GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבי הררי: מה שהוגש בסופו של דבר----
אורי מקלב: גבי הוא הפרקליט של משרד התחבורה.
גבי הררי: כן, אני התובע שלהם, אני הפרקליט, נכון.
אורי מקלב: זאת אומרת הם מכינים את החומר לחקירה.
גבי הררי: הגשנו קרוב ל-100 כתבי אישום, היתר לא הניבו כתבי אישום, כי 351 מהם למשל, לא מצאו לנכון לבוא ולמסור עדות.
גבי הררי: בלי עדות אין לי תיק, אין לי את המתלונן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יודעים שאם הם לא באים אז אין לו תיק.
גבי הררי: לעומת זאת, בשנת 2009---
אורי מקלב: אז תגיד להם את זה.
שרונה קרסגי: האזרח לא הגיע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האזרח לא הגיע?
גבי הררי: כן, האזרח לא הגיע.
גבי הררי: האזרח, אנחנו צריכים לדעת מי הוא.
שרונה קרסגי: אנחנו פונים ישירות למלין ושואלים א ותו –תשמע, אני מצאתי לנכון להעביר את התיק לחקירה.
שרונה קרסגי: האם אתה מעוניין להגיע, זה מצריך ממך להגיע למשרד התחבורה, לתת עדות, לחכות בתור, זה זמן.
שרונה קרסגי: זה לחפש פה חנייה חצי שעה ---
אורי מקלב: נו, אז כל כך הרבה לא מגיעים, אז נשאר כבר כמה כאלה שמגיעים, אז למה אלה לא מטופלים?
אורי מקלב: כשיש כבר כמה צדיקים בסדום?
גבי הררי: לא, לא, יש כתבי אישום.
גבי הררי: יש תיקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה כתבי האישום?
גבי הררי: ב-2009 למשל הגשנו רק בתחום האוטובוסים – 200 כתבי אישום, זה נגד התאגידים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמה זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה כתב האישום?
גבי הררי: זה נגד אגד, נגד קווים, סופרבוס, אנחנו מגישים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הסנקציה?
גבי הררי: הם מוגשים ל-32 בתי משפט שלום בארץ, תלוי באיזה מקום זה קרה, ושם אנחנו מנהלים את התיקים נגד אותם ---
אורי מקלב: ומה היו, כמה זמן, מה משך הזמן?
גבי הררי: משך הזמן זה תלוי בבית המשפט.
גבי הררי: לפעמים תלוי בעדים.
גבי הררי: גם שם יש תהליכים שלא תלויים בנו.
גבי הררי: אנחנו מצפים לצמצם, אנחנו מגיעים להסדרי טיעון עם מפעילים והם משלמים קנסות יפים.
אורי מקלב: כמה תלונות על נהגי מוניות היו?
גבי הררי: אין לי את הנתונים לנהגי מוניות, כי אני חשבתי שנתמקד רק באוטובוסים.
גבי הררי: אבל נהגי המוניות יש כמות להערכתי כפולה.
אורי מקלב: מה זה אוטובוסים, אוטובוסים זה נהגים יותר?
גבי הררי: לא, לא, אנחנו מחלקים את התחומים.
אורי מקלב: אבל אמר דרור מקודם שאתם מקבלים את ה---
דרור גנון: אז זה אחרי שאנחנו מקבלים, זה מה שיוצא.
אורי מקלב: בעקבות תלונות של הציבור.
גבי הררי: תלונות ציבור ופיקוח יזום.
גבי הררי: יש גם פיקוח יזום.
גבי הררי: פיקוח יזום של פקחים.
שלמה כץ: זו חברת הבקרה, באוטובוסים מעט מאד - - -
גבי הררי: באי הפעלת מונה בעיקר.
גבי הררי: פקחים סמויים מבצעי נסיעות בכל הארץ, בכל מיני מקומות.
גבי הררי: גם נסיעות שירות, גם נסיעות מיוחדות, ועל בסיס הנתונים האלה נפתחת חקירה יותר מהירה, ומוגשים כתבי אישום.
יצחק הנאו: נאמר פה אבל מקודם דבר מעניין.
יצחק הנאו: נאמר שכאשר חברת ריבה עושה בקרה, אז הנתונים שהם מביאים מתקבלים אחרת מאשר תושב.
יצחק הנאו: אני רוצה להבין, ואני התעסקתי עם חברת ריבה, ההכוונה שחברת ריבה מקבלת לעשות בדיקות יזומות, 35 סעיפים, 70 ומשהו תתי סעיפים – לכאורה היא יכלה להיות הרבה יותר על תלונות שמתקבלות.
יצחק הנאו: אני לא אומר שיעבירו אליהם תלונות, אלא להתמקד בסוג התלונות ולבקר את זה ולתפוס הרבה יותר ליקויים שלכאורה אמורים להגיע אליכם רק כתלונות, ואז כאשר זה בא מעובד של ריבה, אתם לא צריכים את כל התהליך הארוך הזה.
שלמה כץ: אני לא חושב שאתה מבין את התהליך שלנו.
שלמה כץ: אבל אני מבין מה אתה אומר.
יצחק הנאו: אני כבר לא מדבר על זה שלקח לי שנתיים לגלות מי זו חברת ריבה.
אורי מקלב: אם אני הבנתי, אז הוא כבר וודאי שהבין.
