GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומית אבינח: אני אומרת שוב, גם פניות, ואנחנו עובדים עם השר, גם התשובות שמתקבלות על פניות, והיה לנו מקרה, ולא כאן המקרה לפרט, הן תשובות מאד מאד מזלזלות בלשון המעטה שהתקבלו, והיו גם כמה תלונות גם על עובדי משרד התחבורה שעונים, גם לשכת מנכ"ל, הן תשובות לא מכובדות, שאני אמרתי את התשובה הזאת אני לא שולחת.
שלומית אבינח: והיה מקרה כזה, והיו עוד מקרים.
שלומית אבינח: אז בוא, אני לא חברת כנסת, אני מנהלת הוועדה, אני יודעת איך עובד משרד התחבורה מול משרדים אחרים.
אורי מקלב: היא עובדת מול כל המשרדים באופן אינטנסיבי.
שלומית אבינח: אני עובדת מול כל המשרדים.
שלומית אבינח: מול , מול זה.
שלומית אבינח: אני שולחת למנכ"ל, ואין לי תלונה, פנייה, זה לא מעניין בכלל.
אורי מקלב: אבל זה שיש חלוקה זה יכול להיות דווקא טוב, זה צריך להציל.
אורי מקלב: וצריך לתת יותר ---
שלומית אבינח: אבל סליחה, גם לכנסת לא עונים לעניין.
שלומית אבינח: אם התשובה של בכיר או פקיד או לא יודעת מה במשרד התחבורה, היא לא עניינית.
שלומית אבינח: התשובה לא עניינית.
אורי מקלב: אבל נניח, אבל אם הולכים ובודקים ---
שלומית אבינח: החוק לא מחייב להפריד בין תלונות לפניות.
אורי מקלב: אבל אם הולכים ומנפים, והם מפרידים בין פניות לבין תלונות, אז לכל הפחות, אז נניח שאת הפניות לא מטפלים בסדר, נניח.
אורי מקלב: אי אפשר לטפל, נניח.
אורי מקלב: בפניות, נניח.
אורי מקלב: אבל בתלונות, זה דברים שהרבה יותר צריך לטפל בהם.
אורי מקלב: אם אתה מפריד, אם יש הפרדה, ולא משנה, כן יש הפרדה, אין הפרדה, אבל הפרדה ---
שלומית אבינח: אין חוק שמחייב להפריד.
אורי מקלב: אבל נגיד איך אנחנו הופכים את הכלי הזה, כי זה חלק, זו התייחסות לפניות שצריכות להגיע בסופו של דבר לטיפול, ויכול להיות שבסופו של דבר הוא יגיע לטיפול פלילי או מנהלי.
אורי מקלב: זאת ההפרדה, שצריכות בירור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הבעיה של החוק?
לימור קופרמן: הבעיה שמגדירים עבירות של למשל אי עמידה בלוח זמנים, או התנהגות נהג כעבירה פלילית.
לימור קופרמן: ובתור עבירה פלילית זה מחייב הליך פלילי.
יצחק הנאו: לא, אם תיק לא עבר מחקירה לתביעות במשך שנה וחצי זה לא תירוץ של חוק.
שלמה כץ: תשמע, זה לא מכובד שאני אתנגח איתך פה.
שלמה כץ: אבל מה שאני אני מסביר לך שבשנה הזאת נעשה תהליך, ופה אני מציע ---
יצחק הנאו: העובדות לא נכונות.
יצחק הנאו: אם משרד התחבורה לא מסוגל לקרוא לחברת אוטובוס לזימון, אז ----
אורי מקלב: אני דבק בזה.
אורי מקלב: מכתב שהגיע ב-27.11.2008, התשובה הראשונה שקיבל הבן אדם, שהתקבלה, אישור על קבלת מענה, היה ב-17.3.2009.
אורי מקלב: זה עוד לא שום דבר, זה 4 חודשים על מה?
אורי מקלב: על מכתב תשובה שהתקבלה פנייה?
שלמה כץ: נכון, אבל עוד פעם, בסוף, אתה לא רוצה שאני אגיע, אתה מנסה לבוא ולהגיד, הצעת וקיבלתי את הצעתך, לא להיכנס לעניין של חלוקת נטל וכמה משאבים הועמדו ל התחבורה כדי לטפל בנושא הזה.
אורי מקלב: לא, תגיד.
שלמה כץ: אני לא אכנס לזה.
אורי מקלב: שלמה, אם אין לך כוח אדם אז תגיד את זה, אז אני פונה לשר כץ ואני אומר תשמע, זה לא יכול להיות שכלי שצריך להיות אפקטיבי ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי צריך להוריד ממחלקה אחרת ולשים שם?
