GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן פלדברג: אנחנו קיבלנו החלטה אסטרטגית לעשות את זה ב-out sourcing, זאת אומרת אנחנו לא מרדימים בתוך המערכת, אנחנו משתמשים במרפאות שיש להן רישיון לעשות הרדמה ואנחנו החלטנו לא לעשות את זה בפנים בייחוד לאור העובדה שאנחנו ייעודיים בצורה כזאת שאנחנו מסוגלים להתנהל עם האוכלוסייה הזאת גם ללא הרדמה כללית.
אילן פלדברג: הרבה מקרים שהיו מצריכים הרדמה כללית אצלנו הם מקבלים את הטיפול גם ללא הרדמה כללית.
אורי מקלב: מתוך ה-18 אלף זה כולל?
אילן פלדברג: זה  כולל הכול.
אילן פלדברג: כן.
שלומית אבינח: 5% מורדמים הרדמה כללית?
אילן פלדברג: עד 5%.
אילן פלדברג: אפילו פחות.
אילן פלדברג: זה סדרי גודל של אוכלוסייה רגילה.
אורי מקלב: זה נתון חשוב מאוד מה שאתם עושים.
אורי מקלב: אבל מה שצועק מאוד מדוע צריכים כל כך הרבה לעבור הרדמות כלליות עם כל הסיכונים אם יש מרפאות ייעודיות, אם היינו מרחיבים את טיפולי השיניים .
אורי מקלב: יש בעיה עם הרדמה לנוכח הטיפולים הפולשניים.
אורי מקלב: יש אנשים שיש להם בעיות נשימה, הרפלקסים.
אורי מקלב: איך האנשים האלה מתמודדים עם הטיפולים?
מיה גפן: הם לא מטפלים בשיניים, זה נורא פשוט.
קרן גייר כהן: הם מתמודדים עם כל כך הרבה קשיים יומיומיים שהם לא מגיעים בכלל לטפל בשיניים.
קרן גייר כהן: צריך להבין גם את העלאת המודעות בכלל.
קרן גייר כהן: לעשות איזשהו קמפיין שיסביר להורים שכל התרופות הפסיכיאטריות האלה שהילדים מקבלים מגיל צעיר הן ממש פוגעות בבריאות הפה והחניכיים.
קרן גייר כהן: אין מספיק מודעות.
קרן גייר כהן: ההורים לא מגיעים לטפל ולצערנו אנחנו אצלנו פוגשים המון ילדים עם פה כמעט ריק משיניים.
קרן גייר כהן: והם לא מדברים והם לא אוכלים.
אורי מקלב: יש לפני נתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משנת 2003, זה נתון אחרון, זה כבר היסטוריה.
אורי מקלב: 45% מהזקוקים לטיפולי שיניים נמנעים מסיבות כלכליות.
אורי מקלב: זה מדובר על האוכלוסייה הכללית.
אורי מקלב: כן בבקשה, ניתן עכשיו לבית איזי שפירא.
דפנה קליינמן: אני אחראית על מרפאת השיניים ועל שירותים חוץ בקהילה בבית איזי שפירא.
דפנה קליינמן: איזי שפירא זה האבא של המייסדת שהיה איש שהקים בדרום אפריקה מעון כזה והעביר אותו לארץ.
דפנה קליינמן: בית איזי שפירא הוא ארגון ללא מטרות רווח.
דפנה קליינמן: מעגלי ההשפעה שלנו הם ארציים.
דפנה קליינמן: אנחנו יושבים ברעננה.
דפנה קליינמן: יש לנו בתוך הארגון מספר שירותים לקהילה ברעננה ויש לנו סניף בקלנסואה.
דפנה קליינמן: יש לנו שירותים בתוך הבית, יש שירותים שאנחנו מפיצים גם ידע, גם תורה, גם מחקרים, גם שירותים של כלל האוכלוסייה.
דפנה קליינמן: בין שאר השירותים שאנחנו נותנים זה טיפולי שיניים.
דפנה קליינמן: מרפאת השיניים שלנו היא מאוד ותיקה.
דפנה קליינמן: היא הוקמה על ידי מתנדבים בשלב הראשון ומאוחר יותר כאשר משרד הבריאות התנה את הקמת מרפאת תאגיד ברופא עובד אז גייסנו צוות טיפולי קבוע.
דפנה קליינמן: אנחנו במשך שנים נותנים שירות לאלו"ט.
