצד השני, אבל מעל שלוש תביעות של תאונות שהגיעו לחברת הביטוח כבר מעמידות את המבוטח בסטאטוס שונה.
אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה לחדד כאן שזה בלי שום קשר למצב בריאותו, גם אם אני חלילה הייתי עושה מספר תאונות כזה ותובע את חברת הביטוח הייתי מתקשה להשיג ביטוח לרכב שלי.
אורי מקלב: וכל חברה יכולה לקבוע אחרת?
אנסטסיה מיכאלי: כן, ושוב אתה צריך להבין שהשוק הוא שוק תחרותי, זאת אומרת הנחת היסוד היא שהחברה כן רוצה להרוויח כסף, החברה רוצה לגבות את הפרמיה ולגבות את הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: היא תעשה את הכל בשביל לקבוע את הרף שממנו היא אומרת שחרף העובדה שהיא רוצה להגדיל את נפח השוק שלה, כאן היא כבר לא יכולה.
אורי מקלב: אתה אומר שזה משהו שהם קבעו לעצמן ואין משהו שמחייב אותן.
אוהד מעודי: אני צריך להעיר, החברה נוהגת לפי דרכה אבל היא צריכה לקבל את האישור של הפיקוח.
אוהד מעודי: דהיינו כמו שכל פוליסה וכל תעריף של פוליסה צריכים להיות מאושרים על ידנו, החברה לא יכולה לבחרו איזה פרמטר שהיא רוצה וכמה היא שרוצה.
אוהד מעודי: יש אקטואר שאומר את זה, גם האקטואר של האגף מסתכל וגם הרפרנט.
אורי מקלב: לזה רציתי להגיע, את התעריף אתם קובעים ואתם לפחות מפקחים על התעריף.
אורי מקלב: אתם לא מתערבים כמה אחוזי הנחה הוא נותן, אבל ההגבלה בפרמטר שלו כשהוא לא רוצה לבטח, זאת אומרת שבעיקרון כל חברת ביטוח יכולה לקבוע לעצמה.
אורי מקלב: אתה אומר שהחברה קבעה לעצמה שלוש תאונות בשלוש שנים.
אורי מקלב: אם אנחנו נגלה שאותה חברת ביטוח סלחנית לגבי אחרים ולגבי הציבור הנכים היא קובעת שאחרי שתי תאונות בשנה את הנכה היא כן ממשיכה לבטח, כאן יש ממד ההפליה.
אוהד מעודי: כמו שאסף אמר, אם תגיע פניה כזאת תיבדק אם קיימת הפליה.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו רוצים להוביל למצב שאי אפשר לעשות עם ציבור הנכים מה שרוצים.
אורי מקלב: ציבור הנכים צריך להיכנס לתבנית שנכונה לכולם והם לא יכולים להיות מופלים.
יהודה דורון: אני מכיר נהגי מוניות שעברו שלוש-ארבע-חמש ושש תאונות כי הם נוסעים הרבה על הכביש, עברו הרבה תאונות וחברות הביטוח ממשיכות לבטח אותם.
יהודה דורון: ההגבלה של שלוש מופעלת יותר על ציבור הנכים מאשר על אנשים אחרים.
אורי מקלב: להפלייתם לטובה של נהגי מוניות אני לא נכנס, אם חברות הביטוח סלחניות לציבור נהגי המוניות הן לוקחות בוודאי בחשבון שבעקבות התאונות הם משלמים ביטוח יותר גבוה.
שמחה בניטה: גם אנחנו משלמים ביטוח גובה, עשרות אלפי שקלים.
שמחה בניטה: אני יודעת כמה אני משלמת.
אורי מקלב: כי הרכב יקר אבל יתכן שלנהגי מוניות זה מובנה, לוקחים למשל רכב מסוג מאזדה 6 של נהג פרטי ושל נהג מונית אז הביטוח של נהג המונית גבוה יותר.
יהודה דורון: בגלל שזה רכב הסעה בשכר.
אורי מקלב: אני לא דורש מהפקח וגם לא מאף אחד שישווה אתכם לנהגי מוניות.
אורי מקלב: אני כן חושב שהחישוב לגביכם צריך שיהיה כמו לאנשים רגילים.
שמחה בניטה: אנחנו לא מתווכחים איתם על המחיר.
שמחה בניטה: אני אומרת להם בסדר מה שתגידו אני אשלם.
אנסטסיה מיכאלי: כעת אני רוצה דווקא להתייחס לסוגיית המחיר.
אנסטסיה מיכאלי: כדי שכולנו נבין שדווקא בגלל שהפרמיה שחברת הביטוח גבוה לכיסויים האלה, היא גובה על פניו, היית רוצה להגיד שיש כאן שוק שהוא מציאה גדולה, יש פה שוק אטרקטיבי וכולם ירדפו אחר מתן הכיסוי הזה.
