GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: עלינו לצאת מנקודת הנחה אחרת לגמרי והיא שרכב נכים הוא לא רכב ששייך לנכה.
אורי מקלב: פירושו של רכב נכים הוא כלי עזר, הוא הניידות, הוא הרגלים, הוא שמשמש ככלי רפואי וככלי עזר לנכה.
אורי מקלב: דהיינו נקודת ההתחלה שלנו היא שרכב נכים הוא לא רכב רגיל, זה רכב מאובזר באבזור מיוחד, וקודם כל הוא כלי שמבחינה חברתית אנחנו מחויבים ערכית-חברתית לנכים.
אורי מקלב: לנכים יש כמה כלים בהם הם נעזרים ואחר מהם הוא הרכב שצריך גם ביטוח.
אורי מקלב: הגיעו אלינו פניות בנוגע לבעיית הנכים בישראל בעלי רכב שלא רוצים לבטח אותם.
אורי מקלב: יש להניח שרכב של נכה הוא לא רכב זול אלא רכב יקר, הנכה במהותו לא יכול להסתובב בלי ביטוח ויש אפשרות שחברות הביטוח מסרבות לבטח רכב של נכה.
אורי מקלב: יתכן שיש מצב שנכה אין ביטוח לרכב.
שמחה בניטה: גם לוקחים לו את הרכב.
אורי מקלב: אין לו ביטוח מקיף לרכב.
אורי מקלב: כלומר הרגליים שלו, כלי העזר שלו לא מבוטח.
אורי מקלב: כצעד אחראי אם אין לו ביטוח הוא לא נוהג ברכב.
אורי מקלב: הנכה לא יכול לקחת על עצמו סיכון ואת הפריווילגיה לנסוע ברכב ללא ביטוח בעצם, והרכב לא משמש אותו והוא מוגבל ניידות ללא רכב.
אורי מקלב: נקודה נוספת היא המוסד לביטוח לאומי - כשהמוסד לביטוח לאומי נותן קצבת ניידות לנכה שמגיעה לו, אבל אם הוא לא מגיש אישור שרכבו מבוטח המוסד לביטוח לאומי מוריד מקצבת הנכות את המרכיב היחסי של הניידות.
אורי מקלב: צריך לבדוק מה זה יחסי ואיך עושים את זה.
אורי מקלב: בעניין הזה שמעתי שעד לפני שנה לכל מי שלא היה ביטוח שללו ממנו בכלל את כל קצבת הניידות, אני מבין שזה סודר.
שרה מילר: אם, אז זה לא היה.
אורי מקלב: אני מבין שרה, שיש לך מה לומר בעניין הזה.
אורי מקלב: אני לא קובע דברים בנושא אבל אני מבין שיש מהלך בעניין, תאירו את עינינו מה קורה כשהנכה לא מבטח את הרכב בביטוח מקיף.
אורי מקלב: מה קורה עם נכה שלא רוצים לבטח אותו ואיפה המוסד לביטוח לאומי נכנס לעניין.
אורי מקלב: ראשון הדוברים בבקשה הפונה אבנר עורקבי.
אבנר עורקבי: בוקר טוב.
אבנר עורקבי: עד שלא חוותי על בשרי את החוויה הזאת לא ידעתי עד כמה היא קשה, כמה היא כבדה, וכמה היא כבדת משקל.
אבנר עורקבי: אני נוהג למעלה מ- 40 שנה, ואף פעם לא נתקלתי בסירוב מחברת ביטוח לבטח אותי.
אבנר עורקבי: אגב, אני מבוטח די הרבה זמן בחברת הביטוח.
אבנר עורקבי: כל הזמן אתה משלם את הכסף ואם קורה לך מקרה או מספר מקרים של תאונות דרכים ואתה מפעיל את הביטוח, פתאום חברת הביטוח פוקחת עיניים ואומרת "אתה לא רלוונטי בשבילי".
אבנר עורקבי: מה זאת אומרת, אני שילמתי עשר-חמש עשרה שנה או עשרים שנה ביטוח בלי להתווכח, לא עשיתי תאונת דרכים ושילמתי בלי לומר דבר, שילמתי כמו ילד טוב כי אני חייב לשלם.
אבנר עורקבי: היום לאחר שבשלוש השנים האחרונות עברתי שלוש תאונות, כלומר כל שנה תאונה שהיא לא כל כך גדולה ואולי מסתכמות באלפים בודדים, פתאום אומרים לך "היום - - -
אורי מקלב: מאיזו סיבה הם טענו שלא רוצים להמשיך לבטח אותך?
אבנר עורקבי: הסיבה "צברת שלוש תאונות בשלוש השנים האחרונות".
אורי מקלב: זו נקודה שאני רוצה לברר.
אורי מקלב: שלוש תאונות בשלוש שנים, אני רוצה להבין אם זה הקריטריון.
אבנר עורקבי: כששאלתי מדוע, ענו לי "זה לא כלכלי לחברת הביטוח".
אבנר עורקבי: אני מנסה להבין מהו הכיוון של חברות הביטוח, אני מנסה להבין כלכלית למה אני לא כלכלי עבורם או למה כל אדם לא כלכלי עבורם.
אבנר עורקבי: אם הוא היה בסדר כל השנים מבחינת הגרף שלהם אז למה הפכתי להיות לא כלכלי?
