GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אותה מסקנה ואותה דרך שמובילה את הרופאה הצבאי צריכה להוביל גם את המוסד לביטוח לאומי.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לעשות הכל, אני מאחל לנו את המצב שאנשים יפנו לאותן וועדות, שאת רוצה, ואני מעריך את מה שאת עושה, עשית עלינו רושם מאוד חשוב, עשית רושם שיש לך נכונות, את רואה את הדברים באופן נכון עין בעין איתנו, לא נראה שיש לנו מחלוקת ערכית איתך, אני יודע מול מי את עומדת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחרי הכל אם תרצו, אז יש לנו האוצר שאנחנו מכירים מעוד דברים, ובוודאי כשהוא סמוך כל כך אליכם.
אורי מקלב: האוצר על הרזרבות עליהן אתם יושבים לא מהר יצרה לדלדל, הוא רק ירצה להוסיף עליהן.
אורי מקלב: יש פער גדול מאוד בין תפקידי המוסד לביטוח לאומי והסכומים שהוא גובה לבין המימוש שלו.
אורי מקלב: הרזרבות הכי גדולות נמצאות במוסד לביטוח לאומי.
אורי מקלב: אין ספק שהוא מוציא הרבה פחות ממה שהוא גובה.
אורי מקלב: אם היינו במצב של אין תלונות על המוסד לביטוח לאומי בעניין הזה, אם הינו יוצאים לרחוב וכל בר בי רב, מנער ועד זקן היו אומרים המוסד לביטוח לאומי בסדר, הם עושים את מה שהם צריכים לעשות, הוועדות הן וועדות אובייקטיביות, הן וועדות לא תלויות, מה לעשות אבל עדיין לא מצאנו, אם היה אחד או שניים שחושבים אחרת גם מבין מי שעבר וגם מי שצריך לערער.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שבמבנה של הוועדות אין שקיפות ואת ההתנהלות הנכונה.
אורי מקלב: הזיקה שיש בין המוסד לביטוח לאומי לוועדות גדולה.
אורי מקלב: מה לעשות שהיא גלויה לעין באופן מאוד מאוד בולט, הצדק לא נראה.
אורי מקלב: הצדק לא נראה, אני לא יודע אם הוא נעשה, בוודאי ובוודאי שהוא לא נראה ואין בכך ספק.
אורי מקלב: צריך להשקיע לא מעט כדי שהוא גם יראה ולא רק יעשה.
אורי מקלב: אמר פרופסור אשר אור נוי, אני חושב שאין חולק שמסקנות שלו הן פשוטות, הוא לא הלך על כל התהליך.
אורי מקלב: הוא לא המליץ על שינויים דרמטיים, מדובר על שינויים קטנים.
אורי מקלב: בסופו של דבר השינויים יוזילו את העליות.
אורי מקלב: הכסף שהמוסד לביטוח לאומי משקיע בבירוקרטיה, לעניות דעתי ומותר לכם לחלוק עלי, היא לא רק תוצאה אלא היא בירוקרטיה מובנת של גישה.
אורי מקלב: כשנקל בבירוקרטיה נצליח שאנשים לא ראויים יפלטו ולא יגיעו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאלה שיש להם את כל הזמן בעולם, הלא ישרים, הם הלא מתייאשים והם המגיעים בדרך שלהם למה שהם מגיעים.
אורי מקלב: הם מומחים.
אורי מקלב: האנשים אליהם אנחנו רוצים להגיע לא מצליחים, הם לא מצליחים לשרוד, הם לא רוצים להתמודד, לא מתאים להם, לא מסוגלים לעמוד בדבר הזה ואם הם מסוגלים אז הבן לא מסוגל לראות מה שעושים לאבא.
אורי מקלב: יש כאן השלכות של הדברים האלה.
אורי מקלב: הכספים, הפקידות, הבירוקרטיה, הוועדות עולות כסף, רופא הרי לא עובד בחינם, אלו סכומים אדירים.
אורי מקלב: עכשיו במקרה הייתי באיזה מקרה במישור הפרטי, שמעתי על פרקליט ציבורי שעבר וועדת קבלה, אמרו שהוועדה הולכת לראיין את כל מי שהגיש – 50 מועמדים, שאלתי את היושב ראש "אין לכם חברה למיון או מישהו שעושה מיון ראשוני", הוא אומר לי "מה אתה רוצה?
אורי מקלב: מי שעובד בוועדת קבלה הם אנשים שמקבלים שכר מאוד גבוה, למה שירצו לגמור את העניין מהיר?
אורי מקלב: זה כמו בן של עורך דין שהתחיל לעבוד במשרד של אבא שלו שיצא אחרי שלושים שנה, שאל את האבא שלו אם סגרו את כל התיקים, הוא אמר אז ממה אנחנו נתפרנס.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים להחזיק את עצמנו כדי להצדיק שאנחנו קיימים, שאנחנו עושים וועדות.
אורי מקלב: הרבה יותר קל יהיה להתייעל ובוודאי בדברים שהם ארוכי טווח, אתם יודעים שאנחנו מכירים את הרקע, אבל יש דברים שהם גם מיידיים.
אורי מקלב: ירונה, אני חושב שיש לך כאן עבודה לפני שאת עוקרת הרים.
אורי מקלב: ביום יום יש הרבה מה לעשות.