דפנה קליינמן: אנחנו נותנים שירותים לכלל הארגונים ולכלל התושבים בקהילה.
דפנה קליינמן: לאלו"ט יש לנו הוסטלים שאנחנו נותנים להם במשך שנים שירות.
דפנה קליינמן: התעריפים שלנו מקובלים על ידי משרד הרווחה ומשרד הבריאות, שכל ההוסטלים יקבלו החזר עבור הטיפולים שלהם.
דפנה קליינמן: עד ה-1 בינואר בעצם כל ההוסטלים באזור שלנו קיבלו שירותים מאיתנו.
דפנה קליינמן: נתנו שירותים להוסטלים עד עתה.
דפנה קליינמן: ב-1 לינואר הם החליטו לעבור למרפאות של אקי"ם.
אילן פלדברג: יש קצבת נכות שעוברת דרך המדינה.
אילן פלדברג: זה לא דיור בקהילה.
אילן פלדברג: הוסטל זה דיור חוץ ביתי.
אילן פלדברג: בן אדם שלא גר עם המשפחה.
אילן פלדברג: אנשים בקהילה זה אנשים שגרים במשפחות שלהם או שהם גרים באופן עצמאי, זו ההגדרה.
אילן פלדברג: הוסטל זה דיור מוגן, זה חלק מהמערך של דיור תומך.
אילן פלדברג: האוטיסטים כרגע מצטרפים למערכת של האגף למפגר והם ייכנסו לטיפולים אצלנו באופן מרוכז על ידי העברת תקציבים של אותה קרן 30 שזה קצבת הנכות שלהם שמועברת למדינה.
קרן גייר כהן: הבעיה זה לא ה-600 האלה, הבעיה היא ה-6000 האחרים.
דפנה קליינמן: את אומרת שעד היום הם לא קיבלו טיפול, אני אומרת שאצלנו עד היום הם כן קיבלו טיפול.
אורי מקלב: אנחנו מתמקדים באנשים שגרים בקהילה.
אורי מקלב: אלה שלא נמצאים במוסדות שיקום.
דפנה קליינמן: אז גם לגבי אנשים שחיים בקהילה מגיעים אלינו לטיפול.
דפנה קליינמן: חלקם הגדול משלם עבור  הטיפול.
דפנה קליינמן: יש לנו ועדת הנחות שמממנת  טיפולי שיניים למי שלא יכול לשלם.
דפנה קליינמן: אנחנו קודם מקבלים לטיפול ואחר כך גובים מהם תשלום.
דפנה קליינמן: לא קרה מקרה כזה שמישהו לא קיבל טיפול בגלל בעיה כלכלית.
דפנה קליינמן: אנחנו מטפלים ב-1000 אנשים בשנה שזו האוכלוסייה שמגיעה אלינו.
דפנה קליינמן: אם היו מגיעים יותר אז היינו מטפלים בהם.
דפנה קליינמן: יש לנו אפשרות לתת הרבה יותר.
דפנה קליינמן: המרפאה שלנו עובדת ב-50% כי זו האוכלוסייה שאנחנו מגיעים אליה.
דפנה קליינמן: אנחנו יוצאים לפעולות מודעות בקהילה.
דפנה קליינמן: אנחנו נותנים הסברים בבתי ספר ועושים בדיקות לילדים במסגרות החינוך לראות מי צריך טיפול שיניים ואנחנו מקבלים את מי שמגיע.
אורי מקלב: אבי סלומה למשל, היה יכול לבוא אליכם לטיפול שינים בעלות סבירה?
דפנה קליינמן: בעלות שאבי יכול לשלם.
דפנה קליינמן: אם אבי היה מגיע אלינו לטיפול ואומר אני לא יכול לשלם את כל הסכום היינו עוזרים לאבי לגייס את שאר הכסף שהוא צריך בשביל טיפול השיניים שלו.
דפנה קליינמן: והיו דברים מעולם.
דפנה קליינמן: רוב הטיפולים שלנו ניתנים כטיפולים רגילים.
דפנה קליינמן: יש לנו את כל התנאים של ארגעה.
דפנה קליינמן: אנחנו עושים אצלנו טיפולי שיניים גם בהרדמה כללית במקרים שאנחנו מוצאים זאת לנכון, זה שיקול דעת של הרופא, מנהל המרפאה ושל הרופא המרדים.