אבנר עורקבי: – עשית שלוש תאונות בשלוש שנים.
אבנר עורקבי: בסדר אני לא כלכלי.
אבנר עורקבי: אני רוצה להתמקד במילה צודקת שנאמרה כאן, לא כולם חייבים לבטח נכים.
שמואל מלכיס: אמרתי שהביטוח המקיף הוא ביטוח וולונטרי.
אבנר עורקבי: אני מבקש להתמקד בנקודה הזאת.
אבנר עורקבי: אצלי הביטוח המקיף הוא לא וולונטרי הוא הכרחי מאחר שמי שמאלץ ומכריח אותי בצדק זה המוסד לביטוח לאומי.
אבנר עורקבי: אני חייב לבטח את הרכב שלי כדי שאני אוכל להחזיר את ההשקעה, זה צודק, אני אומר שהם צודקים לחייב אותי לבטח את האביזרים והרכב.
אורי מקלב: השאלה אם זה רק בגלל זה.
אורי מקלב: אתה יודע כשאתה לוקח הלוואה משכנתא אתה חייב לבטח את עצמך ולא רק את הבית - - -
אוהד מועדי: לא בהכרח חובה, יש מקרים שהבנק לא מאשר אנשים מסוימים ויש החרגה.
אורי מקלב: אנחנו לא נכנסים כעת למקרה החריג הזה.
אורי מקלב: אני מבין שהחובה היא לא רק בגלל האביזרים אלא גם בגלל שהמוסד לביטוח לאומי נתן לך הלוואה לרכישת הרכב והוא רוצה להבטיח את עצמו להחזרים, זה לא רק בגלל האביזרים.
אבנר עורקבי: הרכב משועבד לטובת המוסד לביטוח, הרכב למעשה הוא של המוסד לביטוח לאומי.
אבנר עורקבי: כשאני רוצה למכור את הרכב אני לא יכול למכור ללא - - -
אורי מקלב: איזה רכב יש לך?
אבנר עורקבי: מסוג ואן שברולט סוואנה.
אורי מקלב: רכב גדול, רכב יקר.
אבנר עורקבי: רכב יקר עם אביזרים מאוד יקרים באוטו.
אורי מקלב: ואתה נמצא היום במצב שאין לך ביטוח?
אבנר עורקבי: אני במצב שחברות הביטוח אינן רוצות לבטח אותי ולכן ביקשתי את הדיון המהיר הזה.
אבנר עורקבי: נמצאים כאן נכים עם דוגמאות שהרכבים שלהם - - -
אורי מקלב: תציג את תמונת המצב.
אורי מקלב: אתה מבוטח באותה חברת ביטוח שנים, כלומר החלפת רכבים ובכל פעם - - -
אבנר עורקבי: בערך עשר שנים.
אורי מקלב: ביטוח נכים הוא קולקטיב?
אורי מקלב: יש לכם הסכמים?
אבנר עורקבי: ישנן כשלוש-ארבע חברות בשוק, שמבטחות רכבי נכים.
אורי מקלב: די, לא, רק שלוש-ארבע?
אבנר עורקבי: לא כל חברות הביטוח ששות לבטח רכבי נכים.
אבנר עורקבי: כשהן מבטחות בדיעבד רכב נכים, עשיתי את הקלקולציה הזאת וגם חוויתי את החוויה הזאת, אתה משלם פי כמה וכמה על ביטוח מקיף.
אורי מקלב: אני מבקש לשמוע מהאוצר האם ישנה אפשרות והאם מותר לחברות ביטוח לסרב לבטח קבוצות מסוימות בציבור הישראלי?
אורי מקלב: הבנו ששוק הביטוח הוא שוק חופשי, השאלה היא אם החברה יכולה להגיד שהיא לא מבטחת נכים?
אורי מקלב: זו בעצם הפליה של קבוצה מסוימת.
שמואל מלכיס: גם המתלונן לא טוען שלא מקבלים אותו לביטוח בגלל שהוא נכה אלא בגלל שיש לו מספר רב של תאונות.
אורי מקלב: שמואל אתה לא איתנו, דיברנו שיש חברות ביטוח, תוך דיון אנחנו למדים את הנושא - - -
שמואל מלכיס: דיברנו כאילו הנושא עובדתי.
אורי מקלב: סליחה, זה לא מה שנאמר, אני מתנצל מראש ואתה יכול לרשום את הדברים, אבל אם על כל דבר תענה לא נגיע רחוק, אני גם לא ביקשתי שהאוצר יענה על כך.
אורי מקלב: שאלתי שאלה שאתם תתבקשו בהמשך ברשותכם ובטובכם לענות על השאלה הזאת, האם יש מצב שחברות ביטוח תסרבנה לבטח קבוצה או אוכלוסייה מסוימת במדינת ישראל, כרגע ידוע לנו שהיא אוכלוסיית הנכים?
אורי מקלב: האם יש חברת ביטוח שאומרת שאת הנכים לא מבטחים ככלל?
אורי מקלב: על זה אנחנו רוצים לשמוע.
שמואל מלכיס: לא בחובה.
אורי מקלב: לא רק בחובה.
אורי מקלב: אני אבקש לשמוע גם לגבי ביטוח מקיף וגם על ביטוח חובה.