אורי מקלב: אני מבין שיש לכם בתנאי הרישיון הרבה פרמטרים שמפעילים צריכים לעמוד בהם.
אורי מקלב: אתם לוקחים את זה ואתם אומרים לו, אתם עושים בדיקות, יש ניקיון באוטובוסים, יש מטפים, יש תאורה, יש ככה, יש ככה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם התלונות של הציבור?
שלמה כץ: רגע, מה זה התלונות של הציבור.
אורי מקלב: בא אומר יצחק בסדר, אתם עושים דבר חשוב, בואו או שתעבו את זה, תוסיפו עוד משימות עליהם, תתמקדו עכשיו לא ב-35 סעיפים או ב-70 תתי סעיפים, אל תיקחו את התלונות, את מה שמגיע מפניות הציבור.
שלמה כץ: אז עוד פעם אני אומר לך, עולה נוסע סמוי לאוטובוס, הוא בודק באותה בדיקה מתי האוטובוס הגיע, הוא בודק לוחות זמנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לתת לך דוגמא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על האוטובוס יושב סמוי, עולה לאוטובוס הבת שלי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באותו זמן בדיוק יושב סמוי באוטובוס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא מוריד אותה בתחנה לא שבתחנה, בסדר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עושה הסמוי עם ה?
שלמה כץ: הסמוי כותב דו"ח על הדבר הזה, והוא נקנס במנגנון אצלי.
יצחק הנאו: אני רוצה ללכת על הרבה יותר פשוט.
יצחק הנאו: כאשר מגיעים תלונות על קו, על חברה שלא יוצאת בזמן, שעוקפת תחנות, אפשר למקד את החברה הזאת לזה.
שלמה כץ: אז אני אומר שההיקפים של הבקרה שאנחנו עושים, אני אומר, אני עושה הרבה יותר ממה שאתה רוצה, בסדר?
שלמה כץ: אני עושה הרבה יותר ממה שאתה רוצה.
שלמה כץ: אני עושה בקרה שיטתית על החברה.
יצחק הנאו: כאשר הפרמטרים מתאימים את עצמם.
אורי מקלב: מאיפה ה ---
שלמה כץ: אמרתי.
שלמה כץ: אני לא ממקד, אני עושה על 100%.
שלמה כץ: אני לא ממקד.
אורי מקלב: הוא מבקש ממך למקד.
יצחק הנאו: לא, אבל אתה ממקד לפי פרמטרים שמגיעים מהציבור?
שלמה כץ: לא, עוד פעם אני מסביר לך, תקשיב רגע.
יצחק הנאו: זה בדיוק מה שאני אומר.
שלמה כץ: זה בדיוק מה שאתה אומר, אני שומע מה שאתה אומר.
אורי מקלב: תוסיף, הוא מבקש שתוסיף על זה.
שלמה כץ: אני עוד פעם אומר, על מה לדוגמא.
שלמה כץ: בוא תעזור לי.
שלמה כץ: מה לדוגמא אתה רוצה שאני אעשה?
אורי מקלב: שלמה, תן לי רגע.
אורי מקלב: הוא אומר – אתה הרי יש לך איזה סדר עבודה עם חברת ריבה.
יצחק הנאו: היא חברה חסויה לכל דבר לצורך העניין.
יצחק הנאו: כחבר מועצת עיר לא הצלחתי לגלות, עד ש ---
שלמה כץ: נכון, וטוב שכך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר, אבל הם סמויים, זה טוב שכך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא רוצה שיהיו גלויים.
שלמה כץ: אתה רוצה בתור חבר מועצת עיר גם לקחת אחריות על הבקרה, אתה מוזמן.
יצחק הנאו: לא, אבל אני חושב שאתם אמורים קצת לשמוע את התלונות שמתרכזות.
שלמה כץ: אני אומר, אנחנו שומעים ואין מקום שאנחנו שומעים את פרנסי הציבור יותר מאשר במודיעין עילית, יעיד על זה דרור.
שלמה כץ: תאמין לי, אין מקום ----
יצחק הנאו: אבל זה לא הנושא.
יצחק הנאו: אני לא מסכים, אבל זה לא הנושא.
שלמה כץ: לא, אבל אתה על הדרך מנסה עוד כל מיני דברים.
שלמה כץ: זה בסדר.
אורי מקלב: שלמה, אנחנו ישבנו פה, אפשר לחשוב שבמקומות אחרים לא היו תלונות.
שלמה כץ: אתה יודע שבמקומות אחרים, ואני לא רוצה להרחיב את זה פה, בטח לא לפרוטוקול, היו מאסות של תלונות, וכמו שהגיעו המאסות של התלונות, ככה הן נעלמו.
שלמה כץ: בסדר?
אורי מקלב: אני שמח לשמוע, אבל אני גם אשמח שגם במודיעין עילית יהיה ---
שלמה כץ: אז עכשיו אפשר לשאול למה מגיעים.
שלמה כץ: אפשר גם לבדוק לגבי סופרבוס כמה תלונות הגיעו ממודיעין עילית וכמה מגיעים מיישובים אחרים שהם משרתים אותם.
שלמה כץ: לדוגמא אפשר לעשות השוואה מאותו מפעיל, כמה תלונות מגיעות מתושבי רמלה, כמה מגיעים ממודיעין עילית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פחות משתמשים בתחבורה ציבורית ברמלה.