אורי מקלב: החל מהנושא שאמרנו כמו תיבת ההתייעלות, וועדות שמכינות את המגישים, זה גם ישפר את התדמית.
אורי מקלב: המקרים ששמענו כאן למשל אדם שלא מקבל את הפרוטוקול במשך שלוש שנים, לא מקבל את הפרוטוקול וקצבתו מופסקת.
משה גפני: אין לי, ועל מה אני אערער עכשיו?
אורי מקלב: יש כאלה שנמצאים במצב הכי רע, הרי אתם יכולים אחרי חצי לערער אם יש שינוי במצב, אתה כבר נמצא ואתה איש ישר אתה לא תגיד שיש לך משהו בשביל זה.
אורי מקלב: להזמין שש עשרה פעמים עד גיל ארבע ילד לוועדות כאלה ואחרות?
אורי מקלב: צריך גם לראות את האבא שעומד מאחורי זה ומתמודד עם שלושה ילדים.
משה גפני: הם אמרו לי שבגלל זה הם מזמינים יותר.
דורון יהודה: אין לו רגשות?
דורון יהודה: כואב לו והוא כבר לא רוצה את הביטוח הלאומי, הילד אומר לאבא עזוב אותי לא רוצה כלום.
אורי מקלב: והדברים שדוד נעמת אמר, ואני לא מדבר על מה שחנה כהן סיפרה, באמת ריגשת את כולנו בעניין הזה.
אורי מקלב: אין לנו תשובה.
אורי מקלב: רק למוסד לביטוח לאומי יש תשובה לעניין הזה, למוסד לביטוח לאומי יש תשובה אחת והיא לחזור בתשובה.
קריאה: ביום שיהיה להם מענה אנושי טלפוני שיהיה אפשר לדבר עם פקידות בסניפים.
אורי מקלב: אתה צריך להגיע לכרמיאל או לצפת.
אורי מקלב: יצחק הנאו אנחנו מודים לך באופן מיוחד על כך שאתה בא ועושה בשביל אחרים ומפסיד ימי עבודה.
אורי מקלב: אתמול בלילה, ממש מאוחר בלילה התקשרתי כשראיתי את רשימת המוזמנים, שאלתי איפה יצחק הנאו כי הדבר הראשון שעלה לי במוח היה הדיון הקודם, ביטלת ישיבות והסכמת להגיע מתוך נכונות.
יצחק הנאו: כשהתקשרת גילית שהיית עד מאוחר במשרד.
אורי מקלב: אתה באמת תורם לציבור, אלינור, דפנה וכלום.
אורי מקלב: אתם הארגונים אני באמת מעריך את העבודה שאתם עושים, אתם מציפים את הנושא.
אורי מקלב: אני אומר לכם אל תתייאשו, לפעמים אחרי וועדה זה נראה, הוצאנו, דיברנו אבל מה למעשה.
אורי מקלב: אין לי ספק שהדברים ישתפרו ואנחנו נקדם אותם.
אורי מקלב: אני אקריא בקצרה כמה דברים סיכמנו.
אורי מקלב: מענה פרטני לכל הפניות שהגיעו לוועדה - זה יהיה שכרם על כך שהגיעו לוועדה.
אורי מקלב: כולם צריכים לקבל הקפדה ומענה בין בפרוטוקול ובין בתשובה תוך 30 יום.
אורי מקלב: אני חושב שזה המינימום שאנחנו דורשים.
אורי מקלב: אדם שהיה בוועדה צריך לקבל את התשובה שלו בזמן סביר.
אורי מקלב: 30 יום זה בהחלט זמן סביר וצריך לקחת את זה בחשבון.
אורי מקלב: זאת לא תלונה או פנייה לשירות פניות הציבור של משרד ממשלתי שאנחנו נותנים יותר.
אורי מקלב: אדם כבר היה בוועדה, הוא מצפה לתשובה והוא צריך לקבל את זה הרבה יותר מהר.
אורי מקלב: זה לא אדם שמתלונן שקו תחבורה לא הגיע בזמן ורוצה שיפור ותוספת קווים.
אורי מקלב: אני אומר שצריך לבדוק את זה.
אורי מקלב: אבל אדם שהיה בוועדה בשבילו זה היה לו בית משפט והוא במתח, בלחץ.
אורי מקלב: הדרכות גם לוועדות רפואיות לילדים – דיברנו בנוגע לדיסק וההכנה לוועדות.
אורי מקלב: מסירת פרוטוקולים – למה שהפרוטוקול לא יהיה שקוף?
אורי מקלב: למה צריך להגיש בקשה מיוחדת ולא לתת את זה?
אורי מקלב: הזימון החוזר לוועדות.
אורי מקלב: יחס הולם בוועדות – אין ספק שיחס צריך להיות מאה אחוז, היחס בוועדות הוא דבר שעליו צריך להשקיע הכל, לא יכול להיות שבוועדות רפואיות אנשים ירגישו מושפלים, יקבלו יחס מזלזל.
אורי מקלב: זה עשרת הדיברות, ואחרי זה יש את התוספת לדברים האלה.
אורי מקלב: הנחיה לרופאים – כמו שנאמר הם צריכים לקרוא את המסמכים, יש מספיק מרווחי זמן בין כל מוזמן לוועדה.