דרור גנון: אני רוצה להגיד קודם כל שאנחנו מקבלים הרבה הרבה תלונות שלא מגיעות לשולחן הזה, ולא הגיעו לשולחן הזה, ואני יכול להגיד לך בוודאות שהן טופלו על הצד הטוב ביותר, וגם התקבלו מכתבי תודה כאלה ואחרים שאני לא מחפש אותם, אבל אני רק רוצה לציין.
יצחק הנאו: אנחנו נשמח לראות את הצד הזה.
דרור גנון: אני אשמח להיפגש איתך ולתת לך.
דרור גנון: אני מכיר אותך אישית, אנחנו ישבנו גם בעבר, ישבנו אצלכם במודיעין עילית, הייתה לנו התנהלות גם מול המפעיל.
דרור גנון: קודם כל, מודיעין עילית זו עיר חשובה, עיר צורכת תחבורה ציבורית, עיר שמוטת תחבורה ציבורית ואנחנו שמחים על כך.
דרור גנון: כמות הפניות ממודיעין עילית, נכון, היא גדולה.
דרור גנון: היא גדולה כי לאנשים שם יש מודעות גבוהה מאד למה שהם אמורים לקבל במסגרת התחבורה הציבורית, וזה מבורך.
דרור גנון: אני רואה בזה כצעד נכון ---
יצחק הנאו: וגם היא אפסית לעומת מה שבאמת קורה.
דרור גנון: שנייה, רק צריך להבין דבר אחד, אנחנו מטפלים בהרבה אחרות גם, דרך אגב, שמקבלות מענה וחלקן גם דרך אגב הועברו בהמשך לחקירות, והועברו למחלקת תביעות, נשפטו והמפעיל קיבל קנסות מאד גבוהים על חלק מהמקרים, כשהוא פעל לא בהתאם לכללים.
דרור גנון: בואו נפריד, בבסיס, קצר, כמה דברים, זה יקל עלינו.
דרור גנון: יש פניות, כמו שנאמר כאן ויש תלונות.
דרור גנון: פנייה זה שאני מבקש תוסיפו לי נסיעה, תשנו לי את המסלול, תקדימו לי את הנסיעה, תזיזו לי את התחנה.
דרור גנון: פניות.
דרור גנון: הפנייה הזאת מטופלת באופן מקצועי מול ממונה מחוזי, שיש לו את הסמכויות המקצועיות לבחון את זה, במערכת כזאת ואחרת של שיקולים, בדרך כלל מקצועיים האמורים להיות לטובת הנוסע, אבל בראייה כוללת של כלל המושפעים מהשינוי.
דרור גנון: שזה בכוונה אני שם בצד, וזה דומה יותר לפניות שהיו למשל מבני ברק, שביקשו להזיז את הקו, ביקשו להכניס אותו כן מ-, מה זה היה שם, גנים בפתח תקווה וכן הלאה.
דרור גנון: לא לעצור פה, כן לעצור פה, זו פנייה.
דרור גנון: ואנחנו מקבלים הרבה כאלה.
אורי מקלב: אני רוצה להסביר לחברים, בתוך הפנייה הזאת יכולה להיות גם מובנית תלונה.
אורי מקלב: כשיש צפיפות באוטובוס והאוטובוסים מדלגים, אבל יש כאן הצעת ייעול, הוא אומר אבל אני מבקש ממך ככה וככה.
אורי מקלב: זה לא סתם פנייה.
דרור גנון: אני מבקש ממך להוסיף לי נסיעה, אני מבקש ממך לעצור לי כאן ---
אורי מקלב: תפצל את הקו הזה לשניים, כדי שאנחנו נוכל להגיע, תוסיף לי עוד, תגביר ---
שלומית אבינח: זה פנייה, אם אתה מבקש להוסיף זה פנייה, אבל אם אתה מתלונן ספציפית ---
דרור גנון: רגע, אני בכוונה מנסה לעשות סדר, אם אפשר.
אורי מקלב: גם בפניות, יכול להיות שבתוכן מובנית תלונה.
שלמה כץ: נכון, אבל הוא מנסה להבדיל מהמהות מה מבקש המלין, אם הוא מבקש בעצם לטפל בשיפור, או שהוא רוצה להתלונן.
אורי מקלב: יצחק, הנושא שלי עכשיו הוא לא התחבורה הציבורית במודיעין.
אורי מקלב: אני רוצה את הטיפול, אחרי שאתה התלוננת איך מטפלים.
אורי מקלב: זה מה שאני רוצה.
אורי מקלב: שאר הדברים זה לא הישיבה עכשיו.
דרור גנון: אוקי.
דרור גנון: הסוג השני, זה כמו שנאמר כאן – תלונות.
דרור גנון: תלונה – אני חיכיתי בתחנה חצי שעה בלוח הזמנים כפי שפורסם האוטובוס היה צריך להגיע בעשר וחצי, חיכיתי חצי שעה, הוא הגיע באחת עשרה, לא הגיע, הקדים ---
אורי מקלב: דרור, התלונה היא – 'נהג מונית קילל אותי' ---
דרור גנון: רגע, אני לא רוצה, אני בכוונה מפריד.