אבנר עורקבי: אדוני אני מבקש לומר לכל היושבים כאן שאם יש הערה, תרשמו בצד ותנו לנו לסיים להציג את תמונת המצב.
אורי מקלב: תרשה לי כיושב ראש לכוון את הדיון.
אבנר עורקבי: היו לי כמה פתרונות, הציעו לי מספר פתרונות כמו למשל "לך תבטח את עצמך בפול" בסדר, אין לי בעיה.
אבנר עורקבי: אבל "הפול" מבטח אותי בביטוח חובה ולא ביטוח מקיף.
אבנר עורקבי: אמרתי לעצמי אולי חברות הביטוח תתאגדנה ותעשנה משהו מיוחד לנכים ושימצאו פתרון שתאגיד "הפול" יאפשר לנו לעשות ביטוח כשאנחנו הופכים לילדים רעים או מכוערים, לתת לנו את האפשרות לעבור ל"פול" ולעשות ביטוח מקיף.
אבנר עורקבי: זה אחד הפתרונות.
אורי מקלב: אתה אומר, שאתה לא בא להילחם את כל המלחמות של מסורבי הביטוח.
אורי מקלב: אתה מדבר על הנכים.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שלנכים בישראל לא תהייה אפשרות לבטח.
אורי מקלב: אתה לא נכנס כעת למחיר אתה מדבר על כך שלא יהיה מצב שלא יהיה ביטוח מקיף לנכים בישראל לרכבי נכים.
אבנר עורקבי: כפי שהסברת והבהרת כאן, אם לי לא יהיה רכב לא אוכל ללכת לטיפול, אני לא אוכל ללכת לרופא, לא אוכל לצאת לשמחות שלי, אני לא יכול להגיע לכאן לייצג נכים, אני אהיה כלוא בביתי.
אבנר עורקבי: יכולים להגיד לי תשתמש בהסעות, יכולים להגיד לי אתה יכול להיעזר במוניות, מונית בלילה אין לי כשאני צריך ללכת לבית חולים, זה סיפור אדיר כי כסא הגלגלים לא נכנס למונית ואני לא אוכל להגיע לכל מקום כמו כשיש לי רכב.
אבנר עורקבי: אני מבקש בכל לשון של בקשה לפני שאני אפרוץ בדמעות ואבכה למה אני לא אוכל ללכת, לפני שאגיע מצב לא טוב כמו של חבריי ששללו מהם את הזכות הזאת.
אבנר עורקבי: תנו לנו את הזכות ללכת חופשי.
אורי מקלב: הייתי רוצה לשמוע על היקף תופעת הסירוב של חברות הביטוח לבטח, מהוא החלק של הסירוב לנכים?
אבנר עורקבי: יש צי רכב שמבוטח קולקטיב, אלה הם שנוהגים הרבה, כמו למשל מוניות שמבוטחות בקולקטיב.
אבנר עורקבי: אותם אף אחד לא מבטח בארץ, הם מבוטחים דרך חוץ לארץ.
אבנר עורקבי: "הכשרת הישוב" מבטחת אותם בחוץ לארץ.
אבנר עורקבי: זה המידע שקיבלתי.
שמואל מלכיס: אלו דברים שהם עובדות לא נכונות.
אבנר עורקבי: קח למשל את מובילי המשאיות, לנו יש כמעט כמו המשאיות.
אורי מקלב: את הפתרונות לא אתה צריך להביא, אתה צריך להציף את הבעיה ואת הפתרונות מישהו אחר צריך לתת.
אבנר עורקבי: אני מבקש בכל לשון של בקשה לתת לנו את הזכות לניידות.
אורי מקלב: תודה אבנר, אנחנו מודים לך על העלאת הנושא.
יהודה דורון: אני רוצה להעיר את תשומת לב הוועדה.
יהודה דורון: היה דיון על נושא הביטוחים לפני מספר שנים כאשר נתנו לחברות הביטוח את האפשרות להחליט כן או לא לבטח, כלומר את האפשרות שדיברו עליה כעת.
יהודה דורון: אז הזהרתי מהסכנה שנגיע אליה, וזה מה שקורה לנכים.
יהודה דורון: תקראו את הפרוטוקולים של אותם דיונים.
יהודה דורון: דיברתי על הסכנה שברגע שנותנים לחברות הביטוח להחליט שאם זה כלכלי הם יבטחו ואם זה לא כלכלי הם ידחו את מי שהם רוצים ולא ימכרו לו ביטוח.
יהודה דורון: ידענו שזה יגיע גם לנכים.
יהודה דורון: אני מבקש לגעת בנקודה עליה אני עוקב.
יהודה דורון: אלי מגיעות פניות של נכים שעברו שתיים-שלוש תאונות, לפעמים אלו תאונות רציניות ולפעמים לא, ועקבות התאונות לא רוצים לבטח אותם.
יהודה דורון: הם פונים אלי בבקשה שאמצא להם חברה שמוכנה לבטח אותם.
יהודה דורון: לפעמים בזכות ההשפעה שלי בחברה מסוימת שיש לי הרבה מבוטחים אצלה אני מבקש מהסוכן להכניס את אותו נכה לביטוח ואם לא אני אחליט שאני אפסיק לשלוח אליו מבוטחים נוספים.
אורי מקלב: מיני קולקטיב.
יהודה דורון: בדיוק.
יהודה דורון: אבל לצערי לא תמיד זה מצליח.