אורי מקלב: אפשר לבדוק, אפשר לקחת חברה ציבורית שתמדוד כמה זמן אדם היה, אולי מישהו צריך לרשום, אולי המזכיר ירשום כמה זמן כל אחד נמצא בוועדה.
קריאה: מישהו חיצוני צריך לעשות את זה.
אורי מקלב: באוטובוסים יש שיטות מדידה.
אורי מקלב: יישום המלצות אור נוי בנוגע למספר הרופאים בוועדות שהיו גם בערכאה ראשונה - אנחנו רואים את זה כאחד הדברים שיכולים לייעל.
אורי מקלב: זה לא דבר שצריך שנוי אדיר, זה דבר ישים.
אורי מקלב: הכנסת מבדקים סמויים לוועדות רפואיות – אלה כל מיני שיטות איך בודקים התנהלות של רופאים, את היחס, הזמן.
אורי מקלב: לא חסר ממי ללמוד, ללמוד ממי שעושים את זה.
אורי מקלב: שילוב בוועדות רפואיות – להציג מספר טלפון של וועדות הרפואיות.
שלומית אבינח: שיהיה מספר טלפון לאדם שצריך להגיע לוועדה.
שלומית אבינח: אני חושבת שבכל מקום שמתקיימת וועדה רפואית צריך להיות שלט לנבדק עם המספר.
שלומית אבינח: מהניסיון של הוועדות הקודמות גם כשיש נכונות הדברים לא יורדים לשטח.
שלומית אבינח: אני חושבת שאם יהיה טלפון גם המשרד בירושלים ידע על הבעיות.
אורי מקלב: יישום המלצות אור נוי- הקמת גוף חיצוני שיפקח על עבודת הוועדות הרפואיות על ידי הממשלה.
אורי מקלב: אנחנו רואים את העניין הזה בחקיקה.
אורי מקלב: תודה רבה הישיבה נעולה.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח את הישיבה, שהכותרת שלה זה נוהל הגשת ובדיקת תלונות במשרד התחבורה, זה בכותרת.
אורי מקלב: במילים פשוטות, בעברית, אנחנו באמת רוצים קצת לדון באופן הטיפול ובתהליך, בתחילת התהליך, המשך התהליך, בסוף התהליך, של תלונות ציבור לגבי תחבורה ציבורית.
אורי מקלב: אנחנו מקיימים את הדיון הזה בעקבות מספר דיונים שאנחנו קיימנו בנושא התחבורה הציבורית בנושאים שונים.
אורי מקלב: נושאים באמת שהיו במספר היבטים, זה לא משנה עכשיו להיכנס, בין אם זה קשיים אובייקטיבים שהתגלו, בין תערובת של קשיים אובייקטיבים עם בעיות בתחבורה ציבורית, ועד תלונות קשות כגון נניח התנהגות חמורה של נהג כלפי נוסע, נהג מונית, נהג בתחבורה הציבורית, דברים כאלה.
אורי מקלב: הצד השווה שבהם, בכל הנושאים שדיברנו עד עכשיו, זה היה שמשרד התחבורה בא ואמר בחלק גדול מהמקרים – אני לא מודע לזה.
אורי מקלב: אתם באים אלינו היום, אחרי תיאור מצב שאנחנו נצטרך לדעת את זה בזמן אמת, אנחנו לא מודעים לדבר הזה, ואנחנו מעודדים ואנחנו מבקשים מכם, למה אנחנו לא יודעים.
אורי מקלב: מתברר שהציבור רואה את החברות הציבוריות או במקרה את תחנת המוניות, יותר אחראי, יותר כתובת לפניות מאשר למשרד התחבורה, ולא תמיד הוא מגיע.
אורי מקלב: ככה השתקף בעינינו , ואנחנו אמרנו זה באמת דבר לא טוב.
אורי מקלב: ואם אנחנו רוצים לשפר את הנושא הזה של תלונות הציבור, פניות הציבור, אנחנו צריכים לעודד את הציבור להגיע למשרד התחבורה, שמשרד התחבורה יידע, יפעל בעניין.
אורי מקלב: הטיפול שלהם הרבה יותר מקצועי, יש לו את הסנקציות הרבה יותר מאשר יש לאזרח הפשוט.
אורי מקלב: יש לו גם ידע רב.
אורי מקלב: בתחבורה הציבורית הוא יכול להגיד למתלונן כן היה, לא היה, זה ככה לפי הרישיון, אני מטפל בתלונה שלך, אנחנו הבאנו לידיעה, וכמשרד ודברים ואף אחד לא יודע שהדברים חוזרים על עצמם.
אורי מקלב: יש דברים שמובנים, שזה בעצם לא תקלה מקרית.
אורי מקלב: אני חושב שלא צריך הרבה להרחיב מדוע משרד התחבורה הוא הגוף שהוא באמת הגורם שצריך לטפל בזה.
אורי מקלב: כשאנחנו קצת התעמקנו בנושא, התברר שקודם כל הפניות באופן יחסי למה שידוע לנו למשרד התחבורה הן מעטות.
אורי מקלב: אין יחס.
אורי מקלב: אין יחס בין 2,000, 2,500, 1,800 תלונות לשנה, לבין התלונות האמיתיות שיש בציבור בנושא תחבורה ציבורית.
אורי מקלב: ואני אומר את זה בלי לשון הגזמה, ללא לשון הגזמה.