אנסטסיה מיכאלי: אבל שוב, אנחנו פועלים בעולם תחרותי, בעולם שיש מאחוריו אקטואריה שמחשבת את הסיכונים והפרמיה משקפת את מה שידוע לחברות בדבר סך התביעות שהן צפויות לשלם במקרים האלה.
אנסטסיה מיכאלי: כאשר אנחנו פועלים בשוק תחרותי המחיר משקף את הסיכון.
אורי מקלב: עד עכשיו אנחנו דיברנו רק על החלק הכלכלי ולא על הצד הרגשי-ערכי.
אורי מקלב: החלק הערכי, החלק הרגשי והחלק החברתי זו סוגיה שאנחנו צריכים להוסיף עליה.
אנסטסיה מיכאלי: אני מתרשם שאתה מבין גם את מגבלות הסמכות שלנו כמפקח על הביטוח לערב את הפן הערכי ואת הפן החברתי.
אנסטסיה מיכאלי: יכול להיות שיש כאן החלטות שהכנסת צריכה לקבל, אולי, הן מעבר לגבולות הסמכות שלנו.
אורי מקלב: לכן אני מכוון אותך לכיוון של ההפליה, שם זה החלק שאתם כן יכולים לפעול בו.
אורי מקלב: בנושא הפסקת הביטוח באמצע, יש מצב שחברת הביטוח יכולה לומר שמרגע זה כשעשית תאונה היא מפסיקה את הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: התשובה היא כן.
אנסטסיה מיכאלי: יש שתי סיבות עיקריות להפסקת ביטוח, האחת היא שיש תאונת Total Loss, שזה מצב שהרכב מגיע לאובדן גמור אז הביטוח מסתיים, הסיבה השנייה היא כשהרכב נגנב.
שמחה בניטה: לא הייתה לי תאונת Total Loss.
אנסטסיה מיכאלי: אני אענה על הכל.
אנסטסיה מיכאלי: כשיש אובדן גמור או מצב שהרכב נגנב, במקרים האלה הביטוח מסתיים גם אם התחלת את הביטוח אתמול, במקרים האלה בעצם התממש מקרה הביטוח והמבוטח מקבל את מה שעבורו שילם, יש מיצוי של הפוליסה.
אנסטסיה מיכאלי: מצב נוסף, כנראה לשם מכוונים, מצב שבו למבטח ולגם למבוטח ישנה היכולת לבוא ולבקש את הפסקת ההתקשרות.
שמואל מלכיס: בפוליסה התקנית החדשה, בוטלה זכותו של המבטח לבטל את הפוליסה, מי שיכול לבטל הינו רק המבוטח.
שמואל מלכיס: עדיין יכול להיות מצב, כך הובן, שהביטוח יבוטל אם המבוטח מפסיק לשלם את הביטוח, אבל כל סיבה אחרת בפוליסה החדשה - - - -
אורי מקלב: המקרה של שמחה בניטה לא יכול לקרות עכשיו.
אורי מקלב: הוא מדבר על מה שהיה כי השאלה היא על המקרה של שמחה בניטה והוא עונה עד 2009-2010- שכן היה אפשר להפסיק את הביטוח על ידי המבוטח.
אורי מקלב: אני רק לא מבין למה זה.
אנסטסיה מיכאלי: יש כאן התקשרות בין גוף עסקי לבין מבוטח, שוב אתה כמפקח צריך להחליט איזו מידת חופש אתה נותן בעשיית העסקים שלהם.
אנסטסיה מיכאלי: יש כאן שוק שבו כולם מתחרים על מבוטחים, אתה רואה פרסומות שקוראות בואו בואו, אתה צריך לקבל החלטה מהי מידת החופש שאתה נותן בהתקשרות ביניהם.
אנסטסיה מיכאלי: כדי להבין את המצב, נניח שבעולם הישן חברת הביטוח מבקשת לסיים התקשרות, צריך לשאול את עצמנו למה, נניח שהיא ביקשה לסיים בעקבות תאונת דרכים אז אין בעיה, המבוטח עשה תאונה אחת וכבר אחרי תאונה אחת היא ביקשה, אין בעיה כי כמו שאנחנו אומרים זה שוק תחרותי, תאונה אחת עדיין לא מהווה בעיה למצוא כיסוי ביטוחי בחברה אחרת.
אנסטסיה מיכאלי: זאת הסיבה בלשון המעטה, שהן לא ממהרות ללכת לנתק את ההתקשרות עליה הן עמלות כל כך וששילמו עליה כך וכך רק כדי ליצור את הליך ההתקשרות, הן לא ממהרות לבטל את זה.