יהודה דורון: פנתה אלי שמחה בניטה ואמרה שאף אחד לא רוצה לבטח אותה.
יהודה דורון: אני אומר לך שאנשים שיושבים כאן כרגע אנשים כמו אבנר שלא רוצים לבטח אותם.
יהודה דורון: לא יכול להיות מצב שנכה לא יהיה מבטוח.
יהודה דורון: אני מבקש לגעת בנקודה שעליה דיבר אבנר בסוף, נהגי המוניות נוסעים הרבה מאוד על הכביש וגם עושים הרבה תאונות וחברות הביטוח כן מבטחות אותם ולא מסרבות לבטח אותם.
יהודה דורון: – כי למוניות יש כוח של תאגיד או של תחנה ולא כדאי לחברות להגיד למישהו מהם שהן לא רוצות לבטח אותו.
יהודה דורון: אני לא חושב שדין נהג מונית זהה לדין נכה.
יהודה דורון: הרכב לנכה הוא הרגליים וללא הרגליים האלה הוא לא מתפקד ועל כן חובה שיהיה לנכה ביטוח.
יהודה דורון: לא מעניין איך יסדירו את זה אבל האוצר חייב להסדיר את העניין.
יהודה דורון: המפקח על הביטוח חייב למצוא את הדרך שאותן חברות שמרווחיות כסף, הן קיבלו רישיון לעסוק כלכלית, אבל גם כשאתה עושה משהו כלכלי אתה חייב לקחת בחשבון שיש דברים שהם יוצאי דופן והשיקול בהם הוא לא רק כלכלי, החברה קיבלה רישיון מהמדינה להתעסק בתחום הזה.
יהודה דורון: על זה התרעתי מזמן.
יהודה דורון: אתם נותנים לחברות את האפשרות להוציא את הנכים מהמסגרת, זה מה שחשבנו שיקרה, ואכן את זה אנחנו רואים שקורה היום.
אורי מקלב: כארגונים אתם יודעים מהם ההיקפים?
יהודה דורון: אני יכול לומר שמדובר בעשרות, לא במספרים גדולים.
יהודה דורון: אני רוצה להמחיש את הנושא.
יהודה דורון: שמחה בניטה נוסעת עם האוטו ואין לה בלם, יש לה תאונה.
יהודה דורון: אני נוסע באוטו שלי ודוושת הבלם נתפסת לי והרכב מתחיל לדהור בסיבוב, ומחוסר בררה אני מכניס את האוטו במהירות של 150- לעצים ושובר את כל הצלעות, הולך להתאבד באותה תאונה כדי לא לפגוע באחרים.
יהודה דורון: לי יש ביטוח בזכות הכוח שיש לי מול חברת הביטוח שעשתה לי ביטוח.
אורי מקלב: התאונה כתוצאה מדוושת הדלק שהתקלקלה.
שמחה בניטה: אני מבוטחת אחרי שהתחננו בשבילי.
שמחה בניטה: לי כמעט עשו סירוב וגם למוסד לביטוח הלאומי הודיעו.
שמחה בניטה: זה היה אותו דבר שהלך לי הבלם.
יהודה דורון: חבר'ה יש תקלות מכאניות שקורות באבזור המכאני של הנכים וזו לא טעות של הנכה.
יהודה דורון: יש גם גורם נוסף.
אורי מקלב: לך היה מקרה של קלקול בבלם ואתה צברת מהירות ומה ראית?
יהודה דורון: ראיתי מכוניות מולי, לא רציתי להרוג אותם ונכנסתי בתוך עצים והרגתי את עצמי, הייתי בטוח שאני הורג את עצמי רק לא להרוג אנשים, נשארתי בחיים במהירות של בתוך עצים.
יהודה דורון: אני חשבתי שהמערכת הפנימית שלי יצאה החוצה, נשארתי בחיים.
יהודה דורון: הקדוש ברוך הוא עשה נס ואמר לי אתה תמשיך לטפל בנכים.
יהודה דורון: יש מקרים כאלה, ויש מקרים בהם הנכה לא אשם בתאונה אלא מישהו דפק אותו וברח והוא חייב להגיש תביעה לחברת הביטוח, למרות שהוא בכלל לא אשם בתאונה.
יהודה דורון: התאונות הן לא בהכרח באשמתו של הנכה ובכל זאת לא עושים לו ביטוח.
אורי מקלב: אני מתייחס בסבלנות לנכה שצריך שדה ראיה ברכבים הגדולים, אני מתקשה לנהוג בכזה רכב אבל הם חייבים את זה בכלל המגבלות כמו כסא הגלגלים, להם יש בכל אופן תמרון יותר קשה.
אורי מקלב: אנחנו מונעים מעבריינים שהם עתירי תאונות אבל כאן מדובר באוכלוסייה שנוהגת ברכב שהתמרון בו קשה יותר.
אורי מקלב: אני חושב שצריך להתייחס אליכם בסלחנות ובהבנה גדולה יותר מכלל האוכלוסייה.
יהודה דורון: אני חושב שהמפקח על הביטוח חייב למצוא את הדרך להטיל או לקבוע במתן הרישיון לחברות הביטוח שתהייה התניה שבעטייה הן תוכלנה לסרב לבטח נכה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע למצב שלנכים תהייה האפשרות לבטח.
שמחה בניטה: תודה.