שלמה כץ: אבל עוד פעם אני אומר, במה שמשתמשים מתלוננים.
שלמה כץ: אז לכן מה שאני מנסה לבוא ולהגיד ---
אורי מקלב: שלמה, אתה יודע מה איש רמלה מסוגל לעשות לאיש רמלה שמגיע לו אוטובוס אחרי שלושת רבעי שעה.
שלמה כץ: אני לא משמיץ את אנשי רמלה.
אורי מקלב: לא, לא, לא, הם צריכים ככה לעשות.
שלמה כץ: בסדר גמור.
אורי מקלב: אבל יש תוכנית עבודה, מר יצחק אומר, הכוונה לפי דעתי מעולה, מאד טובה.
אורי מקלב: הוא אומר אתם כאן מציפים עניין, נושא שאתם לא יכולים להתמודד עם תלונות הציבור בגלל שאין לכם כלים, או שיתוף פעולה.
אורי מקלב: זמן וכדומה.
אורי מקלב: יש לכם גורם אחד שהוא נקרא גורם מקצועי ואמין, שאיתו התהליך הרבה יותר קל.
אורי מקלב: לאלה שלקחתם אותו הוא נקרא גורם אובייקטיבי, כמעט כמו שהמשטרה ...
אורי מקלב: אתם יש לכם אותם, אתם שוכרים אותם ב-30 מיליון שקל בשנה, ויש לכם תוכנית עבודה, שהיא באה לפי פרמטרים מקצועיים שלכם וטובים, שכולל גם דברים שחלקם וודאי גם טובים לציבור.
אורי מקלב: עמידה בקווים, אבל לא סתם פעם אחת.
אורי מקלב: אתה אומר אני בודק לאורך חצי שנה אותו קו, אותו מסלול, עד שאני רואה שחור על גבי לבן שהוא לא יחרוג.
אורי מקלב: אומר יצחק, בוא תיתן לו עוד משימה חדשה, מעל זה, שהוא גם ילך, עכשיו שתיקחו את תלונות הציבור, תראו אם יש משהו שמאפיין אזור מסוים, מפעיל מסוים, באזור מסוים, בשעות מסוימות, בימים מסוימים אם זה ככה, או באופן כללי.
אורי מקלב: תן לו עכשיו להתמקד שם בחלק המקצועי שלו, ושעכשיו שהוא יבוא, אז התהליך שלי יהיה לו הרבה יותר, הוא יהיה אפקטיבי, במקום תלונות ציבור.
שלמה כץ: מאה אחוז, אתה צודק.
שלמה כץ: כך אני עושה.
אורי מקלב: אתה לא עושה.
אורי מקלב: אתה לא בא בעקבות ---
שלמה כץ: אבל עוד פעם אני אומר לך, אני מכיר את התלונות.
שלמה כץ: אני אומר לך, מתלונות של 2,000 תלונות בשנה, תבדוק את ההתפלגות הסטטיסטית שלהם, תבדוק שאין שתי תלונות בשנה על אותו קו, בטח לא באותה שעה.
שלמה כץ: אתה מבין?
שלמה כץ: אז אני סטטיסטית לא יכול להוציא מזה נתונים.
שלמה כץ: אבל אני יודע שבקריית ספר אחת הבעיות הגדולות, זה מוצאי שבת ויום שישי.
שלמה כץ: שם יש לי ליווי של הפיקוח, מיוחד על התופעה הזאת.
שלמה כץ: אני לא יודע מתלונה אקראית של האדום, שיש בעיה של אי איסוף והורדה או קיצור של מסלול בקו ספציפי בנסיעות באחת עשרה בלילה, כי אין לי עוד תלונה כזאת במערכת, שמדברת שזה קרה עוד פעם.
אורי מקלב: לך יש תלונה של מודיעין עילית, מכיוון שהמפעיל לא יכול לעמוד בדרישות, אז הוא ככה, קודם כל מביא אוטובוסים מחברות חיצוניות.
שלמה כץ: בזה אני מטפל.
אורי מקלב: עכשיו, לאחר שהמסלול יהיה מסלול וכל פעם נותנים נהגים חדשים, וכן נותנים, ולא נותנים, הם הגיעו בסוף ליציאה ממודיעין עילית---
אורי מקלב: הם עומדים בתור של האוטובוסים, בגלל שהוא לא יכול לגבות כסף, הוא רק מעלה.
שלמה כץ: נכון, אנחנו מכירים.
אורי מקלב: ועכשיו, לאחר מכן הוא לא מעלה אף אחד, בגלל ש---
שלמה כץ: אדוני, אתה יודע שיש בקרה?
אורי מקלב: בגלל שלא, לא מעניין אותו, הוא לא קו תחבורה ציבורית.
שלמה כץ: לא, בגלל שיש בקרה.
אורי מקלב: כי הוא לא מהחברה לאוטובוסים.
שלמה כץ: בגלל שיש בקרה.
אורי מקלב: מותר לו מחוץ לעיר לקחת 19 אנשים.
שלמה כץ: לא, דקה רגע, עוד פעם אני אומר לך.
אורי מקלב: מותר?
אורי מקלב: למפעיל תחבורה מותר?