אנסטסיה מיכאלי: כמו שרמז האדון כשזה קורה זה בשוליים.
אורי מקלב: אני מסתכל על זה אחרת, אני אתן מיד את זכות הדיבור לשמואל מלכיס, נניח אדם מבטח את מכונת הכביסה או המקרר שלו, המבוטח קרה לחברה לתיקון והחברה אומרת מכאן ואילך אין ביטוח - הוא מבוטל, עשיתי איתך ביטוח לשנה שכולם ידועים שזה חוזה לטוב ולמוטב שיכול להסתיים או בגלל גניבה או בגלל תאונת טוטלוס כשמדובר ברכב.
אורי מקלב: בסופו של דבר גם אם זה שוק תחרותי יש סדר בתוך העניין, והסדר הוא בחוזה.
אורי מקלב: אם קניתי ממישהו שולחן וכיסאות הוא לא יכול לומר לי את השולחן סיפקתי אבל את הכיסאות אני לא מספק לך, אל תשלם לי עבור הכיסאות.
אורי מקלב: אני הזמנתי שולחן עם כיסאות אתה צריך לספק לי את הכל.
אורי מקלב: החוזה לשנה הוא לפרק זמן מוגדר שאנחנו רואים אותו כמכלול וגם אם זה לא שווה לך אתה צריך להמשיך לספק לי את הביטוח.
אורי מקלב: כך אני רואה את זה.
שמואל מלכיס: לדוגמה הפוליסה החדשה לא מאפשרת למבטח לבטל את הפוליסה למעט כאשר המבוטח לא משלם את פרמיית הביטוח, קודם כל זה עומד בסתירה לחוק הביטוח שכן מאפשר ביטול של שני הצדדים.
שמואל מלכיס: שנית זה עומד בסתירה בכל מה שקיים בעולם הרחב, כלומר חד וחלק ומבלי להיכנס לוויכוח שהיה בזמנו בינינו לבין הפיקוח, הגישה של הפיקוח היא גישה צרכנית מוחלטת ולכן הוא הכניס סעיף שהוא נדיר במקומותינו.
שמואל מלכיס: לכאורה כאשר שני צדדים מתקשרים בחוזה בהסכמה הדדית, במקרה כזה לשני הצדדים ישנה לפחות אפשרות לסיים את החוזה בכל רגע נתון.
שמואל מלכיס: העניין הוא שגם בגרסה הקודמת עלות הניתוק של חברת הביטוח היא גובהה יחסית כי היא עדיין הייתה חייבת להחזיר למבוטח את דמי הביטוח לתקופה שנותרה ואף לשלם לו סכום כסף שיספיק לו לבטח אצל מבטח אחר את שארית התקופה.
שמואל מלכיס: גם במקרה הקדום הייתה עלות די גבוהה לחברת הביטוח בניתוק הקשר החוזי.
שמואל מלכיס: היום - - -
אורי מקלב: אנחנו שמחים קודם כל על כך, אני הבנתי - - -
שמואל מכליס: אתה דווקא הבנת את זה בצורה שונה, אבל המקרה היום הוא המקרה הנדיר.
שמואל מכליס: כלומר הפיקוח אסר על חברת הביטוח לנתק את הקשר.
אורי מקלב: אני רואה את זה כדבר טבעי, תלוי באיזה עיניים אתה רואה את זה, אם אתה מסתכל בעיניים של חברות הביטוח אני מבין אותך אבל אם אתה מסתכל בעיניי הצרכן, ולי יש עיניים צרכניות ולא של חברות הביטוח,.
אורי מקלב: אני לא בטוח שזה קיים בביטוח רכוש, אני לא חושב שזה קיים בביטוח אחר כמו למשל אם הייתה לי גניבה בבית.
אורי מקלב: אני לא חושב שמה שאמרת לגבי זכותך קיימת בביטוח כזה.
שמואל מלכיס: ברכב יש הבדל גדול.
אורי מקלב: המבט שלי הוא מבט צרכני .
אנסטסיה מיכאלי: אתם מכירים אותנו מהזווית הזאת שטוב ששמואל מלכיס נמצא כאן כדי לספר איך אנחנו נראים מהזווית שלהם.
אנסטסיה מיכאלי: מהזווית שלהם אנחנו סופר צרכניים, כאו אנחנו בין הפטיש לסדן, אנחנו חיים עם זה בסדר.
אנסטסיה מיכאלי: אתה צריך להבין, הסיבה שאתה לא מכיר אנשים שחברה ניתקה התקשרות כי זה נדיר מאוד.