דרור גנון: אם תיתן לי שתי דקות, אם לא אני ארוץ ישר לסוף.
דרור גנון: מה שאתה תגיד.
דרור גנון: אני אכבד כל החלטה שלך.
אורי מקלב: לא, לא, אני אגיד לך מה, יש לי שאילתה דחופה באחת עשרה ועשרה עם שר התחבורה.
דרור גנון: אוקי, אני אקצר.
דרור גנון: אנחנו ענינו לשאילתה שלך, אז אנחנו יודעים כבר מה התשובה.
אורי מקלב: אה, אתה יודע מה התשובה.
אורי מקלב: זאת אומרת אין לי מה ללכת.
אורי מקלב: אולי פה אני אשמע תשובות יותר טובות לגבי אגריפס.
דרור גנון: לא, יש לך דווקא, יש לך.
דרור גנון: כן, לגבי השינוי באגריפס, אני עניתי לשאילתה.
דרור גנון: בקיצור, התלונה מתחלקת לשניים – תלונה למפעיל תחבורה ציבורית שהשליטה עליו היא או הסכמית או רישוית, ויש לנו הרבה יותר מנופים לטפל בו, ויש תלונה על מונית, שהיא לגבי בן אדם פרטי שלקח מונית ויש לו רישיון להפעלת מונית, הוא לא בשליטתי, אין לי שום אפשרות לתקשר איתו, אין לו איזה איגוד שדרכו אני יכול להעניש אותו, כמו למשל מפעיל תחבורה או איגד המסיעים, או לייצר סטנדרטיזציה מולו ברמה פרטנית.
דרור גנון: ואז אין לי שום כלי אחר, אלא להזמין אותו לחקירה.
דרור גנון: לגבי מפעילי התחבורה הציבורית, אני אומרת את זה בפה מלא, אני משתדל לא להעביר לחקירות.
דרור גנון: גם לפעמים, וכאן יכעסו עלי האנשים, שיכול להיות ספק חקירה ספק שלא, אני מעדיף לא לטפל במסגרת חקירה, אני מזמין את המפעיל לנזיפה, אני נוזף בו, אני מזהיר אותו, אני עוקב אחרי הפעילות שלו לאחר מכן, ואני מנסה לשפר את התהליך בצורה שהיא לא תיכנס לסדר דין פלילי, שזה במסגרת חקירה.
אורי מקלב: סליחה, כאן אני רוצה לציין, אני חוץ מלהסכים לחלוקה הזאת, אבל בתנאי שאתה גם מחלק בין תלונה נניח על אי עמידה בלוח הזמנים, שאתה יודע שקיימים תשובות כאלה,לא צפויים, לבין התנהגות נהג למשל.
אורי מקלב: התנהגות נהג באוטובוס ---
דרור גנון: רשמתי לי, התנהגות נהג ---
אורי מקלב: כגון המקרה הזה, שיש בזה הרבה התנהגות נהג.
שלמה כץ: נכון, נכון, נכון, אין ספק.
שלמה כץ: אני מסכים איתך.
דרור גנון: אני אשאל אותך את השאלה שמתבקשת גם – התנהגות נהג.
דרור גנון: הרבה פעמים פונים אלי, תשמע הנהג קילל אותי, דחף אותי.
דרור גנון: זה בטיפולי או בטיפול המשטרה?
דרור גנון: בטיפולי מול החברה או בטיפול המשטרה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי זה בטיפולך.
דרור גנון: למה?
דרור גנון: אם הוא דחף אותך הוא פגע בך, אם הוא קילל אותך הוא גם עבר עבירה אחרת.
דרור גנון: רגע, בכוונה אני מסבך ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל זה צריך להתחיל ממך ולעבור למשטרה, אבל זה צריך להתחיל ממך.
אורי מקלב: נכון, במקביל, אבל זכותו גם לבוא למשרד התחבורה.
דרור גנון: זה מגיע אלי ואז אני אמור להפנות למשטרה.
אורי מקלב: יוליה, תמשיכי את הדיון, אני צריך לצאת לשאילתה.
אורי מקלב: אני חוזר מיד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עוברת מכסא לכסא.
דרור גנון: השר שלנו הוא שר שמאד בקיא בתחום התחבורה, הוא מאד מכיר אותו ומבין בו והוא יידע לתת לו את המענה הראוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמסור לו מה אתה חושב עליו.
דרור גנון: זאת האמת.
דרור גנון: ולכן, יש לנו הרבה מקרים שאנחנו צריכים לקבל על עצמנו שיקול דעת איך לטפל.
דרור גנון: ברגע שזה עובר לחקירה, אחרי שניסינו למצות את כל האפשרויות, ואתם צריכים להבין, זה לוקח זמן.