שמחה בניטה: קיבלתי אוטו חדש, כמו שיהודה דורון הסביר, מכניסים לנו אבזור מיוחד כדי שנוכל לנהוג בידיים.
שמחה בניטה: האוטו החדש כנראה הגיע עם תקלה, בנסיעה ברמזור האוטו שעט קדימה, נתן גז והשתולל, לא יכולתי לעצור את האוטו ולא לעשות דבר.
שמחה בניטה: לא נהגתי כדי להרוג אנשים, צרחתי באוטו והתפללתי שלא יגיע אוטו ממול או שלא יהיה מי שיעקוף אותי, רק שלא אפגע במישהו.
שמחה בניטה: רק אני נפגעתי כשאני באוטו.
שמחה בניטה: האוטו חצה את הגדרות מצד לצד ורק האלוהים עצר לי את האוטו, אין לי שום הסבר אחר.
שמחה בניטה: אני שכבתי בבית החולים וגררו את האוטו שהיה עם נזק אדיר.
שמחה בניטה: תקופה קצרה לפני כן הייתי מבוטחת בחברה, כשהנחתי הורדתי את המעלית שיש באוטו, מעלית שיוצאת החוצה, המטפלת אמרה גוררים את המעלית, כנראה היה שם מישהו שלא שמתי אליו לב והעיף את המעלית, המעלית נשברה עם נזק של 30,000 שקל, לא משנה שלא יכולתי לרדת מהאוטו והייתי תקועה ברכב.
שמחה בניטה: בצירוף מקרים של שתי תאונות עם אוטו ממש חדש על הכביש, שנה ראשונה של האוטו.
שמחה בניטה: התאונה הראשונה שבה לא יכולה לעשות כלום, רק אני והאלוהים לבד כשאני לא יכולה לעשות דבר.
שמחה בניטה: חברת הביטוח החליטה שהיא לא ממשיכה לבטח אותי, בשום אופן לא מבטחת וכבר הודיעו למוסד לביטוח לאומי על הפסקת הביטוח.
שמחה בניטה: המוסד לביטוח לאומי הודיע לי שהאוטו לא מבוטח ועלי לעצור את האוטו.
אורי מקלב: זה היה בשנת 2010?
שמחה בניטה: שתי התאונות בשנת 2010.
שלומית אבינח: עוצרים את הביטוח ואומרים לך שלא מחדשים אותו?
שמחה בניטה: אני חידשתי את הביטוח בחודש פברואר וב- 20 במרץ הייתה התאונה, זאת הבעיה.
שמחה בניטה: בחודש יוני שנה קודמת כשקיבלתי את האוטו גם הייתה לי תאונה.
שמחה בניטה: הם לא רצו בשום אופן לבטח
אורי מקלב: הפסיקו לך את הביטוח באמצע?
שמחה בניטה: הם אמרו שהם יחזירו לי את הכסף של השנה, כי התשלום הוא שנה מראש.
שמחה בניטה: סוכן הביטוח שעובד עם כל הנכים אמר לי, זה סוכן שהתחיל לעבוד איתי כי היה כדאי לו לבטח את המכוניות הגדולות.
שמחה בניטה: אני רוצה לומר שאני נוהגת 30 שנה, חתול לא דרסתי על הכביש, בחיים לא פגעתי בבן אדם, וברוך ה' כל יום שאני מגיעה הביתה אני אומרת אלוהים עזר לי כי אני רואה את "החיות" שנוהגות וחותכות איתי מימין ומשמאל.
שמחה בניטה: כשאני נוהגת אני מאותת ורואים שיש לי תמרור נכה ושיש מגבלה של שדה ראיה כי האוטו הוא גדול וזה לא כמו שנהגתי עם מכוניות רגילות, מצבי החמיר ואני עם אוטו גדול.
שמחה בניטה: כשאתה נוסע ברכב גדול מטבע הדברים אתה נוהג ביתר זהירות ומבקר את הנהיגה, אתה רואה את "החיות" שחותכות אותך מימין ומשמאל ואני כל הזמן אומרת "טוב שאני זהירה, טוב שאני זהירה".
שמחה בניטה: אבל מה לעשות זה קורה.
אורי מקלב: אחרי שתי תאונות לא רוצים לבטח אותך יותר והפסיקו לך את הביטוח?
שמחה בניטה: לא רצו להמשיך לבטח יותר.
שמחה בניטה: הנזק של התאונה כשהרכב עלה על גדרות ובנס זה נגמר כך.
שמחה בניטה: בתחילה פרסמו שמחבלת מנסה לדרוס אנשים כי זו הייה בתקופה שטרקטוריסטים ערביים דרסו הולכים ושבים.
שמחה בניטה: אני בכלל לא הבנתי איך הגיעה המשטרה ואמבולנס, הודיעו שמחבלת מנסה לדרוס אנשים, יכול להיות שהיו יורים בי כי האוטו השתולל בצורה שנראתה כאילו אני מנסה לדרוס הולכים ושבים.
שמחה בניטה: אני אומרת לך שיצאתי עם שבר ושלא נדבר על הסבל שלי, חודשיים הייתי גם בלי אוטו.
שמחה בניטה: אחרי זמן אני מקבלת מהמוסד לביטוח לאומי מכתב שבו הם מודיעים לי שחברת הביטוח הודיעה שהיא מפסיקה לי את הביטוח, העיקר שלי הם שלחו מכתב שחברת הביטוח לא מוכנה לבטח את הרכב.