אנסטסיה מיכאלי: שנית, גם אם נסתכל מנוקדת מבט סטטיסטית, דווקא אחרי שהתקלקלה מכונת הכביסה למה שאני כחברה אנתק את ההתקשרות כי הרי כבר מרגע שהמכונה התקלקלה הגעתי, תיקנתי לך ואתה הפעלת את הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת שאני יכול להניח שביתרת החודשים של הביטוח עשינו את הכיסוי, לכן זה מאוד מאוד נדיר שדווקא אחרי שהביטוח התממש חברת הביטוח תרצה לבטל את ההמשך ההתקשרות.
אורי מקלב: למכונת הכביסה יש שישים מרכיבים.
אורי מקלב: מה אתה עושה אחרי שהרכב שלך מתקלקל פעם אחת, לא כשהפעלת את הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: ממהר למכור אותו.
אורי מקלב: אתה תמכור, כי אתה אומר שאחרי משאבת הדלק הרכיב הזה והזה יתקלקל.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחרי פעם אחת של קלקול במכונת הכביסה יהיו רצף של קלקולים.
אנסטסיה מיכאלי: דווקא בעולם הזה זה לא מצב שרכיב כזה או אחר הולך וצובר בלאי.
אנסטסיה מיכאלי: אין כאן תהליך של בלאי.
אורי מקלב: אולי המחשבה שאם הוא עשה תאונה אחת הוא מועד גם לתאונה השנייה.
אבנר עורקבי: אני מבקש להתמקד ברכבים של הנכים.
אורי מקלב: יש כאן במקרה שלושה אורחים שפנו לבית הזה, נציגי נכים שמדברים על ידע אישי יקר, כל אחד בפני עצמו במקרה באותה שנה נחשף לו, אנחנו מדברים על ציבור גדול של נכים.
אורי מקלב: במקרה לכל אחד זה מקרה של השנה האחרונה וכולם כבר נוהגים ארבעים שנה.
מירב רפאלי: אני רוצה לדבר על קבוצות אחרות שהן בסיכון ושיש להן רכבים כבדים, למשל נהגי משאיות, אוכלוסיית הנכים מבחינת תאונות דרכים היא אוכלוסיית סיכון כי מספר תאונות הדרכים שהם מבצעים הוא הרבה יותר גדול מהיחס שלהם באוכלוסייה.
מירב רפאלי: הם נחשבים לאוכלוסייה בסיכון בתחום הזה והם נוהגים ברכבים שהם גם מאוד יקרים, איני בקיאה בעלויות ואני רק יכולה לתאר לעצמי.
מירב רפאלי: השאלה איפה זה מתיישב והאם הם גם זוכים במרכאות לאותו יחס של הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: אולי שמואל מלכיס יוכל להתייחס למה שידוע לו לגבי ביטוח מקיף לכלי רכב כבדים.
שמחה בניטה: היא מאוד צודקת וזה בדיוק מה שאמרתי.
שלומית אבינח: יש לי שאלה, סטינו קצת מהנושא, אני שואלת למה כמו שיש ביטוח חובה ב"פול" במחיר שהוסכם עליו, למה לא יכול להיות ביטוח מקיף ב"פול"?
שמואל מלכיס: התשובה היא בשאלה.
שמואל מלכיס: כלומר, שאלת את השאלה ואמרת שבביטוח חובה יש הסדר מיוחד אבל ביטוח מקיף הוא ביטוח וולונטרי.
שלומית אבינח: אבל זה המוסד לביטוח לאומי שמחייב.
שמואל מלכיס: יכול להיות שהמוסד לביטוח לאומי הוא שצריך ליצור את המסגרת הזאת, אולי במסגרת "ענבל" חברת הביטוח הממשלתית, אולי המוסד לביטוח לאומי עצמו יכול לבטח אותם.
אבנר עורקבי: אני רק מקווה שלא תיתן להם רעיונות לבטח אותנו כי אנחנו עדיין רוצים לבטח את עצמנו.
שמואל מלכיס: אני לא נותן להם רעיונות אלא רק רוצה למצוא לכם פתרון.
שמואל מלכיס: אשמח מאוד אם היה לי פתרון.
אבנר עורקבי: אני בטוח שאם המוסד לביטוח לאומי היה אומר לכם שהוא היה רוצה לבטח את כל רכבי הנכים אתם הייתם מורידים מחירים עד למטה כדי לבטח את הרכבים שלנו.
שמואל מיכלס: תתארגנו ותנסו לעשות את זה.
שמואל מיכלס: זה שוק חופשי.
שמואל מיכלס: מי מפריע לכם?
שמחה בניטה: כמה מכוניות יש?
שמואל מלכיס: הארגון שלכם אהב"ה, תתארגנו תיקחו את כל כלי הרכב שלכם ותנסו להגיע לעסקה עם אחת מחברות הביטוח.