דפנה קליינמן: אנחנו עושים גם שתלים.
קרן גייר כהן: כבוד היושב ראש, זה רק ברעננה, צריך להבין.
קרן גייר כהן: זה ברעננה, זה משהו מאוד מקומי.
אורי מקלב: אבי היה מוכן לנסוע מרמת גן לרעננה במידה שזה היה חוסך לו 200 אלף שקל.
אבנר עורקבי: מפעל כזה מבורך כמו איזי שפירא היה ראוי גם לתת להם מקום בדרום ובצפון.
אבנר עורקבי: בית איזי שפירא מוכר לארגון אהב"ה כארגון שעוזר להרבה אנשים בעלי מוגבלויות.
אבנר עורקבי: צריך לתת להם את הדחיפה הכלכלית.
קרן גייר כהן: גם מן ההיבט ההסברתי, המדינה צריכה לעזור להם.
דפנה קליינמן: אנחנו יוצאים לקהילה לבדיקות שיניים ולפעולות הסברה.
דפנה קליינמן: דיברו על מניעה בבריאות הפה אז אנחנו עושים סדרות חינוך.
דפנה קליינמן: אנחנו גם מסבירים על צחצוח שיניים ואם אנחנו בודקים אנשים.
אבי סלומה: אני חושב שאני מבין כל דבר.
אבי סלומה: באמת צריך להסביר איך לצחצח שיניים באופן נכון לא אחרי שקורה נזק בלתי הפיך.
דפנה קליינמן: אז אנחנו עושים את ההדרכה ויש אנשים שבאים לשיננית לעיתים תכופות.
דפנה קליינמן: חלק מהעבודה של המרכז זה באמת הנושא של שיננית.
אורי מקלב: אם אתם נותנים את השירות הזה אני אולי יכול להציע למשרד הרווחה לעשות פעילות דומה.
אורי מקלב: בכל זאת יש פער מאוד גדול בין מספר המטופלים אצלכם לאנשים הנזקקים לטיפולי שיניים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על אוכלוסייה גדולה מאוד של מאות אלפים בעלי מוגבלויות שלרובם יש בעיות בשיניים.
אורי מקלב: חלקם הגדול לא עושה את זה בגלל העלות.
אורי מקלב: קשה להאמין שמרפאה אחת תמלא את הצורך.
אורי מקלב: יכול להיות שהעלות עדיין מרתיעה אנשים.
אורי מקלב: ד"ר חיים נוימן בבקשה.
חיים נוימן: אני לא חושב שאני יכול לתרום במשהו כי אני למעשה מאגד את אותם רופאי שיניים שנותנים שירות שכירים ועצמאיים.
חיים נוימן: לאוכלוסיות מסוימות אנחנו מנהלים טיפולי שיניים בהתנדבות וזה כולל את כל נפגעי השואה כאשר המדובר ב-60 אלף איש.
חיים נוימן: אנחנו גם נותנים טיפולים בערים שונות בשיתוף עם המחלקות הסוציאליות.
חיים נוימן: כאשר מוצאים שמשפחה באמת נזקקת היא מקבלת הפניה לאותם רופאי שיניים מתנדבים.
חיים נוימן: ואולם פה מדובר באוכלוסייה שיש לה צרכים מאוד מיוחדים מכל הבחינות, גם נגישות, גם אופי וההתמחות הטיפולית באותה אוכלוסייה שלא כל רופא שיניים יכול לעשות זאת.
חיים נוימן: הכיוון שצריך להיות הוא להגדיל תקציבית את האפשרות למממן באותן מסגרות שכבר קיימות, להרחיב אותן, לפתח אותן, גם במשרד הרווחה, גם בבית איזי שפירא ששמו הולך לפניו.
אורי מקלב: משרד הרווחה מפנה אליכם?
חיים נוימן: כן, אבל זה מדובר על איש רגיל כמוני וכמוך שהבעיה היחידית שלו היא כספית, היא לא רפואית, היא לא התנהגותית.
חיים נוימן: אם מדובר בכסף אני לוקח אותו, אני גומר לו את הפה, מדווח לאגף הרווחה סיימתי את משה, שלחו לי את יענקל.
חיים נוימן: מדובר בעשרות רופאים שעושים זאת.
אורי מקלב: משרד הבריאות, ד"ר לנה נטפוב בבקשה.