אורי מקלב: למעשה, את לא מבוטחת ואסור לך לנהוג באוטו.
שמחה בניטה: אני לא אנהג באוטו בלי ביטוח.
אורי מקלב: מורידים לך מהקצבה.
שמחה בניטה: מורידים לי מהקצבה ואני גם משלמת את הביטוח.
שמחה בניטה: הייתי צריכה להפעיל את כל הקשרים ודיברתי גם עם יהודה דורון שגם לו באותה תקופה הייתה תאונה.
שמחה בניטה: קניתי מכונית חדשה עם פגם, אם היה לי פגם במכונית מה אני יכולה לעשות, זו מכונית ואן שברולט סוואנה.
אורי מקלב: אפשר לתבוע את החברה שהתקינה את האביזרים ברכב גם בנזק שחברות הביטוח לא רוצות להכיר.
אורי מקלב: זה קורה, אני לא מומחה בביטוח אבל אותה חברה שהתקינה את האביזרים - - -
שמחה בניטה: מי שעזר לי בסוף, זו החברה שהתקינה את האביזרים.
שמחה בניטה: היא התחננה והפעילה לחץ על הסוכן של חברת מנורה שמבטח 2,000 מכוניות של נכים.
שמחה בניטה: יש נכים שנוסעים יותר ויש פחות, נכים פעילים כמונו נמצאים יותר על הכבישים.
שמחה בניטה: מן הסתם כשאתה יותר בכביש אתה חשוף יותר להיפגע.
אורי מקלב: המסקנה היא שאתם לא צריכים להתנצל, אני לא חושב שאתם צריכים להתנצל שקורות תאונות, כי הן קורות.
שמחה בניטה: חברות הביטוח צריכות לבטח אותנו, גם אם בשנה מתרחשות שתי תאונות.
אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את האוצר, אסף מיכאלי בבקשה.
אנסטסיה מיכאלי: ראשית אני מודה לך על זימון הדיון ולו מהסיבה שהפניה שקיבלנו "אילצה" אותנו, לשבת ולעשות את הבדיקות שלנו ולנתח, עד כמה שאנחנו יכולים, את השוק הזה.
אנסטסיה מיכאלי: אכן הדברים הם לא נעימים וניסינו להבין את מה שנקרא כצעקתה.
אנסטסיה מיכאלי: אני מבקש לומר כמה מילים וראשית אני אתייחס לעניין ביטוח החובה שציינת בפתיחה שלך.
אנסטסיה מיכאלי: אני חושב שלכולם ברור שביטוח חובה הוא ביטוח שמכסה נזקי גוף, ולכן פה המדינה בחרה להיות יותר אקטיבית ולהקים את "הפול" שמטרתו לבטח מבוטחים שלא מוצאים מקום במסגרת חברות הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין ששוק הביטוח גם בביטוחי חובה וגם במקיף הוא שוק מאוד תחרותי.
אנסטסיה מיכאלי: רמת התחרות מאוד גובהה ביחס להרבה תחומים אחרים שאתה בוודאי מכיר, זה שוק מאוד תחרותי עם כ- 14 חברות שפועלות בשוק, יש תחרות על מחירים, תחרות על לקוחות.
אנסטסיה מיכאלי: מבחינתנו זה כמובן מצב מאוד רצוי.
אנסטסיה מיכאלי: בכל זאת בתחום של ביטוחי חובה שמתעסק בנזקי גוף קבענו שעבור המבוטחים שחברות הביטוח משיקולים כלכליים לא מוכנות לקבל אותם, קבענו את "הפול" שהגדיר תעריפי מקסימום שפתוח לקבל את כולם וכמובן ללא שום הפליה.
אורי מקלב: האם יש פער גדול במחירים בביטוח הזה?
מיכאל מיכלס: בין 20% ל- 25%.
אנסטסיה מיכאלי: ברור לכולם שגם "הפול" ובכלל בראיה של שוק ביטוח החובה אין שום הפליה לעניין מצב בריאותו של האדם אלא למאפיינים אחרים, כל אחד יכול להיכנס למחשבון שלנו ולראות מהם המאפיינים ולקבל את הצעת הביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: זה לעניין ביטוח החובה.
אנסטסיה מיכאלי: בהמשך הבדיקה שביצענו קראתי את 'חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות', אני מניח שגם החברים כאן מכירים את החוק הזה.
אנסטסיה מיכאלי: ברשותכם ממש בחצי שנה אני אתייחס לסעיף הראשון שמתייחס לחוזה ביטוח שמדבר "מתן יחס שונה בחוזה ביטוח לא יהווה הפליה אם הוא מבוסס על נתונים אקטוארים, סטטיסטיים, מידע רפואי שמסייע לחברות בהערכת הסיכון".
אנסטסיה מיכאלי: זו נקודה מאוד חשובה שאנחנו צריכים להבין.
אנסטסיה מיכאלי: החברים הנכבדים מציגים את המקרה שלהם כנכים, אנחנו מבינים את זה אבל יחד עם זאת אנחנו צריכים להבין שאותן נסיבות של הקושי במציאת ביטוח, אני מתייחס לביטוח המקיף, כשאני מסתכל על שוק ביטוח מקיף אני רואה שאותן נסיבות של אדם שהיו לו מספר גבוה של תאונות באותה שנה או במספר שנים, גם לאותו אדם מבלי קשר למצבו הבריאותי יכול להיות קושי בהשגת ביטוח מקיף.