שמחה בניטה: אנחנו לא יכולים.
יהודה דורון: אנחנו לא חברת ביטוח.
שמואל מלכיס: תקימו סוכנות ביטוח משלכם ותנסו להגיע לקולקטיב שנקרא נכים ותציעו את זה לאחת מחברות הביטוח.
שמחה בניטה: מדובר על 30,000 מכוניות.
אנסטסיה מיכאלי: תתארגנו ככוח צרכני ותבקשו מחברת ביטוח, זה לגיטימי ולא צריך להקים סוכנות ביטוח בשביל זה.
אנסטסיה מיכאלי: אתם יכולים להתארגן ככוח צרכני.
אנסטסיה מיכאלי: אם תתארגנו ככוח צרכני תוכלו להגיע - - -.
אורי מקלב: אתם צריכים להקים ארגון גג כי יש לכם הרבה ארגונים.
מירב רפאלי: אני העליתי שאלה, שאלתי האם אוכלוסיות אחרות כמו למשל אוכלוסיית נהגי המשאיות שנחשבת מבחינת תאונות דרכים כאוכלוסייה בסיכון מאחר שהיא מבצעת יותר תאונות באופן יחסי ליחסם באוכלוסייה, למיטב ידיעתי הם נוהגים גם ברכבים יקרים, האם הם זוכים במרכאות לאותה התייחסות מצד חברות הביטוח?
אנסטסיה מיכאלי: אמרתי ששמואל מלכיס יכול לענות על השאלה מניסיונו כמבטח.
שמואל מלכיס: תודה שהזמנת אותנו.
שמואל מלכיס: קודם כל כשקראתי את המכתב שנשלח בדואר האלקטרוני ההתרשמות שלי הייתה, שלא מדובר בתופעה אלא במקרה פרטי.
שמואל מלכיס: חבל שבעצם לא הייתה כאן התייחסות לחברות ביטוח ספציפיות שהיינו יכולים לזמן אותן לדיון ואז היינו מבררים את הדברים לגופו של עניין.
שמואל מלכיס: בכל אופן אני עשיתי איזה סבב בין חברות הביטוח, אני יכול לומר בביטחון מלא שלא מדובר כאן בהפליה כלשהי לגבי נכים.
שמואל מלכיס: עשרות אלפי נכים מבוטחים בחברות הביטוח, נכון שיש נכים בדרגה גבוהה יחסית שהם הבעלים של רכבים יקרים מאוד ולכן לא כל חברת ביטוח נוטה לבטח את הרכבים האלה, אבל עדיין יש חברות ביטוח שנוטות לבטח.
שמואל מלכיס: אני לא ביררתי את השמות של כולן אבל התרשמתי שיש לפחות חמש-שש חברות ביטוח שמבטחות ביטוחים מהסוג הזה.
שמחה בניטה: שתיים.
אורי מקלב: אתה מדבר על הרכבים היקרים שיש שש חברות שמוכנות לבטח.
שמואל מלכיס: ראוי להדגיש ואמר את זה בעדינות רבה אסף מיכאלי בצדק שיש הרבה דגים בים, כלומר שוק ביטוחי רכב ובמיוחד בביטוח רכב מקיף זה שוק מאוד מאוד תחרותי, 14 חברות פעילות בשוק.
שמואל מלכיס: לכל חברה ישנה מדיניות אחרת לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות מוניות לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות משאיות לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות רכבים יקרים לחלוטין, יש חברות שכן מבטחות, יש חברות שמתפרנסות ממוניות ומתפרנסות בכבוד.
שמואל מלכיס: אם שאלתם למשל למה חברות ביטוח מבטחות מונית שהוא כלי רכב שהוא יחסית מסוכן, משום שחלק גדול מהתאונות שמוניות מעורבות בהן האשמה בתאונה היא של צד ג' ומי שיודע להסיט את תגמולי הביטוח לפוגע-למזיק יכול עדיין לבטח מוניות ולהרוויח הרבה מאוד כסף.
שמואל מלכיס: אותו דבר לגבי משאיות, משאיות בסך הכל מבוטחות בפרמיה גבוהה יחסית, בכל מקרה הסיכון הוא שקובע.
שמואל מלכיס: דהיינו, חברות הביטוח היום עובדות באופן מאוד מאוד מושכל עם אקטוארים, הן יודעות לחשב את הסיכון.
שמואל מלכיס: הסיכון הוא הגורם היחידי שמנחה אותן בקבלת רכב לביטוח.
שמואל מלכיס: תתפלאו, אפילו עבדכם הנאמן כשרצה לבטח את הרכב שלו ולאפשר נהיגה לבן שלו שהיה אז צעיר יותר ורק הוציא רישיון נהיגה, חברות הביטוח סרבו לקבל אותו.