דרור גנון: כל יום נופלים לנו במשרד, מגיעים באמצעות מיילים, פקסים, טלפונים ומכתבים, קרוב ל-100-120 תלונות בממוצע, עם פניות, בכלל.
דרור גנון: אנחנו עושים עיון מה תלונה מה פנייה, קודם כל.
שלמה כץ: לא כולן כתובות.
שלמה כץ: יש טלפונים.
דרור גנון: חלקן.
דרור גנון: יש הרבה אנשים ששולחים בלי כתובת, בלי שם.
דרור גנון: המיון והאדמיניסטרציה שנדרשת לטפל באותה פנייה היא כבדה, ובמידה ואני רוצה להיות יותר יסודי ואני באמת רוצה לתת מענה – אז אני צריך להתקשר לפונה, להשיג את הטלפון שלו ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה זה שייך אם זה לוקח שנתיים?
דרור גנון: רגע, רגע, את מתייחסת לנקודה.
דרור גנון: אנחנו נתייחס גם אליו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מניחה שהוא רק דוגמא.
קריאה: הוא זה דוגמא שמעידה על הכלל.
שלמה כץ: הוא נכנס לתהליך, התהליך עצמו, ניסיתי להסביר את זה קודם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה, תן לו לסיים.
דרור גנון: נדרש מיון, המיון הזה לוקח זמן.
דרור גנון: לאחר המיון אם זו פנייה היא עוברת לטיפול מקצועי.
דרור גנון: כמובן שיוצאת תשובת ביניים שאומרת שזה מטופל.
דרור גנון: אם במקרה ובמיון מתקבלת החלטה אחרי שמזמינים את ה---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי ממיין?
שרונה קרסגי: אני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את, את כל ה-120 ביום?
שרונה קרסגי: אני ממיינת כל יום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאילו בן אדם אחד, 120?
שרונה קרסגי: לא.
דרור גנון: בעזרת האנשים שסביבה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לבד כאילו, או שיש לך עוד קבוצת אנשים?
שרונה קרסגי: עם אנשים.
שרונה קרסגי: אני ממיינת אותן.
שרונה קרסגי: אני דואגת אישית לראות כל תלונה, כל תלונה.
דרור גנון: כן, וודאי, זו האחריות שלה.
דרור גנון: היא עובדת מהבוקר עד הערב רק על זה.
שלומית אבינח: הדוברת היא שרונה קרסגי.
שלומית אבינח: תציגו את עצמכם, כי לא עשינו סבב.
דרור גנון: שרונה קרסגי, מנהלת היחידה של טיפול בפניות הציבור באגף התחבורה הציבורית.
יצחק הנאו: והחוקרים גם ממיינים?
דרור גנון: החוקרים גם הם שייכים לאגף התחבורה.
דרור גנון: אגף התחבורה הציבורי ---
יצחק הנאו: לא, אני שואל אם זה אותם אנשים שממיינים.
דרור גנון: לא, לא, לא.
שרונה קרסגי: אתה באת אלי בתפקיד הקודם שלי.
שרונה קרסגי: זה תפקיד חדש.
יצחק הנאו: לכן אני שואל.
דרור גנון: אז אני עונה, אגף פניות ציבור הוא כפוף אלי במסגרת הטיפול המקצועי.
יצחק הנאו: אני זוכר שהמכתב נחתם על ידי הגברת שרונה, ולכן אני שואלת אם היא גם ממיינת וגם חוקרת, כי זה נשמע בלתי אפשרי לעשות את שניהם.
דרור גנון: לא, לא, בתקופה שאתה מדברת גברת שרונה הייתה חוקרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנו, הבנו חברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנו שהיא התקדמה בגלל שהיא טיפלה טוב בתלונות.
דרור גנון: היא קודמה, ומן הראוי, מאחר שהיא גם עסקה בתחום, אז יש לה יתרון שהיא מכירה את שני הצדדים של המטבע.
דרור גנון: לאחר המיון עובר בדיקה מקצועית,
שלומית אבינח: כמה זמן לוקח המיון?
דרור גנון: יומיים, שלושה במקרה הגרוע.
דרור גנון: לאחר מכן מזמינים את המפעיל.
דרור גנון: זה יכול לקחת עוד שבוע, יוצאת פנייה ---
קריאה: אתם מודיעים שהתלונה התקבלה?
דרור גנון: כן, וודאי, וודאי, הוא גם קיבל תשובה מהירה.
יצחק הנאו: קיבלתי תשובות מהירות בתחילת הדרך.
שלומית אבינח: בתחילת הדרך.
שלומית אבינח: ותיכף אני גם אגיד למה זה נתקע.
דרור גנון: לאחר מכן אנחנו מזמינים את המפעיל או עושים התייעצות מהירה וקובעים אם יש מקום לחקירה או שאפשר לטפל במישור המנהלי.