אורי מקלב: אני קיבלתי בחודשים האחרונים, מאז שפורסם באיזה עיר אחת שהוועדה לתלונות הציבור היא כתובת לפניות לתלונות על תחבורה ציבורית, קיבלתי מאות.
אורי מקלב: אולי תיכף אני אבקש מעוזריי לבוא עם התיק, לא קלסר אחד.
שלומית אבינח: יש לי פה את התיק, התיק שמגיע לוועדה.
אורי מקלב: מה שמגיע לוועדה ישירות, מגיע אלי ישירות מאות תלונות, ללא שום הגזמה, מאות תלונות, על עיר אחת, לא גדולה.
אורי מקלב: שם באיזה לוח קיר או באיזה מקום התפרסם, לאחר הדיון שלנו בנושא הזה כאן בוועדה, אמרו שאם אתם רוצים טיפול, יש לכם תלונות – תפנו ללשכה, לוועדה לפניות הציבור, שמו גם את הפקס שלי, חבל על הזמן, ואולי גם את הפקס שלך, אני אפילו לא יודע מה, אני לא ראיתי את המודעה.
אורי מקלב: מאות.
אורי מקלב: אני גם מקבל מעוד מקומות.
אורי מקלב: אין ספק שיש הרבה יותר.
אורי מקלב: עכשיו, אנחנו חושבים שמשרד התחבורה חייב להיות כתובת באמת אפקטיבית מאד לפניות הציבור.
אורי מקלב: אם אנחנו רוצים באמת שהציבור יגיע או יבוא, צריך להיות אפקטיבי משני היבטים.
אורי מקלב: ההיבט הראשון זה זמן הפעולה, זמן התגובה.
אורי מקלב: כמה זמן תגובה, הקשר עם המתלונן, והדבר השני והחשוב ביותר זה האפקטיביות.
אורי מקלב: נתקלנו במקרים שהגיעו לכאן, יש לנו גם את מר הנאו שהגיע בנושא תלונה כדוגמא, לנו גם יש, שמה שמאפיין זה משך זמן ארוך מאד, מקבלת התלונה עד התגובה הראשונה.
אורי מקלב: לאחר התגובה הראשונה הזמן של תחילת הטיפול בזה, משהו מעשי.
אורי מקלב: מהזמן המעשי שכבר חקרו את אותו בן אדם, אנחנו רוצים להגיד שאנשים נחקרו, אנשים מבזבזים ימי עבודה, אנשים מוכנים לבוא, מגיעים ממרחק.
אורי מקלב: אני חושב שאולי גם אחת הבעיות שהמקום הוא רק מקום אחד בארץ, שאנשים צריכים ---
שלומית אבינח: ארבעה מקומות.
אורי מקלב: אבל זה מספיק רחוב בשביל הרבה אנשים שצריכים לבזבז יום ולנסוע רחוק.
אורי מקלב: אנשים מוכנים.
אורי מקלב: אנשים שפנו אלינו אמרו – אנחנו רוצים.
אורי מקלב: שואלים אותם הייתם חותמים שאם יהיה המשך תהליך אתם תבואו להעיד בבית משפט, אומרים אנחנו באים.
אורי מקלב: משום שחלק מהאנשים שבאים הם אנשים שנפגעו מאד מפעולה כזאת של נהג ציבורי, או של חברת תחבורה ציבורית, שמוכנים שהעניין הזה, חוץ מאשר לגלות אזרחות טובה, יש להם עניין אישי שלא היה משהו רגעי, של רגע.
אורי מקלב: זה משהו שהוא מוכן על מה שהוא עבר, לתקן או להמשיך, או בגלל שהוא חושב שצריך לתקן את זה, או בגלל שהם מרגישים שהם נפגעו עד כדי כך שהם מוכנים להשקיע בזה כדי לבוא.
אורי מקלב: והאמת היא שזו הדרך היחידה שלהם, גם אם יבואו לבית משפט סתם לתבוע על תחבורה ציבורית, אני לא חושב, ישלחו אותם, קודם כל תלך למשרד התחבורה.
אורי מקלב: מי שמגיש תלונות בעניין הזה זה משרד התחבורה, ואני חושב שאנחנו צריכים לעודד, הרגשה שלנו, גם לפי מה שקיבלתי גם ממכתבים וגם מתשובות של משרד התחבורה, שההליך הזה לא מעודד על ידי משרד התחבורה.
אורי מקלב: דהיינו, והתוצאות הן בשטח קודם כל מבחינת האנשים, תהליכים של שנתיים מהגשת התלונה עד, לא סוף התהליך, עד שאין תהליך.
אורי מקלב: אנשים שנתיים נמצאים בתוך משא ומתן עם משרד התחבורה, מטלפנים עשרות פעמים למשרד התחבורה מבקשים – מה קורה עם התלונה שלי?
אורי מקלב: מה קורה עם התלונה שלי?
אורי מקלב: ומעבר לזה, לפי מה שאנחנו קיבלנו, לפי הנתונים שקיבלנו, ש-84% מהתיקים האלה שכבר סווגו לתהליך של הליך משפטי.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כל התלונות.
אורי מקלב: חלק מהתלונות זה הצעות ייעול.
אורי מקלב: מתוך ה-2,500, 2,000 תלונות שהגיעו, חלק הגדול מהן, או חלקן וודאי לא נושא של תלונה שמגיעה לידי הליך פלילי או הליך משפטי, או לידי ברור.