שמואל מלכיס: לא הצגתי את עצמי כמנהל המחלקה הכלכלית של איגוד חברות הביטוח וכאחראי על ביטוח הכללי באיגוד חברות הביטוח, אבל באופן טוטאלי חברות ביטוח סירבו לקבל אותי.
שמואל מלכיס: לחברות יש מדיניות חיתום ומדיניות החיתום שלהן בהחלט מבוססת על חישובים אקטוארים וחס וחלילה לא על הפליה.
אבנר עורקבי: זאת לא הפליה?
שמואל מלכיס: החוק קובע במפורש שחברות ביטוח רשאיות לשקול את השיקולים האקטוארים המתאימים.
שמואל מלכיס: חבל מאוד שבכל הנושא הזה לא פניתם אלי קודם, אני מטפל גם בתלונות ציבור.
שמואל מלכיס: הייתם פונים אלי במקרה הספציפי המסוים הזה, הייתי מברר בחברת הביטוח המסוימת מהם פני הדברים ואז הייתי בא לכאן גם עם תשובות.
אורי מקלב: עקרונית, מה היית עושה במקרים האלה?
שמואל מלכיס: אני אומר שגם בתיאור של המכתב כאן לא עולה הפליה.
שמואל מלכיס: לא עולה מהמכתב שלא קיבלו את האדם לביטוח בגלל שהוא נכה אלא בגלל שהחברה העריכה סיכון גבוה במיוחד בגלל התאונות שהוא עשה.
שמואל מלכיס: את זה עושים גם לי.
שמואל מלכיס: זאת אומרת שאם אני מגיע לחברת ביטוח עם שלוש-ארבע תאונות לא מקבלים אותי.
אבנר עורקבי: ההבדל ביני ובינך שאני נכה עם כסא גלגלים ואתה יכול ללכת ברגל.
אבנר עורקבי: זה מרגיז אותי.
שמואל מלכיס: אני מבין, אני אוהד את הגישה שלך, כרגע אמרתי לך שאם היית פונה אלי עם הפרטים המדויקים עם שמה של חברת הביטוח, אני מבטיח לך שהייתי מטפל במקרה הזה ברוח אוהדת לחלוטין.
אורי מקלב: אבל הועלנו לך ממקרים שמגיעים לוועדה ואם הם לפחות יטופלו כבר השגנו משהו.
אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן על נושא עקרוני.
אורי מקלב: אני רוצה להסביר לך, כאן זו הוועדה לפניות הציבור, טוען יושב ראש הכנסת לראש הוועדה ואומר שהסמכות שלו בוועדה היא לדון על הכל, אתה יכול לכתוב מכתב בעצמך ואתה יכול לדון בכל נושא כולל הפצצת הכור בעיראק במסגרת פניות הציבור.
אורי מקלב: יש כאן הרבה עיניים ואנחנו יכולים לדון בכל, אנחנו לא דנים במקרה ספציפי אלא על התופעה.
אורי מקלב: מהפרט אנחנו רוצים ללמוד על הכלל.
שמואל מלכיס: ישנם אלפי עשרות נכים שמבוטחים בלי שום בעיה.
שמחה בניטה: אתה רוצה שנביא את כל המקרים?
שמואל מלכיס: אתם מציגים לי שני מקרים.
שמחה בניטה: ראשית אנחנו שלושה.
אבנר עורקבי: אם הייתי מביא את כל הנכים דע לך שהמקום לא היה מכיל אותם.
שמואל מלכיס: לא כל מי שיש לו פניה צריך להגיע לכאן, היו צריכים לעשות חישוב סטטיסטי ולראות שאין כאן תופעה.
אורי מקלב: במקרה זה גם משהו אישי.
אורי מקלב: כל פניה שמגיעה מנכה אנחנו מביאים את נציגי הארגונים הרלוונטיים.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כרגע על המקרה הפרטי שלהם.
אורי מקלב: השאלה היא האם יתכן מצב, זאת הכותרת, שנכים בעלי רכבים גדולים עם אבזור יכולים להיות מסורבי ביטוח?
אורי מקלב: נכים שהם עם רכב ללא ביטוח?
אורי מקלב: מתוך השאלה הזאת הבנו שיש הפליה שאתה אומר שלא קיימת.
שמואל מלכיס: חד משמעית לא.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לחדד את הנקודה הזאת.
אורי מקלב: מעבר לזה אתה יכול לומר שלא איכפת לך אם מדובר בנכה או לא, שאתה מבטח את מי שכדאי לך ואת מי שלא כדאי לך אתה לא מבטח.
אורי מקלב: יכול להיות שאתה לא הכתובת לשאלה הזאת, יכולת בעצם לומר את זה גם לגבי ביטוח חובה.