אנסטסיה מיכאלי: כאן גם כמחוקק, גם אתם וגם אנחנו כמפקח על הביטוח בעצם צריכים לשאול את עצמנו עד כמה ראויה מידת ההתערבות שלנו בשוק הזה, אנחנו צריכים להבין שכאשר אנחנו מדברים על ביטוח מקיף זה בעצם מצב שאדם מבטח את רכושו הפרטי.
אורי מקלב: הנקודה הזאת דורשת מחשבה.
אורי מקלב: אתה אומר שהמקרים כאן מתייחסים לנכים אבל אתה מסתכל מנקודת מבט של חברות הביטוח.
אורי מקלב: החוק מאפשר הפליה או הגבלה על פי מספר התאונות.
אורי מקלב: החוק לא אומר שהוא צריך להסתכל על הסיבות שגורמות לתאונות.
אורי מקלב: אתה אומר שאתה מסתכל דרך המשקפיים של חברות הביטוח והוא לא מבטח בגלל מספר התאונות ולכן אתה לא יכול להתערב.
אורי מקלב: אני משקף את דברייך?
שמואל מיכלס: אם אלו שיקולים אקטואריים זו לא הפליה.
שמואל מיכלס: אתה משתמש במילה הפליה וזה לא נכון.
אורי מקלב: אל תגיד במה להשתמש, תאמר לי מה דברייך מוסיפים לדבריי או איפה הם סותרים את דבריי.
אורי מקלב: אני מבין שזה מה שאתה אסף התכוונת.
אורי מקלב: אני כן רוצה להתייחס מראש עוד לפני שבודקים את האדם, יש רק שלוש חברות שמוכנות לבטח.
אורי מקלב: זאת אומרת שהחברה שלא מבטחת כן מפלה את הסקטור ולא מתייחסת אליו כפרט אלא כסקטור.
אורי מקלב: לכאן אני רוצה להוביל אותך.
אנסטסיה מיכאלי: זאת באמת הייתה הנקודה הבאה שלי.
אנסטסיה מיכאלי: ציינו כאן החברים מניסיונם, ואני בטוח שהוא יותר משלי כי הם אלה שפונים ומבקשים להשיג ביטוח, בדרך כלל יש שלוש חברות שמוכנות לבטח אותם וכמובן צריך לבדוק את הנתון.
אנסטסיה מיכאלי: אני יכול להסביר את הסיבה איך הוא מתקבל על הדעת, הסיבה שרכבי הנכים הם לא רכבים רגילים.
אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין שכאשר חברת הביטוח מבטחת בביטוח מקיף לא אופי הנהג חשוב, כאן להבדיל מביטוח החובה אנחנו צריכים הסתכלות על כלי הרכב אותו אנחנו מבטחים.
אנסטסיה מיכאלי: האם אנחנו מבטחים כלי רכב סטנדרטי או שאנחנו מבטחים כלי רכב עם מאפיינים ייחודיים?
אנסטסיה מיכאלי: בעולם הביטוח זה לא מצב חריג שכשמבטחים מוצר עם מאפיינים מיוחדים מספר חברות שנותנות מענה לדרישה הזאת הוא יותר מצומצם.
אנסטסיה מיכאלי: בדרך כלל הן חברות שמכירות את השוק, יודעות לנתח את הסיכונים וכתוצאה מכך יודעות להציע את הכיסויים.
אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת, הצמצום הזה שמתוך 14 חברות שפועלות בשוק ורק שלוש מספקות ביטוח לכלי הרכב - - -
שמואל מיכלס: הם כתבו כאן שלושה עד חמישה סוכנים, הם לא ציינו חברות ביטוח.
יהודה דורון: רק מנורה והפניקס, אלו הן החברות שאני מכיר.
יהודה דורון: פנינו לחברות.
יהודה דורון: המפקח על הביטוח אומר דבר נכון שהיות ויש אבזור באוטו חברות הביטוח לא מוכנות לבטח רכבים מאוד יקרים כי כל מכה בו יכולה לעלות להם הרבה כסף, זה לא כלכלי.
אנסטסיה מיכאלי: גם את רכבי היוקרה לא כל החברות מבטחות.
שמחה בניטה: אנחנו לא מדברים על רכבי יוקרה.
אבנר עורקבי: יכול להיות שאתה יודע על עוד חברות, תן לנו נתונים.
אבנר עורקבי: אני לא קונה את זה.
יהודה דורון: ראשית אתה צודק כל חברות הביטוח מבטחות, אבל הן לא מבטחות את הואן הגדול שלנו.
יהודה דורון: יש הבדל.
אבנר עורקבי: אולי אתה מכיר מישהו, אחד עובד עם "הכשרת הישוב" אחר עובד עם "שמורה" אתה פונה למישהו שאתה מכיר ואומר "את המכוניות הגדולות האלה אנחנו לא מבטחים".
שמחה בניטה: ואם הוא מבטח הוא גובה בכלל מחיר בשמיים, גם לא הביטוח הישיר מבטח, וגם כל מי שאתה בדבר.