דרור גנון: יש חקירה, מעבירים את זה, בונים את התיק, שזה כולל את המכתב והכל, יוצאת מהמערכת של החקירות, יש מערכת נפרדת, ועכשיו פה אני אסביר משהו ששלמה יוכל לפרט אם תרצו.
דרור גנון: יוצא מכתב שבו מופנה לפונה – אדוני, התלונה שלך נמצאה כתלונה שמצדיקה חקירה, אתה תוזמן.
דרור גנון: היום זה משוכלל יותר.
דרור גנון: האדון היה בתקופה קצת קודמת.
דרור גנון: "דע לך שיתכן ותוזמן.
דרור גנון: אנא ממך, אם אין בכוונתך להגיע", כי יש גם מקרים שמזמינים ולא מגיעים, והרבה כאלה, "אנא ממך, אם אתה לא מתכוון להגיע או אין בכוונתך, תודיע לנו עכשיו, אנחנו נחזיר את זה לטיפול המנהלי וננזוף במפעיל".
שלומית אבינח: יש לכם נתונים כמה מסרבים?
שלומית אבינח: יש לכם איזה סטטיסטיקות?
דרור גנון: הרבה, הרבה מסרבים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים מאבדים מקומות עבודה.
דרור גנון: אין לי ברירה אבל, אני חייב לגבות עדות.
שלומית אבינח: אנחנו הפעלנו מנגנון עכשיו של להתקשר אחד, אחד.
דרור גנון: ואנחנו מתקשרים.
דרור גנון: חשוב שתבינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי שאלה בבקשה, החקירה הזאת היא חקירה של משרד התחבורה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו בעצם, עד שאתם עושים את החקירות וכו', בינתיים הנהג הרי ממשיך להתנהג בצורה מגעילה, עד שזה עובר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתם עושים עם זה?
דרור גנון: לא, אז בטיפול הראשוני, אז אני אמרתי, וזה עוד פעם ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי שאלה, נניח אני התלוננתי ואתם עוד לא יודעים אם זה נכון או לא נכון, אתם שלחתלם לו מכתב שאומר שהתלונה מטופלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם שולחים מכתב כזה גם לנהג שברגע זה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת הטעות שלכם.
דרור גנון: לא, זאת לא טעות, סליחה.
דרור גנון: אני אסביר לך למה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת הטעות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אם הייתם שולחים כבר לנהג, שהתקבלה תלונה ואנחנו מטפלים בה כרגע ---
שלמה כץ: אבל גברתי, אני עוד לא יודע מי הנהג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זמן אתה צריך לקחת כדי להבין מי הנהג?
שלמה כץ: אז עכשיו זהו, אני לא יודע מי הנהג.
דרור גנון: אוי, נו, אתם צריכים להבין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתם מבינים שאלה דברים שצריכים לתקן?
דרור גנון: לא, אי אפשר לתקן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אי אפשר לתקן זה?
שלמה כץ: דקה, תבינו רק מה המהות.
שלמה כץ: הוא כרגע פנה ואומר לי – לי קרה אירוע בנסיעה באחת עשרה בלילה בקו זה וזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, כמה זמן לוקח לך לבדוק?
שלמה כץ: רגע, דקה.
שלמה כץ: אני עכשיו צריך לבדוק, ועוד פעם, זה מקרה טוב שהוא בקיא בעניין ויש לו ניסיון, אז הוא יודע לתת לי את כל הפרטים.
שלמה כץ: לרוב אין לי את כל הפרטים.
שלמה כץ: אבל נגיד אפילו במקרה שלו שיש לי את כל הפרטים, אני עכשיו פונה לחברה.
שלמה כץ: אומר התקבלה כאן תלונה, אני פונה לחברה, החברה יודעת שיש פנייה, אני אומר לחברה – נא תודיעי לי מי הנהג שביצע את הנסיעה הרלבנטית.
שלומית אבינח: והוא לא אומר את מהות התלונה?
שלמה כץ: אומר, אומר את מהות התלונה, אבל החברה יודעת.
שלמה כץ: היא שאלה על הנהג.
שלמה כץ: החברה יודעת, לא הנהג.
שלמה כץ: כרגע אני לא יודע מי הנהג.
שלמה כץ: החברה הולכת ומבררת מי הנהג.
שלמה כץ: חוזרת אלי, ועכשיו מאחר שזה פלילי ---
שלומית אבינח: יש סידור עבודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכמה זמן עד שהחברה פועלת?
שלמה כץ: עד עוד פעם, החברה---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אז תטיפו להם, מה זה החברה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה החברה לא נותנת לך תשובה מיידית?
שלומית אבינח: למה אתם לא רוצים ...