אורי מקלב: אבל מאחר והיה מישהו שהתערב בזה ואמר שלא יתכן מצב כזה, אתה יכול לומר את זה גם לגבי ביטוח חובה שאתה עושה רק למי שמשתלם לך ואם לא משתלם לך אתה לא מבטח.
שמואל מלכיס: אבל גם בביטוח חובה לא התערבו.
שמואל מלכיס: גם בביטוח חובה חברת ביטוח יכולה לסרב, היא לא חייבת לבטח כל אחד.
שמואל מלכיס: "הפול" נוצר דווקא בגלל העובדה שלחברת הביטוח שמורה עדיין הזכות לא לבטח מישהו שהוא סיכון גבוה עבורה.
שמואל מלכיס: עובדה היא ש95% מהאופנועים מבוטחים בתעריף הביטוח המסובסד שכנסת ישראל קבעה, הכנסת קבע פרמיה נמוכה בשיעור ניכר מהסיכון האמיתי של האופנועים, 95% מהאופנועים מבוטחים אצל ידידי יעקב אלחדף ב"פול".
שמואל מלכיס: החברה רשאית לסרב לבטח.
שמואל מלכיס: קל וחומר בביטוח וולונטרי.
אורי מקלב: אנחנו נסתפק גם בזה שחברות הביטוח תמשכנה לסרב ושתהיה "הפול" שתשלים את החלק הזה לאחר הסירוב.
שמואל מלכיס: אבל אל תשכח, עובדה אחת ש"הפול" סטטוטורית ומישהו מסבסד את ההפסדים שלה ולכן צריך למצוא באיזה מקום מקור סבסוד.
שמואל מלכיס: מי שמסבסד הן לא חברות הביטוח אלא עם ישראל.
אורי מקלב: אנחנו הזמנו את כולם לשולחן הזה ואנחנו רוצים להגיע למסקנה ולנו לא אכפת באיזו דרך.
אורי מקלב: אנחנו כן חושבים שצריך לבדוק את זה, אתה אומר שישנן חברות ביטוח שלא מבטחות למשל מוניות או נהגי משאיות.
שמואל מלכיס: ושלא מבטחות מתחת לגיל 21 ורק מבטחת מעל גיל 24.
אורי מקלב: אם יתברר שאותה חברת ביטוח מבטחת נהגי מוניות ואת נהג המונית שהוא גם נכה היא לא מבטחת, מה תאמר על זה?
אורי מקלב: זאת הפליה או לא הפליה?
שמואל מלכיס: אם זה יהיה מקרה פרטי מוכח של הפליה אז זו באמת הפליה.
שמואל מלכיס: מה שנראה כמו חמור הוא חמור, אני לא בא להגן על אדם בוגד שעושה הפליה.
שמואל מלכיס: אני אומר שכמדיניות, חברות הביטוח בתחרות הקיימת היום בשוק עם חברות חדשות שנכנסות לשוק שמעוניינות בפרמיות כמעט בכל מחיר ומוכרות ביטוח אפילו הפסדי רק כדי לקבל נתח שוק.
שמואל מלכיס: בשוק כל כך תחרותי אני לא מאמין שחברת ביטוח לא תקבל לביטוח אדם שמשלם כסף טוב עבור הביטוח רק בגלל שהוא נכה.
שמואל מלכיס: השיקול היחידי שיכול להנחות אותה, אם בכלל, היא העובדה שהוא בסיכון בלתי סביר שהיא לא יכולה לקחת על עצמה.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים לזהות את אותן חברות ביטוח שכן מבטחות רכבי יוקרה ואת הרכבים של נכים הן מסרבות.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים לבצע את הבדיקה הזאת.
שמואל מלכיס: שיעבירו את המקרים הספציפיים עם השמות ונדון בזה.
שמחה בניטה: הפניקס, אנחנו ניתן לך את הפרטים.
שמחה בניטה: יש חברות שמבטחות את הנכים, חברות בודדות שמבטחות את הנכים, אולי אם תהייה תחרות תהיינה יותר חברות שמוכנות לבטח נכים.
שמחה בניטה: יש שתי חברות שהשתלטו על השוק של הנכים.
שמואל מלכיס: איגוד חברות הביטוח לא מתערב בכלל בעסקים של חברות הביטוח.
שמחה בניטה: אבל אתה לא יכול להפלות, אתה לא יכול להשאיר אותנו בלי ביטוחים.
אבנר עורקבי: שמואל אתה אמרת כאן שיש שתי חברות שמבטחות נכים, אתה אמרת ואני כתבתי את מה שנאמר לפרוטוקול.
שלומית אבינח: הוא אמר שיש חמש-שש חברות.