אורי מקלב: אדם מבקש להגביר קווים באזור מסוים, טוען שהתדירות לא מספיקה.
אורי מקלב: אדם טוען שצריך שירות יותר טוב, אדם מבקש ככה, מבקש אחרת.
אורי מקלב: זאת פנייה ציבורית, זה יכול להיות הצעות ייעול, גם אם זו תלונה, אבל זו תמיד תלונה ספציפית.
אורי מקלב: מתוכן, חלק מתוך התלונות האלה הן תלונות ספציפיות על נהג, על נסיעה מסוימת, זמן מסוים, דילוג על נסיעה עם פרטים.
אורי מקלב: האנשים הלאה שהם כבר נותנים את הפרטים הם לא חלק גדול, ומתוכם 84% נמצאו ללא מספיק אפשרות לגשת להליך מנהלי או תהליך שיפוטי או תהליך של ברור.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים בברכה את חבר הכנסת אברהם מיכאלי.
אורי מקלב: ומה שהתברר, הנתון שהוא באמת הכי מפתיע, שבסופו של דבר 0.2% לזה התקבל פסק דין.
אורי מקלב: זאת אומרת מתוך ביקורת על מה שהיה בשנת 2008 אני חושב, התברר, לדברי גברת שרונה קרסגי, התברר שרק ב-0.2% התקבל פסק דין מהתלונות.
אורי מקלב: זה נתון שהוא בעצמו אומר, ואנחנו באמת מבקשים להעלות את הנושא הזה.
קריאה: מאיפה הנתון רק?
אורי מקלב: זה ממרכז מחקר שלנו.
אורי מקלב: ככה, אנחנו נגיד כאן מה שאנחנו קיבלנו: בשנת 2009 טופלו במחלקת התביעות 1,277 תיקים, בעקבות תלונות מהציבור, מהן 63% היו באוטובוסים, 36% מאוניות, רק 15% מהתלונות בהן הסתיים הטיפול הוגש כתב אישום.
אורי מקלב: ורק ב-0.2% התקבל פסק דין, ו-84% מהתלונות נסגרו בשל חוסר ראיות מספיקות.
אורי מקלב: זה גם דרך אגב מהדו"ח שלכם נלקח.
אורי מקלב: והאגף מעדיף להימנע מקיום הליך חקירתי, ככל שהדבר אפשרי, היות ומדובר בהליך ממושך ומסורבל, הכרוך בטרחה במקרים.
אורי מקלב: סיכומם של דברים.
אורי מקלב: אנחנו מצד אחד עמדת משרד התחבורה, ואני חושב שבזה יסכימו איתי, לעודד את הציבור להתלונן על מקרים.
אורי מקלב: זו הדרך היחידה שהיא אפשרית כדי למנוע את התקלות הרבות שיש בתחבורה ציבורית.
אורי מקלב: חלק ניתנות לפתרון חלק לא ניתנות לפתרון.
אורי מקלב: אבל לגבי החלק שניתן לפתרון, בעקבות רשלנות של החברות, או בעקבות התנהגות של נהג, שאני חושב שעל זה אין חולק בעניין הזה, אם התהליך הזה הוא לא תהליך מהיר, יעיל ואפקטיבי, הוא לא נותן שום מענה, ממילא משרד התחבורה הוא לא צד בעניין, הוא לא ISSUE בעניין, ולכן הציבור גם לא מתלונן, וכנראה הציבור לומד את זה מהר, וזה חבל.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שזה מה שצריך להיות, ואת זה אנחנו רוצים לשמוע.
אורי מקלב: אנחנו נתחיל רק במר יצחק הנאו שיפרט תלונה שלו כאזרח שהוא באמת ראוי לציון, שמפסיד ימי עבודה ומגיע לפה, ואנחנו נשמע אותך מה המקרה שהיה, ומה עשית, מה טופל ואיפה אתה נמצא היום.
יצחק הנאו: אוקי, תודה רבה.
יצחק הנאו: כפי שנאמר, אני דווקא אתמקד כאזרח שפנה, למרות שעד לפני שנתיים ריכזתי הרבה מאד פניות כנבחר ציבור, והתכתבתי הרבה מאד גם עם חברת האוטובוסים, גם עם משרד התחבורה, ומזה קיבלתי תחושה מאד מאד ברורה מה גורם אולי למדדים האלה שצוינו פה.
יצחק הנאו: אבל אני בחרתי להתמקד באמת בתלונה שאני שלחתי באופן אישי, ומתגלגלת כבר אוטוטו שנתיים.
יצחק הנאו: תלונה ששלחתי לחברת סופרבוס.
יצחק הנאו: אני לא אגרור את הדיון כאן לחברת סופרבוס כי אני חושב שזה בטן מלאה חברת סופרבוס, והיא מנצלת את המצב.
יצחק הנאו: אבל אני אתמקד במה שקורה עם משרד התחבורה.
יצחק הנאו: תלונה מאפריל 2009, שזה אוטוטו שנתיים, על אוטובוס שנסע מזיכרון למודיעין עילית, נסיעה לא קצרה במוצאי שבת, זה קו 334.
יצחק הנאו: מי שנסע זו הבית שלי.
אורי מקלב: בת כמה היא?
יצחק הנאו: היום היא בת 16, אז היא הייתה בת 14.