שלמה כץ: למפעיל תחבורה ציבורית מותר, ואין שום בעיה עם הדבר הזה גם לקו תגבור, הוא לא לוקח משום שהוא לא יכול לגבות.
אורי מקלב: לא, בתחנה המוצא עומדים האוטובוסים.
אורי מקלב: יש אוטובוס שהוא לא מהחברה, והבודק כבר יצא, הוא כבר לא נמצא, בדרך יש עוד כמה תחנות.
אורי מקלב: הוא לא מעלה אותם בגלל שהחברה אומרת לו אל תעלה אותם, מכיוון שהוא לא ישלם, מכיוון שלך אסור לגבות כסף.
אורי מקלב: וחלק ממלאים גם עד הסוף.
אורי מקלב: המפעיל לא עומד בתנאים.
שלמה כץ: מה שאני מנסה לבוא ולהגיד, סליחה, דקה.
שלמה כץ: אז עכשיו מפה כדי לטפל בבעיה הזאת הגדרנו עכשיו, יש לנו מנגנון שלם לתגבורים, מנגנון שלם שמטפל בתגבורים.
שלמה כץ: כאילו, אני מוכן לשבת איתך ולהסביר לך יותר לעומק מה בדיוק הבעיות שם וממה נובע כל דבר.
שלומית אבינח: יש לי שאלה קטנה מבחינה אופרטיבית.
שלומית אבינח: השאלה אם שרונה, כשמגיעה התלונה/הפנייה על נסיעה ואת יודעת, האם זה שהיה במקרה, כלומר בתיאום, פקח של ריבה באותה נסיעה, השאלה האם זה יכול לקצר תהליך ולשאול את הפקח האם הוא היה בנסיעה.
יצחק הנאו: זה מה שנאמר פה.
שלמה כץ: לא צריך.
שלומית אבינח: למה לא צריך?
שלומית אבינח: כאזרח לא אמין, אבל פקח אתה אומר אמין.
שלומית אבינח: זה יכול לקצר את התהליך.
שלומית אבינח: אם את יודעת שהיה פקח באותה נסיעה ---
שלמה כץ: התלונות של הפקחים, או הבקרות של הפקחים מטופלות ב-100%.
שלומית אבינח: אוקי, אבל אם על אותה נסיעה היה אזרח שהתלונן ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שהיה מבקר ---
שלומית אבינח: באותה נסיעה בדיוק.
שלמה כץ: נגיד שהיה מבקר, אז עוד פעם, על הדבר הזה הוא היה חוטף קנס של אי ביצוע נסיעה בציר המסלול.
שלומית אבינח: אבל השאלה אם אתם במשרד עושים את ההתאמה, את הלינקג'.
שלומית אבינח: זה גם צריך לעשות.
שלמה כץ: הוא לא צריך להגיד שזה קשור.
שלמה כץ: אם היה פקח והוא נתן, הוא יחטוף בגלל שיש בקרה בין אם הוא ייתן ובין אם ---
שלומית אבינח: אבל הם לא עושים את הלינקג', זה מה שצריך לעשות.
שלומית אבינח: זה חוסך לך.
שלמה כץ: הוא לא עוזר לי, הוא יחטוף בגללו ב-100%.
שלמה כץ: הוא חוטף על 100% מזה של הבקרים.
יצחק הנאו: לדעתי אם זה היה ככה אז לא היה 5 מיליון, זה היה הרבה יותר.
שלומית אבינח: בטח, זה היה צריך להיות קשר.
יצחק הנאו: אני אומר שלדעתי אם זה היה ככה אז זה לא היה 5 מיליון בשנה, אלא הרבה יותר, הקנסות.
שלומית אבינח: זה מה שאני אומרת, שאולי יהיה כבר לה, לשרונה או לא משנה למי שזה, שאם מגיעה תלונה על קו 7 או קו 8 או קו 9, קודם כל היא תבדוק אם באותה נסיעה באותה שעה היה פקח של ריבה.
שלומית אבינח: ברגע שהיא בודקת שכן ----
שלמה כץ: אוקי, נגיד שהיא גילתה שכן?
שלומית אבינח: יפה.
שלומית אבינח: גמרנו.
שלומית אבינח: אתה לא צריך בכלל.
שלומית אבינח: שוב, אני לא מתערבת.
שלמה כץ: הבנתי מה את אומרת.
שלמה כץ: ואז את אומרת האדון ----
שלומית אבינח: כן, תשאלי את הפקח, תפני לפקח.
שלומית אבינח: זה חוסך את הכל.
שרונה קרסגי: ואת חושבת שאם אני יגיד לו קנסתי את החברה על 5,000 ₪ הוא יירגע?
שרונה קרסגי: הוא רוצה פיצוי.
שלומית אבינח: אני לא יודעת אבל.
שלומית אבינח: בסדר, אני לא יודעת.
שרונה קרסגי: רוצים פיצוי, סליחה.
שרונה קרסגי: אנשים רוצים פיצוי.
שלומית אבינח: אני לא יודעת.
שלומית אבינח: בסדר, אבל אני לא מדברת על זה.
שרונה קרסגי: אנחנו לא יכולים לפצות.
שלמה כץ: שרונה, שנייה רגע.
שלמה כץ: זה לא קשור לפיצוי.
יצחק הנאו: עזבו את הפיצוי עכשיו.