לנה נטפוב: ברשותך אדוני היושב ראש אני אתייחס לסוגיה של ילדים אוטיסטים.
לנה נטפוב: נכון שאנחנו שהזכרנו את סל הבריאות הממלכתי, והגיל הזה מגיל לידה עד גיל 8 הוא נראה שולי כאשר אנחנו משווים אותו לשלל הבעיות שאנחנו צריכים להתמודד איתן.
לנה נטפוב: עם זאת בשנת 2010 התחיל מהלך מאוד חשוב של המדינה לקחת אחריות ממלכתית על כל הנושא של טיפול השיניים ולמעשה להכניס שיניים בחזרה לגוף מפני בכדי שהמערכת הממלכתית תהיה אחראית גם על זה.
לנה נטפוב: בשנה זו הזכאות הזו תורחב עד גיל 10 ויש כוונות שעד שנת 2013 להחיל זכאות לילדים עד גיל 14.
לנה נטפוב: אם נוכל לכוון את האוכלוסייה עם הצרכים המיוחדים להשתמש בזכאות שלהם להשתמש בסל הציבורי אז אנחנו נוכל למנוע בעיות של המשנן הנשיר והמשנן המתחלף והמשנן הקבוע לשנים הבאות בצורה מאוד משמעותית.
לנה נטפוב: אני הייתי רוצה לבקש כן למצות את הזכאות הזאת.
לנה נטפוב: קופות חולים חייבות לתת מענה אם לא במרפאה השכונתית אז במסגרת משנית, אם זה בשניידר או לפתוח מרכז נוסף באסותא, או פתרון אחר.
לנה נטפוב: ברגע שקופת חולים אחראית על המבוטח היא חייבת למצוא לו פתרון, ואם יש בעיה נקודתית שילד שהוא בטווח גילאי זכאות פנה לקופת חולים ולא מצא מענה הולם יש נציבת קבילות הציבור והתוכניות האלה יטופלו בעדיפות מאוד גבוהה אצלנו.
אורי מקלב: למה את מתייחסת רק לילדים אוטיסטים?
אורי מקלב: מה עם בעלי שיתוק מוחין ובעלי מוגבלויות אחרות?
לנה נטפוב: הקשת הרחבה הזאת של מומים מולדים ופיגורים למיניה, ברגע שזה בטווח הגילאים שהם בסל קופת חולים חייבת לתת להם מענה, אם זה שיתוק מוחין או כל מום אחר.
לנה נטפוב: 5
אבי סלומה: אני פניתי לקופת חולים כללית.
אבי סלומה: אמרו לי, את זה אנחנו לא עושים, את זה אנחנו לא עושים.
אבי סלומה: אני מדבר על טיפולים בתשלום.
אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על ילדים עד גיל 8 ועד גיל 10.
אורי מקלב: אתה אומר קל וחומר.
אורי מקלב: אם הם לא נותנים לך טיפול כזה קל וחומר שהם לא נותנים לילדים שצריכים את הטיפול המיוחד.
אורי מקלב: איך מתמודדים עם זה.
לנה נטפוב: קופת חולים חייבת למצוא מסגרת מתאימה לכל ילד עם צרכים מיוחדים.
לנה נטפוב: אם תעשה הסכם עם אקי"ם ותעשה במרפאות מיוחדות שיש שם את כל הדרכים לתת להם טיפול .
אילן פלדברג: קופות החולים איתנו.
אילן פלדברג: הזה הכול שאלה של כסף.
אילן פלדברג: אם יהיה כסף אז זה ייפתר.
אורי מקלב: צריכה לצאת קריאה מהוועדה הזאת עכשיו בקשר לילדים האלה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להחיל את החוק לגבי ילדים עם מוגבלויות.
אורי מקלב: כל הילדים האלה זכאים לפנות לקופות חולים ולדרוש טיפול מקצועי של מומחה ברפואת שיניים.
לנה נטפוב: הדוגמה שהבאתי היא דוגמה מההווה.
לנה נטפוב: יש דוגמאות אחרות.
לנה נטפוב: אם אין מרפאות אקי"ם בצפון אז הם יכולים לעשות הסכם אולי עם בית חולים כרמל, ואם יש שם מחלקה להתמחות בילדים אז באמצעות המומחים לתת טיפול במקרה הצורך.
לנה נטפוב: אנחנו יודעים שאין עדיין מספיק מומחים.