שלומית אבינח: שהחברה שתוך 24 שעות צריך מענה --- (מדברים ביחד)
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשו לי טובה, סליחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו זה בדיחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם צריכים להטיל סנקציות על חברה שלא מעבירה לכם תוך 48 שעות ---
יצחק הנאו: ...
יצחק הנאו: אני מקבל פרטי נהג תוך 5 שעות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראו, באמת, אנחנו סתם מתברברים ומבזבזים זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי נורא ברור לכולם שזה לא הגיוני שתלונה או חקירה תסתיים אחרי שנתיים או שייקח 60 יום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה כרגע אמרת, בתחילת דבריך, שאתם משקיעים 30 מיליון שקל בתפיסה, בחקירות סמויות וכו'.
שלמה כץ: לא חקירות, בבקרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, בבקרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו, א', כשאתה בא ואומר באיזו סמכות, בוא אם אתה אין לך סמכות, תטיל את זה עלינו, אנחנו ניתן לך את הסמכות.
שלמה כץ: מצוין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אני חושבת שאותה חברה שאתה מתלונן עליה, צריכה לתת לך תשובה תוך 48 שעות, לבוא ולהגיד מי הנהג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת, הם יכולים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה להגיד עוד משהו, כי רשמתי לי את זה כשדיברת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לך 5 מיליון ₪ שאתה מקבל על אותן הבקרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם לא עושים פרסום בטלוויזיה או ברדיו, או בעיתונות, שבא ואומר – נהג תדע שיש סמויים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א' אתה בדרך הזאת מראה שמשרד התחבורה מתחבר לציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמשרד התחבורה בודק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים יידעו שיש---
שלמה כץ: דקה, כי אין בעיה כזאת.
שלמה כץ: לא סיימתי לתאר את התהליך כי זה היה קצר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתה התאהבת בתהליך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא בתהליך שלך עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו פה בבעיות של בשר, לא ארגונים.
שלמה כץ: אני מנסה לענות על השאלות שלכם.
שלמה כץ: החברות מודעות לבקרה הסמויה שאנחנו עושים, כי חלק מתהליך הבקרה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל גם הנהגים יודעים?
שלמה כץ: גם הנהגים יודעים.
שלמה כץ: הם לא יודעים ברגע שזה קורה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברור שהם לא יודעים כשזה קורה.
שלמה כץ: אבל התהליך של הבירור מגיע עד לנהג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה עושה לכם טוב לציבור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תבינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תקשיבו, אני לא יודעת עם מי לדבר פה ממשרד התחבורה, אולי אני אפנה אפילו לשר התחבורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי ברגע שאתם באים ועושים דבר כזה, אתם מראים לציבור שמשרד התחבורה דואג לרווחתם ועושה את הבקרות האלה, והציבור יודע שא' יש לו למי לפנות.
יצחק הנאו: יש פה מעגל קסמים.
יצחק הנאו: אני מסתכל על השורה החתונה – מבחן התוצאה.
יצחק הנאו: במבחן התוצאה, גם אם הנהג יודע שיש חקירות סמויות או ברורים סמויים, הנהגים והחברות מזלזלות בציבור, וזה אומר ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, זה לא מדויק.
יצחק הנאו: זה חד משמעית נכון.
שלמה כץ: אני מוחה על מה שאתה אומר.
שלמה כץ: ותניח שנקודת התצפית שלי היא יותר טובה משלך.
יצחק הנאו: לא נכון, ובזה אני חולק.
שלמה כץ: ולהבדיל ממך יש נתונים.
שלמה כץ: יש נתונים ואתה יכול לחלוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יצחק, רגע, סליחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תקשיב, יש 2 מיליון נוסעים שנוסעים כל יום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שלא כל הנהגים הם חיות רעות.
יצחק הנאו: חס ושלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חושבת שצריך לשים דברים בפרופורציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש באמת אנשים שהחינוך שלהם מהבית הוא כזה, שלא משנה כמה תלונות לא תיתן לו, הוא יתנהג כמו חולריע, כי הוא בן אדם כזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא יעזור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פשוט, מה שצריך לעשות זה להוקיע אנשים כאלה מחברות אלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו, הוא בא ואומר שהחברות, בעצם מה שאתה אומר שהחברות נותנים לך את התשובה על מי הנהג, לא אחרי 48 שעות, אחרי כמה זמן?
שלומית אבינח: כי אין להם דד ליין, הם לא מחויבים לדד ליין.
שלמה כץ: שרונה, כמה זמן לוקח?
שרונה קרסגי: הם רשומים שם שתוך 14 יום, אבל לא תמיד הם מביאים.
שלומית אבינח: מה זה תוך 14 יום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה קורה אם הוא לא עשה 14 יום?
שרונה קרסגי: מבקשים עוד פעם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאילו אין לכם שום סמכות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה אתם הייתם רוצים שתהיה לכם, איזו סמכות?