שלמה כץ: מה שאני אומר, שמה שיקרה בעקבות זה שיעשה את החיים יותר קלים, כאילו יותר קלים, אבל החברה שעד עכשיו יכלה לעמוד לדין פעמיים כאילו לצורך העניין הזה ---
שלומית אבינח: שתעמוד, מה איכפת לך?
שלמה כץ: לא, היא תעמוד פעם אחת.
שלומית אבינח: אם זה אפקטיבי ומהיר ויעיל.
שלמה כץ: אבל אפקטיבית זה במילא מתקיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שהוא ראה את הבת שלו ---
שלומית אבינח: היה פקח של ריבה באותה נסיעה.
שלומית אבינח: עכשיו, הוא הגיש תלונה והוא ----
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא לא ראה.
שלמה כץ: הוא לא ראה.
שלמה כץ: אני בודק, אני יודע.
יצחק הנאו: אני לא אמור לדעת שיש פקח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא ראה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שהוא לא ראה, הפקח לא ראה את הבת שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה את רוצה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך את רוצה שיהיה לינקג'?
שרונה קרסגי: היא רוצה שיהיה לינקג'.
שרונה קרסגי: שאני אפנה לשלמה ואגיד לשלמה – 'שלמה, תבדוק אם בחברת ריבה היה ביום בשעה כך וכך אם היה פקח'.
שלמה כץ: אם כן, נגיד שהיה פקח, אז אני ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא היה צריך להתלונן גם כך לפקח.
שלמה כץ: דקה רגע, התלונן, הפקח התלונן.
שלמה כץ: אז אני כותב לאדון הנכבד, תשמע ---
שלומית אבינח: יש התאמה לחסוך תלונות.
שלמה כץ: דקה רגע, אז אני אכתוב תשובה לפונה ואגיד לו תשמע רגע, היה במקרה פקח ---
יצחק הנאו: מצאנו את תלונתך נכונה וטיפלנו בה.
יצחק הנאו: אתה לא צריך להסביר, נתתי קנס, מה זה משנה?
יצחק הנאו: סגרתם את העסק.
יצחק הנאו: אני לא ביקשתי פיצוי, זה לא רלבנטי.
יצחק הנאו: ברגע שאתם תענו, (מדברים ביחד) אני רוצה להסביר.
יצחק הנאו: ברגע שאתם תענו לאנשים - טיפלנו, וזה לא משנה איך---
שרונה קרסגי: זה לא נכון.
שרונה קרסגי: אתה טועה.
יצחק הנאו: רגע, ברגע שאתם תענו לאזרח – טיפלנו ונתנו קנס, וזה לא משנה אם ההוכחה שלכם הייתה ממפקח שאתם הפעלתם או מהתלונה, הציבור ידע שהתלונות האלה מגיעות למיצוי.
יצחק הנאו: כשהן יגיעו למיצוי הציבור יתלונן הרבה יותר.
שלומית אבינח: הוא רוצה לדעת מה המיצוי.
יצחק הנאו: אנשים היום לא מתלוננים כי הם יודעים שזה לא מגיע למיצוי.
שרונה קרסגי: אם אני הייתי מודיעה לך אישית על התלונה שלך שטיפלתי בתלונה והתלונה נסגרה ---
יצחק הנאו: נסגרה כי קנסתם אותו?
שרונה קרסגי: קנסתי את החברה.
יצחק הנאו: מבחינתי נסגר הנושא, חד משמעית.
שרונה קרסגי: לא כולם כמוך.
שרונה קרסגי: רוב האנשים רוצים פיצוי.
שרונה קרסגי: אתה יודע כמה אנשים מתקשרים אלי ואומרים לי מה אני אקבל מזה?
שרונה קרסגי: המון אנשים.
אורי מקלב: אבל קנס זה רק פקחים, קנס לא יוכל להיות על פי ---
שלמה כץ: אז עוד פעם אני אומר.
אורי מקלב: מה יעזרו הקנסות?
אורי מקלב: משנה אם נניח לצער בעל חיים אם שר החקלאות מפעיל פקחים שלו?
אורי מקלב: אבל לא כל אזרח ---
שלמה כץ: אבל עוד פעם אני אומר, גם מתוך תלונות של הציבור, צריך לעשות איזה שהוא תהליך ברור, זה לא עניין אוטומטי.
שלמה כץ: אני אומר כאילו, יהיה תהליך שאומר רגע, בסדר, אני פונה לחברה---
אורי מקלב: אני לא חושב שמשרד המשפטים ייתן לך, אתה , את גם עורכת דין?
שרונה קרסגי: אני לא עורכת דין.
אורי מקלב: אני לא חושב שמשרד המשפטים ייתן להפעיל סנקציה של קנסות שהיא תהיה ממול בעקבות תלונה של ---
שלמה כץ: למה במשטרה זה אפשרי?
אורי מקלב: המשטרה עצמה חוקרת.
שלמה כץ: כשאני מתלונן נגדך ---
אורי מקלב: מה, על זריקת סיגריה?
שלמה כץ: לא, לא, לא על זריקת סיגריה, שעברת באור אדום, כותב מכתב למשטרה והם עושים הסבה של התלונה.
שלמה כץ: כמובן שאני צריך לתת את כל הפרטים והכל, בהנחה שהתלונה הזאת מבוססת, לא שהוא אומר לך נראה לי.