שמחה בניטה: אנחנו מכירים שתיים.
אבנר עורקבי: אנחנו מבקשים שתעזור לנו.
אורי מקלב: אבנר אני מציע שתקיימו ישיבה עם חברות הביטוח כדי להקים קולקטיב.
אורי מקלב: אתם תיקחו את העניין הזה ברצינות, בעינינו זה מבורך.
אורי מקלב: העלינו כאן שאלה ואסף הפנה אותה אליך, שאלה לגבי נהגי המשאיות, חברות הביטוח מבטחות חברות הובלה של משאיות, אמרת לגבי המוניות ואת זה הבנו כשאמרת שחברות הביטוח יודעות להסיט את התביעה לצד ג' ולא להפעיל את הביטוח שלה.
אורי מקלב: מה קורה עם משאיות ולמה יש חברות ביטוח שכן מבטחות את המשאיות?
שמואל מלכיס: אני מעריך שלנציגה של הרשות לבטיחות בדרכים ההיבט שלה הוא היבט תאונות הדרכים ולכן היא מתייחסת להיבט נזקי הגוף בעיקר.
שמואל מלכיס: הסיבה העיקרית שחברות הביטוח מבטחות משאיות היא מסיבה פשוטה, נוסחת התשלום בביטוח החובה לרכב נותנת יתרון עצום למשאית משום שעל פי נוסחת התשלום בביטוח חובה חברת הביטוח שמבטחת את המשאית משלמת עבור נפגע מחוץ לרכב ועל נפגע בתוך הרכב.
שמואל מלכיס: כיוון שמשאית זה כלי מאוד מאוד בטוח למי שנוהג בו ולמרות שהם מעורבים בהרבה מאוד תאונות מספר הנפגעים בנזקי גוף של הנהגים ולעיתים גם של אנשים מחוץ לרכב יחסית נמוך, כי בדרך כלל הולכי רגל נפגעים בתוך העיר ולא בכבישים עירוניים.
שמחה בניטה: הם מוחצים מכוניות שלמות עם משפחות שלמות.
שמואל מלכיס: אני מסביר לך שאז מי שמשלם זו חברת הביטוח של הרכב שנמחץ, חברת הביטוח משלמת.
שמואל מלכיס: אם היום משאית מתדרדרת בקסטל ופוגעת ב- 100 כלי רכב ולנהג לא קרה כלום המבטח של המשאית לא משלם אגורה אחת נזק למעט אם הוא פגע בהולך רגל.
שמואל מלכיס: כל האנשים והרכבים האחרים כל אחד תובע את חברת הביטוח שלו, זאת נוסחת התשלום בביטוח רכב חובה.
שמואל מלכיס: לכן את רואה דבר אחד והמבטח רואה דבר אחר לחלוטין.
שמחה בניטה: אני מדברת על ביטוח מקיף.
שמואל מלכיס: בביטוח מקיף עדיין מי שבסופו של דבר משלם הוא זה שאשם בתאונה - חברת הביטוח של הרכב שאשם בתאונה ולא בכל מקרה שמשאית מעורבת בתאונה דרכים היא האשמה בתאונה.
אורי מקלב: שמואל תודה רבה.
אורי מקלב: למה יש בכל זאת חברות ביטוח שמסכימות לבטח?
אורי מקלב: הביטוח המקיף לא בחוק ולא מחויב בחוק.
אורי מקלב: שאלנו כאן שאלה כי זה סיקרן לדעת מהו הסוד שאת המשאיות כן מבטחים על אף שהם רכבים שמעורבים הרבה בתאונות ובדרך כלל התוצאות שלהן קשות, ולמה את רכבי הנכים רוב חברות הביטוח לא מוכנות לבטח?
אורי מקלב: תאמין לי שיש לי רצון כבר שנתיים להזמין לכאן את רמי לוי לוועדה ולשאול אותו איך מוכרים עוף בשקל.
אורי מקלב: אני לא עשיתי את זה ואני עוד אעשה את זה.
שמואל מלכיס: אני אגיד לך איך, תמכור ליד העוף סל שלם אז יהיה לך כדאי למכור עוף בשקל.
אורי מקלב: אני מבין שהוא מסתכל על העגלה כולה ולא על העוף.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לדעת למה נהגי משאיות כן כדאי ואת הנכים לא כדאי, לא הגענו לזה.
שמואל מלכיס: כי בנוסחת התשלום האופנועים טוענים שהם מקופחים כי אם נוסחת התשלום הייתה כמו שמקובל בכל מקום בחוץ לארץ, דהיינו כל אחד תובע את הצד שפגע בו בלי קשר איפה הוא ישב, האופנועים טוענים שב- 95% מהמקרים הם לא אשמים בתאונה חוץ מתאונות עצמיות.