יצחק הנאו: אוטובוס שמגיע למודיעין עילית בסביבות 12 בלילה, 11 בלילה, שזו שעה מאוחרת לכל דבר, לחזור אחרי שבת.
יצחק הנאו: ומה שקרה בשורה התחתונה זה שהנהג סירב לעשות פיזור בתחנות שקבועות.
יצחק הנאו: בתחנות שקבועות אני אומר גם לפי המסלול שמופיע באתר של חברת סופרבוס.
יצחק הנאו: אף אחד לא מכחיש שזה התחנות שאמורות להיות.
יצחק הנאו: באיזה שהוא שלב באמצע המסלול הוא החליט שאין לו יותר תחנות.
יצחק הנאו: כאשר התווכחו איתו הוא אמר – "לא, אין לי יותר תחנות".
יצחק הנאו: מה שקרה זה שהוא הוריד אותה במקום אחר כמובן, ביישוב, והיא נאלצה להיטלטל ב-11 בלילה עם מזוודה, הליכה של כמעט קילומטר עלייה.
יצחק הנאו: אילו הן העובדות.
יצחק הנאו: וזה אחרי שהיא ניסתה להתווכח איתו.
יצחק הנאו: הוא כמובן טען שזה לא רלבנטי.
יצחק הנאו: אני פניתי לחברת סופרבוס ---
אורי מקלב: לפי המכתב שלך, עד כמה שאני מכיר את המקום זה קילומטר, אבל הטופוגרפיה היא מאד קשה.
יצחק הנאו: זו עלייה, זו בהחלט עלייה.
יצחק הנאו: אני פניתי מיד לחברת סופרבוס, התשובה שלהם הייתה שקרית לחלוטין.
יצחק הנאו: הם טענו שהם זימנו את הנהג לברור משמעתי, הוא טען שלא היה ולא נברא ואז הם כותבים לי, אנחנו בכל אופן נוודא שלהבא יעשו את הדברים על פי המסלול ועל פי רישיון הקו, ואנחנו מקווים שמקרים מסוג זה לא ישנו.
יצחק הנאו: רק מה לעשות שגם הבת שלי הייתה באוטובוס, וגם הייתה לה עוד חברה.
יצחק הנאו: זאת אומרת יש פה שני אנשים שטוענים הפוך מהנהג.
יצחק הנאו: היות ואני לא מתפלא על התשובה של חברת סופרבוס, כי מניסיון של הרבה מאד שנים, גם כשהייתי חבר מועצת העיר במודיעין עילית וקיבלתי מאות תלונות, הם רגילים לענות מה שבא להם, אז הפניתי את המכתב שלי ואת התלונה ---
אורי מקלב: רגע, אם אני הבנתי, קראתי את המכתב של, הם טענו בהתחלה שזה בכלל לא הקו, שהם לא צריכים,
יצחק הנאו: לא, לא, לא.
אורי מקלב: אז הנהג טען?
יצחק הנאו: הנהג טען שהוא עשה את המסלול על פי מה שנדרש ברישיון.
יצחק הנאו: אף אחד לא מכחיש שיש תחנות שאמורות להיות ליד הבית שלי.
אורי מקלב: זאת אומרת הוא אמר שהוא כן עשה.
יצחק הנאו: הוא אמר פשוט כן עשיתי.
יצחק הנאו: ומה לעשות ששתי נוסעות טוענות שהוא לא עשה ושהוא הוריד אותן.
יצחק הנאו: אני גם קיבלתי טלפון מהבת שלי באותה שעה, "אני ברחוב אחר, שם הוא הוריד אותי", כך שהעובדות הן ברורות.
יצחק הנאו: אני לא הייתי בזמן הויכוח בין הבת שלי לנהג, אבל גם היא וגם חברה שלה טוענות שהוא לא הסכים להמשיך.
אורי מקלב: אתה בזמן הזה פנית מיד למשרד התחבורה?
יצחק הנאו: אני פניתי קודם כל לחברת סופרבוס מיידית.
אורי מקלב: זאת אומרת כמה זמן לקח?
יצחק הנאו: ודווקא חברת סופרבוס ענתה תוך מספר ימים מועט, תוך 10 ימים.
יצחק הנאו: פניתי למשרד התחבורה עם המכתב שלי לסופרבוס ועם התשובה של סופרבוס וקיבלתי תשובה גם מהירה יחסית ממשרד התחבורה, תשובה ראשונית, שאומרת שקיבלו את המכתב ובסיום הבדיקה אני אקבל תשובה.
יצחק הנאו: עוד מספר ימים לאחר מכן קיבלתי עוד תשובה ממשרד התחבורה.
יצחק הנאו: גם כן, לוחות הזמנים של משרד התחבורה בראשית הדרך היו לוחות זמנים מצוינים אפילו.
יצחק הנאו: שלחתי ב-17 למאי, 25 למאי קיבלתי תשובה ראשונית, 31 למאי קיבלתי תשובה שנייה, 10 ביוני כבר קיבלתי הודעה שיזמנו לחקירה, סך הכל לוחות זמנים בסדר גמור.
יצחק הנאו: השלב הבא היה באמת חקירה, כאשר הגעתי עם הבת שלי, בזבזתי חצי יום עבודה, היא הפסידה לימודים.