אורי מקלב: נניח החלטת שאני, אני ראיתי את ...
אורי מקלב: הצביע נגדי, אני אומר היא עברה באור אדום, אז מה?
אורי מקלב: ומגיש תלונה מפורטת בדיוק, מה שאני עשיתי אני רק אמרתי שהיא עשתה את זה.
שלמה כץ: דקה, המשטרה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, זה מה שקורה, ואז אתה צריך להוכיח.
שלמה כץ: ואז אתה בא ואומר, אתה לא יכול להגיד, זה לא אקראי, אני אומר שראיתי אותה, אני יודע, באוטו שלה, סימן כזה וכזה, זה מבוסס.
שרונה קרסגי: אז הוא אומר לא אני נהגתי.
גבי הררי: בתשובה לשאלה שלך, אני גבי הררי.
גבי הררי: הנושא של חקירת תלונות ציבור של תלונות ציבור, צריך להבין, מרבית התלונות הן לגבי היחס – קללות, הערות כאלה ואחרות מצד נהגים.
גבי הררי: אלה דברים שמחייבים בירור, אנחנו צריכים לשמוע תלונה, צריך לשמוע את הצד שכנגד.
גבי הררי: לפעמים עושים עימות.
גבי הררי: זה תהליך ארוך וממושך, אבל זה עדיין עבירה פלילית.
גבי הררי: אי אפשר על סמך מילה של אזרח שאומר הוא קילל אותי, להגיש קנס 5,000 ₪ כדי לפתור את הבעיה.
גבי הררי: אי אפשר.
גבי הררי: החוק מחייב בירור ואחרי בירור, אם פרקליט השתכנע שיש מקום לכתב אישום הוא יגיש כתב אישום, אבל לא ---
אורי מקלב: איך שאני מכיר את אברהם טננבאום ועוד שופטים אחרים, אם אתה תבוא עם מקרה כמו שאני הבאתי של נהג המונית, עדות של הנוסע, כאן שתי ילדות בנות 14 שהביאו עדות, הוא ייתן את הקנס מיידית, גם אם הנהג היה ---
גבי הררי: נכון, אבל צריך לנהל חקירה.
שרונה קרסגי: אבל הוא רואה את כל הליך החקירה.
אורי מקלב: טוב, רבותיי, הבנתי את הכל.
אורי מקלב: תשמע, בינינו אני חושב כמו המקרה הזה, אנחנו צריכים להבין שאותו נהג שלקח, שהוא לא היה, אם הוא היה רואה אדם מבוגר, וודאי שהוא לא חרדי, מי שכבר נוסע בתוך מודיעין עילית ומגיע לתחנות הסופיות בסוף, הוא רק צריך להיות אדם שגר במקום.
אורי מקלב: מכיוון שכל עובד שלהם, והם לא מחזיקים עובדים כאלה, אז הוא מיד מזהה.
אורי מקלב: גם אם היה אדם מבוגר, יכול להיות, לא בטוח שהוא גם לא היה עושה את זה, יכול להיות, אותו נהג.
אורי מקלב: אבל כשנהג כזה, שהוא נהג ציבורי, בתחנה האחרונה, שתי נערות היו בסוף, בדרך הוא מוריד אותן כדי לחסוך ממנו שתי דקות, בעיני הוא לא ראוי להיות נהג ציבורי.
אורי מקלב: הוא לא ראוי להיות נהג.
אורי מקלב: ויותר מזה, בגלל שהוא בא במחתרת.
אורי מקלב: זאת אומרת הוא בגלל עכשיו הפחד שלו עושה את זה.
אורי מקלב: אבל מכיוון שזה שתי בנות, וזה מה שנשארו בתחנה הסופית, אז הוא לא ראוי להיות נהג, מכיוון שהוא הלך והוריד אותן במודע באחת עשרה בלילה כדי שהן ילכו.
יצחק הנאו: לא בתחנה הסופית, באמצע המסלול.
אורי מקלב: הוא לא גמר את המסלול.
אורי מקלב: בסך הכל כמה זה בשבילו לנסוע?
אורי מקלב: זה עוד שתי דקות.
אורי מקלב: אבל הוא לא עשה והוא חסך.
אורי מקלב: יש בזה גם אלמנט הרבה יותר עמוק, בן אדם שמסוגל לעשות דבר כזה.
אורי מקלב: אבל אנחנו לא יכולים להוכיח.
גבי הררי: לא, אני לא אומר שלא מצליחים להוכיח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא רוצים עורכי דין יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים לחסוך לכם, יותר מדי הרווחתם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים שהמשרדים צ'יק מוציאים ישר קנס.
אורי מקלב: אני מרגיש שיש כאן
אורי מקלב: חובה לא רק לגבי זה, החובה שלנו כלפי כאלה נהגים ---
גבי הררי: לתת מכונות ירייה, רובים וזהו.
אורי מקלב: יש לנו חובה מוסרית וערכית לא בגלל מעשית.
אורי מקלב: לא רק בגלל שקרה כאן, .... יש כאן כאלה נהגים שצריך לזהות אותם וכשהם הם מזדהים זה צץ אצלם בצורה הזאת, חייבים להגיע אליהם, וחייבים להתריע שלא יהיו כאלה דברים.