לנה נטפוב: יש את ועדת הבריאות של הכנסת שדנה בסוגיה הזאת.
לנה נטפוב: הבעיות ברפואת השיניים לא תיפתרנה בן רגע.
לנה נטפוב: עובדים על הפתרון שלהם כדי להכשיר גם יותר מומחים וגם ליצור יותר מסגרות.
לנה נטפוב: אבל לפחות בקבוצת גיל זו, אפשר לטפל טיפול מונע וזה ימנע בעתיד הרדמה כללית.
שלומית אבינח: נניח ילד בן 7 שגר בעפולה, איפה הוא יכול לקבל טיפול?
לנה נטפוב: אז הוא יצטרך לנסוע קצת לבית חולים קרוב.
אורי מקלב: מה שאנחנו מבקשים מכם הרגולטורים לעקוב אחרי קופות חולים איזה מענה הם נותנים לילדים בעלי מוגבלות.
אורי מקלב: אני מבין שבעלי מוגבלויות חלק נמצאים תחת חסות הרווחה וחלק הם תחת חסות משרד הבריאות.
אורי מקלב: מה ההסדר?
לנה נטפוב: נפגעי נפש מקבלים טיפול שיניים מכוח חוק שיקום חולי נפש בקהילה והם מטופלים.
לנה נטפוב: התקציב בא משירותי בריאות הנפש וד"ר מסאורה מנהל את הפרויקט הזה.
לנה נטפוב: זה בסל שיקום.
לנה נטפוב: מי שיש לו פיגור משרד הרווחה היסטורית דואגים לאנשים האלה.
לנה נטפוב: וזה רק אם זה בעל המוגבלות נמצא במוסד.
אורי מקלב: מה קורה עם בעלי הפיגור שלא נמצאים במוסד?
אורי מקלב: אין אפליה, לא נותנים.
אורי מקלב: למעשה אין לנו אפליה בחלק הזה.
אורי מקלב: בין אם יש לו פיגור ובין אם אין לו פיגור הוא לא מקבל טיפול שיניים אם הוא נמצא בקהילה.
אורי מקלב: אנחנו לא פעם דנו בוועדה הזאת על המקרים של ילדים בשיתוק מוחין מלא.
אורי מקלב: הביטוח הלאומי משלם בעד הילדים שנמצאים במוסדות.
אורי מקלב: יוצא שכאשר ההורים עושים מאמצים ולא שולחים את ילדיהם למוסד, יוצאים מופסדים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לעודד אותם כחברה להחזיק את הילדים בבית כי אין תחליף להורים.
אורי מקלב: ד"ר מסאורה לגבי פגועי נפש.
עבד אלסמיעה מסאורה: נכי נפש מקבלים טיפול שיניים בקהילה במסגרת סל שיקום.
עבד אלסמיעה מסאורה: הם קיבלו זכאות מתוקף חוק נכי נפש בקהילה.
עבד אלסמיעה מסאורה: 22 מרפאות פרושות ברחבי הארץ מן הצפון עד הדרום מטפלים בהם.
עבד אלסמיעה מסאורה: אלה מרפאות קהילתיות שעובדות לפי הוראות משרד הבריאות לנזקקים.
עבד אלסמיעה מסאורה: הם מטפלים רק בנכי נפש.
מיה גפן: כמה נכי נפש נמצאים בבתים, לא מסוכנים, לא מאשפזים אותם והם גם לא מקבלים סל שיקום?
מיה גפן: אין להם לאן ללכת, אף אחד לא מממן אותם.
מיה גפן: מי מגיע לו סל שיקום?
מיה גפן: מי שכבר משוקם.
עבד אלסמיעה מסאורה: מי שכבר נמצא בתהליך שיקומי.
עבד אלסמיעה מסאורה: יש כל שנה 1500 נכי נפש שמקבלים זכאות לטיפול שיניים.
עבד אלסמיעה מסאורה: יש בקהילה 15 אלף נכי נפש.
עבד אלסמיעה מסאורה: אני יודע שיש חסר.
עבד אלסמיעה מסאורה: לא המון אנשים מקבלים את הזכאות אבל אנחנו משרד הבריאות.
עבד אלסמיעה מסאורה: לא אני מחליט מי מקבל, מה מקבל.
עבד אלסמיעה מסאורה: אני כמשרד הבריאות צריך לדאוג מבחינה מקצועית שאנשים יקבלו טיפול שיניים במרפאות כלל ארצי.