יצחק הנאו: ישבנו הרבה זמן במשרד התחבורה להמתין, בגלל חקירה קודמת כנראה, אני לא יודע.
יצחק הנאו: בסופו של דבר ---
אורי מקלב: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', אנחנו מודים לך על ההשתתפות.
אורי מקלב: מר הנאו מציג תלונה על בעיה של בת בת 14 שהנהג הוריד אותה לא בתחנה שלה והיא נאלצה ללכת ברגל עם מזוודה כבדה קילומטר.
אורי מקלב: התנהלות שלו מול חברת האוטובוסים, ולאחר מכן הוא שיתף את משרד התחבורה בעניין, ועכשיו הוא מספר, הוא הכניס את משרד התחבורה לתמונה, שהיא לא טופלה כראוי והוכחשה על ידי חברת האוטובוס.
יצחק הנאו: בכל אופן, בחודש שביעי 2009 היינו בחקירה, הפסדנו את הזמן שצריך.
יצחק הנאו: היינו, באנו, כי חשבנו שחשוב להפסיד את הזמן הזה על מנת שחברת האוטובוסים תבין שאי אפשר לעשות מה שרוצים.
יצחק הנאו: לא שמענו שום דבר מעבר לזה.
יצחק הנאו: היא נחקרה, חתמנו וכו', לא שמענו שום דבר.
יצחק הנאו: שנה לאחר מכן, למעלה משנה לאחר מכן פניתי לגברת שעשתה את החקירה, הגברת שרונה, לשאול מה קורה.
יצחק הנאו: קיבלתי תשובה גם תוך זמן קצר – "הנני להביא לידיעתך כי התלונה נמצאת בטיפול.
יצחק הנאו: חומר החקירה יועברו (הטעות במקור) למחלקת התביעות והם יעדכנו אותך", אוגוסט 2010.
יצחק הנאו: החקירה ביולי 2009, התשובה מאוגוסט 2010.
יצחק הנאו: חומר החקירה יועבר למחלקת התביעות, והם אמורים לעדכן אותי.
יצחק הנאו: חודש לאחר מכן פניתי שוב, אני אשמח לקבל את הפרטים של מחלקת התביעות, אני לא שומע כלום.
יצחק הנאו: אנחנו מדברים כבר כמעט שנה וחצי אחרי התלונה, לא שמענו שום דבר, אני מבקש לקבל את הפרטים של מחלקת החקירות, מי מטפל בתיק, כדי לנסות לראות מה קורה עם זה, וציינתי גם שאני חושב שצורת ההתנהלות הזו גורמת שחברת האוטובוסים פשוט תבין שחבל להם להתייחס לאנשים.
יצחק הנאו: אם על תלונות שהם מודעים, תלונה שהם יודעים שהיא מתגלגלת לא קורה שום דבר, ושוב, אני ברקע מכיר את מהרבה מאד תלונות ---
אורי מקלב: אני עוד לפני חברת האוטובוסים, אני עוד חושש שהאזרחים לא מתלוננים.
יצחק הנאו: אני כבר אומר את זה.
אורי מקלב: זה שחברת האוטובוסים זה דבר אחד.
אורי מקלב: אני יותר איכפת לי שהאזרחים רואים שהפנייה שלהם לא מקבלת את הטיפול הנכון והמהיר ושזה באמת למימד הזמן יש פה חשיבות מאד גדולה, ואנשים לא שולחים.
יצחק הנאו: בהחלט.
יצחק הנאו: בכל מקרה אני פניתי בחודש תשיעי 2010, לא קיבלתי תגובה.
יצחק הנאו: פניתי שוב בסוף חודש עשירי 2010, לא קיבלתי תגובה.
יצחק הנאו: החומר הועבר ללשכה שלך בחודש נובמבר 2010, יצאה פנייה גם מהלשכה שלך וגם לזה עד כמה שאני יודע לפחות, לא התקבלה תשובה.
יצחק הנאו: שורה תחתונה, אנחנו מדברים על תלונה שמתגלגלת כמעט שנתיים.
יצחק הנאו: הייתה חקירה, גילינו רצון טוב לבוא לחקירה עם כל המשמעויות שבזה, עם הזמן שזה לוקח ---
אורי מקלב: אתה באת עם הבת שלך ביחד?
יצחק הנאו: אני באתי עם הבת שלי, היא זו שנחקרה.
יצחק הנאו: אני חושב שזה גם לא בדיוק דבר הכי סימפטי לילדה בת 14.
יצחק הנאו: עשינו את זה כי חשבנו שזה יהיה נכון לטפל בתלונה כמו שצריך, במיוחד שחברת האוטובוסים פשוט מכחישה.
אורי מקלב: איפה, באיזה מקום?
יצחק הנאו: פה, במשרד התחבורה.
אורי מקלב: נסעת ממודיעין עילית.
יצחק הנאו: נסענו ממודיעין עילית, הפסדתי חצי יום עבודה.
אורי מקלב: והיא יום לימודים.
יצחק הנאו: האמת אני לרגע מתלבט, זה כבר היה ביולי, אז יכול להיות שהיא הייתה בחופש.
קריאה: זה שיעור באזרחות.
יצחק הנאו: כן, זה שיעור באזרחות, אבל זה שיעור שכאשר היא באה ואחרי שנה וחצי היא רואה שלא קרה כלום, אני חושב שהרסו את כל השיעור באזרחות.