אורי מקלב: עכשיו, אנחנו כוועדה, אני אומר את זה בשם כולם, אני בטוח שאני אומר בשם כולם – כן מזהים את מיעוט התלונות בנושאים האלה מחוסר אפקטיביות ואכיפה.
אורי מקלב: ואז מגיע כמו שאומר שלמה, אני מתוך 2,000, איך יכול להיות שאלה בדיוק התלונות הן מאד לא אחידות, זה לא מגיע ולא יוצא.
אורי מקלב: אנחנו זיהינו את זה עוד לפני זה.
אורי מקלב: אנחנו ראינו כאן, היו כאן וועדות, אנשים שהתעסקו בתחבורה הציבורית.
אורי מקלב: שרצו להיעזר בתחבורה הציבורית, שהם עסקנים בתחבורה הציבורית, נציגי שכונות, נציגי מתנ"סים.
אורי מקלב: למה לא פניתם למשרד התחבורה?
אורי מקלב: הם לא ענו דברים כאלה.
אורי מקלב: הם אמרו פנינו ולא ענו לנו.
אורי מקלב: לא רואים את משרד התחבורה כגורם שיכול, ממונה על כך שיכול לעשות אכיפה אפקטיבית.
אורי מקלב: הם פונים לחברה בזמן שהחברה מגבה אותם אחרי זה, ועם כל זה הם רואים אותנו ... את משרד התחבורה.
אורי מקלב: זה חבל.
אורי מקלב: זה לא ראוי.
אורי מקלב: זה לא צריך להיות ככה.
אורי מקלב: אנחנו כן צריכים להחזיר את המימד של היכולות שלנו, באמת לאכוף את הדברים האלה, גם כגורם מעשי בנושא, וגם כגורם מתריע ומרתיע.
אורי מקלב: אנחנו חייבים את הדברים האלה להחזיר, משרד התחבורה חייב להחזיר לעצמו.
אורי מקלב: אולי לא אמרתם את זה, אנחנו גם מבינים מתוך מה שנאמר כאן שיש אולי בעיה או מחסור בכוח אדם.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שאנחנו נפנה למשרד התחבורה, לשר התחבורה, שיתגבר את כל היחידה הזאת, את המחלקה הזאת.
אורי מקלב: צריך לתת להם כלים מקצועיים, כל התובנות שאנחנו ניסינו פה, אני מבין שהם נבחנו על ידיכם בצורה כזאת או בצורה אחרת.
אורי מקלב: לא תפקידי לתת לכם תובנות.
אורי מקלב: עצה אני יכול לתת כאחד שנותן עצות אני יכול מפעם לפעם.
אורי מקלב: אבל אם זה לא הולך, בסופו של דבר האחריות היא עליכם.
לימור קופרמן: איך אתם כרשות המחוקקת יכולים לסייע?
אורי מקלב: אני, אם תפנו אלינו בצורה, אין שום בעיה.
אורי מקלב: תפנו בצורה מסודרת.
אורי מקלב: את הפתק הזה אני שומר אצלי ביד – אנשי משרד התחבורה מבקשים שינוי חקיקה ומבקשים לבדוק לפי סדר דין וכו'.
אורי מקלב: זה לא חוק ראשון שאנחנו עושים בשותפות חברי הוועדה פה, בעקבות מסקנות שאנחנו ראינו פה, במקום דברים שהוצגו פה.
אורי מקלב: אני רואה כאן את הבעייתיות בעניין הזה.
אורי מקלב: כאן בחלק הזה אני רואה הרבה יותר שאתם צריכים לבוא, אני מוכן לזרז כמו שעשינו גם בעבר, גם בעבר תקנות שהיו תקועות בוועדת הכלכלה למשל שנה וחצי שנתיים, הופעלו ואושרו תוך שבוע שבועיים בעקבות פנייה שלנו.
אורי מקלב: בכל אופן, בחלק הזה יש לנו אולי מהלכים יותר טובים.
אורי מקלב: אתם צריכים להכין את החומר.
אורי מקלב: אתם צריכים להכין את כל הכלים, אנחנו בחלק שלנו ניתן לכם את כל העזרה.
גבי הררי: אני רוצה לציין דבר אחד, אני לא בא פה בשם היועצת המשפטית, אני לא יודע מה התובנות לנושא הזה.
גבי הררי: אני באתי להתייחס רק בנוגע לחוק סדר הדין הפלילי, מה שיש לנו היום.
גבי הררי: לגבי מה שיהיה ומה רוצים אני לא יכול להיות שותף, כי לא קיבלתי הנחיות בנושא הזה.
גבי הררי: אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.
גבי הררי: אני באתי רק להביע את דעתי בנוגע לנושא החקירה והתביעה.
גבי הררי: תודה.
אורי מקלב: תיכף כל עובד ממשרד התחבורה יגיד ---
גבי הררי: לא, לא, אני יודע מה המגבלות שלי.
גבי הררי: אני לא באתי לשנות.
אורי מקלב: עורכי הדין מכסים את עצמם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו באנו לשנות.
אורי מקלב: אנחנו באנו לשנות, אין ספק שמבחן התוצאה הוא לא מחמיא בלשון המעטה.
אורי מקלב: מבחן התוצאה הוא לא ---
יצחק הנאו: לפי זה גם האזרח צריך להסתובב עם עורך דין.