דרור גנון: אפשר להציע הצעה?
דרור גנון: אני בכלל רוצה להתפטר מכל העניין הזה.
דרור גנון: עכשיו אני הולך לזרוק לך פצצה.
דרור גנון: פצצת אטום.
דרור גנון: אני מבחינתי לא רוצה לחקור בכלל.
דרור גנון: לא רוצה לעשות חקירות, אני לא מעוניין בתהליך הזה.
דרור גנון: אני רוצה להפוך את הגלגל.
דרור גנון: בואי תני לי סמכות לקנס מנהלי, ברירת קנס.
דרור גנון: כל אחד שיתלונן אני אבדוק משיקול דעתי.
דרור גנון: יש מקום לתלונה – אני ישר שולח קנס למפעיל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה אתה חוקר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי מינה אותך לחקור?
דרור גנון: אני לא יכול על פי חוק.
דרור גנון: תשנו לי את החוק.
דרור גנון: תעשו לי ברירת קנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בואו, אנחנו נשנה את החוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשביל זה אנחנו פה, בשביל לשנות את החוקים.
דרור גנון: נקים וועדה בראשות שופט מצידי, שיבדוק.
דרור גנון: אם המפעיל יערער הוא יבוא, גם הנוסע ירוויח מזה, גם אני ארוויח מזה, וזהו.
שלמה כץ: אני לא בחרתי את התהליך הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה הגיע למצב שיש את החוק הזה?
דרור גנון: כי זה משהו היסטורי, זה החוק.
דרור גנון: זה תקנות התעבורה.
שלמה כץ: הררי, אפשר לבקש את עזרתך?
גבי הררי: כן, אני אתן איזו סקירה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק אומרת לך כבר, אתה יועץ משפטי שלנו.
גבי הררי: אני לא יועץ משפטי, אני רק מנהל יחידה.
שלמה כץ: הוא מנהל מחלקת התביעות במשרד התחבורה.
שלומית אבינח: אליו התיקים מגיעים אחרי חקירות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתה רוצה, אז אני צריכה שתעזור לי לרשום את החוק, אני רוצה לבדוק באמת.
גבי הררי: אוקי.
גבי הררי: גבי הררי.
גבי הררי: החיקוקים שמטפלים בסוגיה של החקירות זה חוק סדר הדין הפלילי, פקודת הראיות, שהיא אוניברסאלית לגבי כלל החיקוקים הפליליים שמתקיימים במדינת ישראל.
גבי הררי: בחיקוקים הספציפיים שאנחנו מטפלים זה חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, תקנות התעבורה הרלבנטיות, בנוגע למסיעים, נוסעים, תאגידים.
גבי הררי: וחוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, וכמובן הצווים והתקנות שיצאו מכוחם של אותם חוקים.
גבי הררי: אלה חוקים פליליים, והחקירה היא חקירה פלילית לכל דבר ועניין.
גבי הררי: זאת אומרת תיק פלילי שפותחת המשטרה ותיק פלילי שנפתח אצלנו, אותו זמן נדרש כדי לחקור, תלוי במידת שיתוף הפעולה שיש מצד המתלוננים לבוא ולמסור עדות, למסור את הפרטים.
גבי הררי: תלוי במידת שיתוף הפעולה לפעמים מצד המפעילים.
גבי הררי: לא תמיד יש נכונות, לפעמים זורקים עניינים אחד לשני.
גבי הררי: ז תהליך חקירה שלצערי לחוקים אין סמכויות של שוטר.
גבי הררי: הסמכויות שיש להם הן סמכויות חקירה מכוח חוק הפיקוח.
גבי הררי: אין להם סמכויות של שוטר – שאני אעצור אותך, אני אעשה לך כל מיני סנקציות כאלה ואחרות.
גבי הררי: לכן, גם היכולות שלהם לחקירה מוגבלות, למרות שהסמכויות שלהם לכאורה הן די מרתיעות.
גבי הררי: הם מסוגלים לתפוס למשל כל מסמך, כל חשבונית, כל פנקס שיש למפעיל.
גבי הררי: אבל, אין להם את אותן סמכויות שיש לשוטר.
גבי הררי: המשטרה לא מטפלת בסוג כזה של תלונות.
גבי הררי: אם המשטרה הייתה מטפלת ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה, המשטרה כאילו לא מטפלת וגם הם לא מטפלים?
גבי הררי: לא, אנחנו מטפלים.
גבי הררי: הם מטפלים, אלא שזה תלוי במידה רבה בציבור שמוכן למסור עדויות, בזמן, בנילונים עצמם שאפשר לאתר אותם או אי אפשר לאתר.
גבי הררי: המשטרה יש לה יכולות הרבה יותר אפקטיביות כדי להביא חשוד לחקירה במיידי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה יודע איך המשטרה עובדת, אז מה, כאילו אני לא מבינה.