שמחה בניטה: את המכוניות הקטנות של הילדים שלי אני מבטחת ב"שומרה" ואותי הם לא רצו לבטח למרות שאני מבטחת עוד מכוניות.
מירב רפאלי: למה גודל הרכב משנה?
שמחה בניטה: כי יש שם אבזור יקר.
יהודה דורון: האבזור מגיע לחצי מיליון שקל.
שמואל מיכלס: יש חברות שמבטחות מכוניות מעל חצי מיליון בלי קשר אם הוא של נכה או לא.
שמואל מיכלס: לכל חברה יש את המדיניות שלה.
שמחה בניטה: אנחנו יודעים מה הבעיה שלנו.
שמואל מלכיס: אנחנו יודעים שיש לפחות חמש-שש חברות שמבטחות נכים וגם רכבים יקרים.
שמחה בניטה: אולי תביא לנו את השמות, נשמח מאוד שתהייה תחרות.
שלומית אבינח: תציין לפרוטוקול את שמות החברות.
שמואל מלכיס: לא ציינתי שם של אף חברה אינדיבידואלית.
שמואל מלכיס: לא כתבתם שזו בקשתכם במכתב.
שמחה בניטה: לא כתבנו כי לא רצינו לפגוע באנשים כי הם לא האשמים.
שמחה בניטה: הכוונה שלנו לפתור את הבעיה ולא לפגוע בסוכן זה או אחר.
אבנר עורקבי: גם לא כתבתי איזה סוג רכב יש לי, לא רציתי לפרסם את הרכב שלי.
אנסטסיה מיכאלי: כשנעדרת אדוני היושב ראש, היה ויכוח לגבי מספר החברות שמציעות את הכיסוי, ברור לכולם שבשל המאפיינים הייחודיים של הרכב, לא של הנהג אלא של הרכב, מספר החברות שמספקות את הביטוח מצומצם יותר.
אנסטסיה מיכאלי: מאזדה 3 רגילה בשוק הביטוח הרחב יותר קל, אבל יש לנו גם בעיה בצד ההפוך עם רכבי יוקרה שלא כל החברות מספקות ביטוח.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נכנסים כאן למישור של השיקולים העסקיים של גוף עסקי.
אורי מקלב: אם יתברר לך שאותה חברה שמסרבת לבטח רכב ואן סוואנה אבל כן מבטחת נהגים זהירים או משאיות מה היית אומר?
אורי מקלב: היית אומר שהם לא מבטחים בגלל סוג הרכב או שהיית אומר שיש כאן הפליה?
אורי מקלב: חברות הביטוח כן מסווגות גם אדם רגיל.
אנסטסיה מיכאלי: אני אומר לך לעניין ההפליה.
אנסטסיה מיכאלי: זה השלב הבא בו רציתי להקריא מהחוק.
אנסטסיה מיכאלי: גם החוק נותן לי כמפקח את הכלים להתמודד עם תלונות שמדברות על הפליה של אדם עם מוגבלות.
אנסטסיה מיכאלי: כאן אני פונה אליכם, אני כמפקח אתמודד עם כל פניה שלכם שעניינה הפליה על רקע מוגבלות.
אנסטסיה מיכאלי: אני אבדוק לעמוק מהן הסיבות שבעטיין נגרמה ההפליה.
אנסטסיה מיכאלי: זאת חובתי מתוקף החוק, ואני גם אעשה את זה, ולכן אם וכאשר תתקבל פניה נבחן אותה וכמובן באפשרותי לומר שבחנתי את התלונה ושאני לא רואה הפליה שהיא בניגוד לחוק, או לומר שההפליה כן מותרת כי ראינו והקראנו איך מותר לחברות "להפלות" על בסיס שיקולים אקטואריים ושיקולים עסקיים שהם לגיטימיים.
אנסטסיה מיכאלי: יש לי את הסמכות לקבוע האם מתקיימת הפליה ואם לאו.
אנסטסיה מיכאלי: אני מזמין אתכם לפנות אלינו ואנחנו נתייחס במלוא כובד הראש לפניה שלכם.
שלומית אבינח: סליחה שאני מתערבת בדברייך, אבל אני רואה שאבנר עורקבי פנה אליכם בפקס לפני קיום הישיבה, השאלה איך עושים מנגנון בעניין.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מכותבים בפנייה ואני עונה לכם על כל שאלה.
אנסטסיה מיכאלי: שאלה פרטנית שתגיע אלינו תעבור את מחלקת פניות הציבור שלנו ותיערך בדיקה האם קיימת הפליה.
אורי מקלב: אני מבין שחברת ביטוח שתסרב לבטח אנשים בעלי רכבים לנהגים מתחת גיל 30 נאמר שזאת לא הפליה כי זה מתקיים בכלל וזה לא משיקולי הפליה כי הן לא מבטחות מתחת לגיל 30.
אורי מקלב: אבל אם החברות תאמרנה שהן לא מבטחות אנשים מתחת גיל 30 כהם נכים או נהגי מוניות לא נקבל את זה.
אורי מקלב: נניח כשחברת ביטוח לא מוכנה לבטח נהגי מוניות הם לא מסרבים לנהגים, אתה אמרת שלא בגלל האנשים אלא בגלל הרכב, כלומר בגלל שמדובר במונית הם לא מבטחים.
אנסטסיה מיכאלי: אני מחדד.