אורי מקלב: התחבורה הציבורית אולי יש להם כלים, כל נהגי המוניות, אין שום כלי שאוכף אותם.
אורי מקלב: זה פרוץ.
אורי מקלב: זה ענף פרוץ, זה תחום פרוץ, זה דבר נורא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק דבר אחד, בעיני, אני לא יודעת אם זה שייך, אבל דבר אחד שפשוט משגע אותי, זה הקטע שאתה נוסע אחרי נהג מונית והוא פתאום עוצר לך לקחת נוסע.
שרונה קרסגי: זה ישראל קיסר נתן להם אישור, או איך קוראים לו, לפני שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכמה תאונות יש בעקבות דבר כזה.
אורי מקלב: אתמול הוא ראה בצד השני, הוא לא עצר בצד פתאום, הוא ראה בצד השני אז הוא עשה לי ככה.
אורי מקלב: הוא עשה כבר את הסיבוב, לא רק שהוא עצר בצד, הוא פשוט עשה את הסיבוב כבר.
אורי מקלב: זה פשוט נורא.
אורי מקלב: הנושא על סדר היום: פניות ציבור לגבי ביטוחי רכב לנכים, זו בעצם הוועדה לפניות הנכה בישראל.
אבנר עורקבי: אנחנו מעריצים את הנושא.
אבנר עורקבי: אני רוצה לומר משהו עוקצני, לא כלפייך, אלא כלפי הכנסת.
אבנר עורקבי: בעבר תמיד מצאנו בית נאמן בוועדה הרווחה, העבודה והבריאות של מדינת ישראל בכנסת, מאחר ואין לנו בוועדה הזאת שום היענות לפניות שלנו ועל כך אנחנו קובלים.
אבנר עורקבי: אנחנו מנסים מזה שנתיים לבקש מראש הוועדה דיון מסוים או לעלות נושא מסוים, שום נושא שהנכים מעלים לא מגיע לוועדת הרווחה, העבודה והבריאות של הכנסת.
אבנר עורקבי: פנינו ליושב ראש הכנסת וכנראה זה לא מעניין אותו.
אבנר עורקבי: אנחנו מתייחסים ומנסים לעזור לנכים בישראל ואנחנו מטפלים במגוון נושאים שקשורים לנכים.
אבנר עורקבי: מדי פעם אני מוצא עוד נושא, יש התייחסות מיוחדת לנכים בישראל ואנחנו לא מתמיד יודעים לטפל בזה נכון, אולי אין מספיק לובי.
אבנר עורקבי: אני שואל למה קוראים לזה 'מאבק הנכים', זה מאבק ומאבק אבל מאבק ונכים כנראה הולכים יחד, זה יכול להיות גם בלי מאבק למשל 'בקשת הנכים'.
אבנר עורקבי: לא ראיתי בשום מקום שכתוב 'לבקשת הנכים'.
אבנר עורקבי: אנחנו מקווים שכאן לא צריך להיאבק ושאנחנו נציף את הנושא ו נוכל להגיע למסקנות טובות עבורכם.
אבנר עורקבי: מרגע שמוגדרת הנכות שלנו אנחנו במאבק.
אבנר עורקבי: אנחנו רוצים לקום, ללכת, אנחנו רוצים להשתקם, ואחר כך יש לנו מאבק עם המוסד לביטוח לאומי ועם כל המוסדות.
אורי מקלב: אני מקווה שזה יהיה לא במאבק, אלא הבנה לבקשת הנכים.
אורי מקלב: היום אנחנו רוצים לגעת בנקודה ספציפית בעניין הביטוח לרכב.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לגעת במכלול הנושא הביטוחי בישראל ומה קורה כשלא רוצים לבטח אדם.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לגעת בנושא מנקודת מבטם של הנכים ולהגיע לנקודה מתוך הבנה ששוק הביטוח בישראל הוא שוק פתוח וכלכלי.
אורי מקלב: יש רגולטור שהוא מפקח על שוק הביטוח, אבל בעיקרון יש תחרות בשוק והיא פתוחה עד שמגיעים לנקודה שבה הרגולטור או הממשלה או המפקח מתערבים בנושא, כפי שראינו בויכוח על הביטוחים, יכול להיות שהאוצר מתערב.
אורי מקלב: הנושא הוא על העניין שחברות הביטוח מסרבות לבטח נהג כזה או אחר.
אורי מקלב: את ביטוח החובה שלו עושים דרך חברת הפול שהיא תאגיד כל חברות הביטוח שדרכו מבוטח נהג מסורב לביטוח על ידי חברות הביטוח לביטוח חובה.
אורי מקלב: אנחנו במצב שאין אדם בישראל שיכול לומר שאף אחד לא רוצה לבטח אותו ביטוח חובה, ואנחנו לא במצב חלילה וחס שינהגו ברכב שאין לו ביטוח חובה כי לא רוצים לבטח אותו.
אורי מקלב: חריג מזה הוא, שאין חובה לבטח ביטוח מקיף כל אחד.
שמואל מלכיס: גם לא כל אחד חייב לבטח, זה ביטוח וולונטרי בהגדרה.
אורי מקלב: לא כל אחד חייב לקנות ביטוח מקיף.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים לגעת בנקודת הביטוח לנכים.