אורי מקלב: אני לא בטוח שהיא קבילה שיעור.
יצחק הנאו: זה שיעור גרוע.
יצחק הנאו: אני חוזר עוד הפעם ללפני שנתיים.
יצחק הנאו: אני התכתבתי המון עם משרד התחבורה.
יצחק הנאו: כנבחר ציבור שקיבל המון המון תלונות מתושבים, והפניתי הרבה מאד בסופו של דבר למשרד התחבורה.
יצחק הנאו: כאשר אני מדבר היום עם אנשים, ואני מדבר הרבה עם אנשים ביישוב לפחות, לאנשים יצא כל החשק לפנות בתלונות, באופן מוחלט.
יצחק הנאו: יכולים לטעון מזה שהסטטיסטיקה מראה שהתלונות פוחתות, זה פשוט אחיזת עיניים.
יצחק הנאו: הבעיות נשארו, גם אם הן קצת קטנו, קצת גדלו.
יצחק הנאו: הבעיות נשארו.
יצחק הנאו: אני יכול לספר לכם סיפור מיום שישי האחרון, אחיין שלי חיכה בתחנה האחרונה ברמות, רבע שעה לפני שיוצא האוטובוס האחרון.
יצחק הנאו: זאת אומרת שאם הוא חיכה שם, הוא לכאורה עוד היה אמור לתפוס אוטובוס שיוצא לפחות חצי שעה או שלושת רבעי שעה לפני האוטובוס האחרון.
יצחק הנאו: התחנה הייתה מלאה, כל האוטובוסים שעברו היו מלאים, אף אחד לא עצר.
אורי מקלב: זה לכיוון מודיעין, הוא בא אליך לשבת.
יצחק הנאו: לכיוון מודיעין, לבוא לשבת.
יצחק הנאו: כאשר כבר הגיע, שלושת רבעי שעה אחרי יציאה של האוטובוס האחרון, מה שקרה בתחנה זה כך – חלק עלו לאוטובוס שמגיע רחוק מהתחנות שהם רוצים, לשכונות אחרות לגמרי.
יצחק הנאו: חלק חזרו הביתה, והאחיין שלי לקח מונית עם עוד מישהו בעלות של 130 ₪, בגלל שכבר לא היה למי להמתין.
יצחק הנאו: פניתי לסופרבוס, כמובן שעדיין לא קיבלתי תשובה.
יצחק הנאו: אני חושב שזה מראה על דבר אחד – לאנשים נמאס להתלונן, אנשים לא מאמינים, וגם אם הם כבר מגיעים למצב שהם מגיעים למשרד התחבורה ומוכנים לבזבז את הזמן, ואני מניח שזה לא אחוז גדול, בגלל שאת הצד הזה של כבר לבוא, להפסיד חצי יום ולפנות למשרד התחבורה ולא לקבל תשובות, או שגם מדי פעם אנחנו רואים בעיתון, אז חברת האוטובוסים נקנסה ב-500 ₪ או ב-3,000 ₪, וזה צחוק מעבודה.
יצחק הנאו: אולי אני עקשן ואני עדיין מתלונן, התחושה היא מרוב הציבור, התחושה שאני מקבל בפירוש מאנשים, היא שנמאס ובאמת אין בשביל מה, אין לזה תועלת וזה מקבע את המצב.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו מאד מודים לך שבאת ושאתה עוד לא מתייאש.
אורי מקלב: שאתה גם בא כאן לוועדה וזה מחייב אותנו ---
יצחק הנאו: גם פה אני מפסיד זמן עבודה.
אורי מקלב: כן, אני יודע, אתה בא בחינם, וזה מחייב אותנו הרבה יותר.
יצחק הנאו: אולי זה יהיה לתועלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי נעשה נוהל שאזרח שמתלונן ולא מקבל את תלונתו, וזה נמשך, אותו משרד ישלם לו את יום עבודתו.
אורי מקלב: כל תמריץ בעניין הזה הוא טוב.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך אבל, אני מתפלא שהאנשים עושים את זה בלי תמריצים, ועדיין ממשיכים ומרימים טלפונים, עוד בלי שיש להם תמריץ הם עושים את זה.
אורי מקלב: ואנחנו דיברנו על כך שאנחנו מרגישים וגם מה שמוכח, שתהליך הטיפול בהם הוא מתמשך, הוא לא יעיל, הוא לא אפקטיבי, וכל המנגנון הזה שהיה צריך לשמש תמריץ קודם כל לתלונות ולטיפול וכמשהו שמרתיע את חברות התחבורה הציבורית, אין לזה שום אפקטיביות.
אורי מקלב: עכשיו, זה לא רק חברות האוטובוסים, זה גם יכול להיות נהגי מוניות שהם בעצם אולי אנשים פרטיים, ואני באמת ברשותכם ---
קריאה: גם ברכבת.
אורי מקלב: רכבת, או כל תלונה אחרת בתחבורה הציבורית.
אורי מקלב: יש כאן מישהו שרוצה להוסיף משהו בעניין הזה?
ציפי קיברסקי: שמי ציפי קיברסקי, אני מהמועצה הישראלית לצרכנות.
ציפי קיברסקי: אנחנו מקבלים הרבה מאד תלונות נגד 'דן', נגד 'אגד', אבל אנחנו פונים ישירות לחברה.