גבי הררי: אבל המשטרה היא לא מטפלת בסוג הזה של תלונות.
שרונה קרסגי: למשטרה יש את הסמכות ולהם אין.
גבי הררי: אני יכול להזמין.
שרונה קרסגי: כשאת שומעת משטרה זה כבר נשמע אחרת.
שרונה קרסגי: כשאת שומעת משרד התחבורה, אז זה משרד התחבורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פרנסה שלהם.
שלמה כץ: אבל אני לא יכול לעשות, אין לי סנקציות.
שרונה קרסגי: אין לנו סמכות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, ולמה בעצם כל תלונה הופכת להיות תלונה ---
שרונה קרסגי: לא כל תלונה.
שלמה כץ: עוד פעם, נחזור, כל תלונה בהגדרה היא תלונה פלילית.
שלמה כץ: אנחנו מנסים לסווג חלק מהתלונות בתור פניות, ולא להיכנס למסלול הזה.
שלמה כץ: אבל כאשר היא הוגדרה כתלונה, זו הדרך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שיש תלונה, לא משנה מה ---
גבי הררי: כשיש לכאורה חשד לביצוע עבירה פלילית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מי עושה את ההגדרה?
שלומית אבינח: זה מה שאני אמרתי, שההיסטורית ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז צריך לשנות את ההיסטורית הזה.
שלמה כץ: זה לא תלוי בי.
שלמה כץ: אני לא קובע את זה.
דרור גנון: זו היא חקיקה, זה לא תלוי בנו.
דרור גנון: עוד פעם אני אומר, אני מציע הפוך, להפוך את הגלגל.
דרור גנון: במקום שאני ארדוף אחרי המפעיל – אני אסתכל על התלונה, אני אגיע למסקנה שיש בה מן העבירה, אני קונס אותו סתם דוגמא ב-5,000 ₪, שולח לו ברירת קנס.
דרור גנון: זה כמו שאת עכשיו נתפסת באור אדום, שולחים לך 1,000 ₪ קנס, ויש לך ברירה לבקש משפט, נכון?
דרור גנון: קודם כל.
דרור גנון: אני רוצה להפוך את זה.
דרור גנון: אני קודם כל אשלח לו קנס, סתם דוגמא 5,000 ₪.
דרור גנון: הוא ירצה לערער – תהיה איזו וועדה ברשות שופט, שתדון.
דרור גנון: ואז אני אטפל בזה.
דרור גנון: ואז אני פתרתי את הבעיה.
דרור גנון: אחרי 50 כאלה, תאמיני לי, הוא כבר ידאג שהנהג שלו לא יעשה כלום.
דרור גנון: זה הכל.
דרור גנון: זה מה שאנחנו רוצים, אבל אני לא יכול לעשות את זה.
דרור גנון: אם הוועדה תעזור לנו, אנחנו נשמח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לעזור לנו לשנות את החוק?
גבי הררי: אולי אני אסביר, אני לא יועץ משפטי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, שיבוא ויסביר לנו לפחות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אה, אתה לא יועץ משפטי.
גבי הררי: אני אסביר את התהליך הפלילי, אני לא יועץ משפטי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נעשה את זה בעצמנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך טובות.
דרור גנון: אנחנו נעזור במה שאנחנו יכולים.
דרור גנון: כבר הכנו הצעה כזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תקשיבו, מה שאנחנו נעשה זה ככה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, מה שקורה במדינת ישראל ---
שלומית אבינח: אתם הגשתם את ההצעה הזאת?
דרור גנון: עשינו הצעה, אבל עצרו אותנו כי הסבירו לנו שזה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תעביר לי את זה, דרור, ואנחנו נבדוק איך אנחנו עושים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי מה שקורה בעצם בארץ זה משהו שאני אישית כבר מזמן רוצה לטפל בו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שבן אדם מתלונן, מבחינת הרשויות צריך להבין שהוא צודק, נקודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם הוא שיקר הוא יקבל באבי אביו בגלל שהוא שיקר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל צריך להתייחס לאותו מתלונן ישר, כאמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו, יכולים להיות מקרים שמישהו בא ואני לא יודעת מה, כועס על נהג ספציפי והוא מעליל עליו עלילות, אוקי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אם רואים את אותו בן אדם מתלונן על אותו נהג פעמיים, אפשר לבוא ולהבין שבעצם יש פה איזה עוול כלפי בן אדם ספציפי, ואני בטוחה שיש גם כאלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לדעתי, רוב המקרים, אין שום סיבה ללכת לזה, בן אדם מתלונן, שלום על ישראל, החברה מקבלת קנס וזהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יתחילו להתנהל תוך שנה בצורה אחרת לגמרי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני רוצה להבין עדיין, מה קורה איתו כרגע.