עבד אלסמיעה מסאורה: כל שנה מסיימים טיפול שיניים.
עבד אלסמיעה מסאורה: בשנת 2010 סיימו 870 איש טיפול שיניים בלי השתתפות עצמית.
עבד אלסמיעה מסאורה: הטיפול כולל טיפול משמר, טיפול כירורגי וטיפול משקם.
עבד אלסמיעה מסאורה: אנשים שלא קיבלו טיפול שיניים מפאת מצבם הפסיכיאטרי לא קיבלו טיפול שיניים במרפאה מקומית, היו כאלה 10 במספר, שלחנו אותם לבתי חולים לקבל את הטיפול בהרדמה כללית.
לנה נטפוב: לגבי שיתוק מוחין עדכון.
לנה נטפוב: אנחנו מכירים את הארגונים שמטפלים של CP.
לנה נטפוב: הם באו אלינו למשרד עם הבעיות שלהם.
לנה נטפוב: מבחינתנו הפתרון המעשי והאפשרי והחוקי במדינת ישראל זה פתרון דרך ועדת הסל, להוסיף טכנולוגיה חדשה לקבוצת חולים חדשה.
לנה נטפוב: אז אמרנו להם צריך להגיש הצעה לועדת הסל.
לנה נטפוב: היא לא הוגשה כי כנראה הם לא מצאו עזרה מקצועית מי יעשה להם את זה.
לנה נטפוב: הבעיה הזאת הגיעה למנכ"ל משרד הבריאות לפני כחודש וחצי והוא נענה לבקשתם להעניק להם עזרה מקצועית שאנחנו במקומם נגיש הצעה לועדת הסל.
לנה נטפוב: אנחנו עשינו זאת.
לנה נטפוב: הגשנו את ההצעה וזה יידון בועדת הסל הבאה של 2011.
לנה נטפוב: הדילמות הן בלתי אפשריות.
לנה נטפוב: אנחנו למשל ב-2010 הגשנו 5 טכנולוגיות לבעלי מומים כאלה ואחרים.
לנה נטפוב: למשל לגבי ילדים שנולדים עם שיניים שאחר כך מתפוררות.
לנה נטפוב: זה לא נכנס לסל למרות שהצורך צועק.
לנה נטפוב: השמיכה הציבורית קצרה.
לנה נטפוב: אנחנו מקווים מאוד שזה יקבל עדיפות בועדת הסל הבאה.
אבנר עורקבי: מה עם כל הנכים?
אבנר עורקבי: מה עם אוטיסטים?
אבנר עורקבי: מה עם אנשים עם פיגור?
אבנר עורקבי: מה עם אנשים שיש להם ניוון שרירים?
אבנר עורקבי: מה איתם?
אילן פלדברג: על זה שר האוצר צריך להחליט.
אורי מקלב: כל חולי שיתוק המוחין?
אורי מקלב: זה בשיתוף עם הארגון?
אילן פלדברג: עם האגף לבריאות השן.
אורי מקלב: אם ועדת סל הבריאות היתה מאשרת את זה?
אילן פלדברג: מבחינתנו זה רק רגל בדלת כי אנחנו מכוונים לכל האוכלוסיות של המוגבלים.
אילן פלדברג: אני לא רואה שיתוק מוחין יותר בעייתי מפיגור שכלי ודאון סינדרום.
אורי מקלב: אני מניח שזה הולך לפי הדרגות, הדחיפות והצרכים.
אילן פלדברג: יש אפילו דרגות יותר חמורות.
אורי מקלב: למשל בעניין הילדים האוטיסטים הוגשה בקשה?
אורי מקלב: הרי כל סקטור מקדם את עצמו.
קרן גייר כהן: אנחנו עמותת הורים ואנחנו גם עמותה מפעילה.
קרן גייר כהן: בהיבט של העמותה המפעילה ב-1 בינואר הצלחנו סוף כל סוף לקבל איזושהי התייחסות ממשרד הרווחה וביטוח לאומי לנושא.
קרן גייר כהן: בהיבט של ההורים שהילדים גדלים בבית אני באמת נמצאת כאן כדי לדבר בשמם.
קרן גייר כהן: אנחנו נפגשים עם בית איזי שפירא ואנחנו מנסים לחשוב איך לעזור להם כדי לפתוח קמפיין.
קרן גייר כהן: מהוועדה הזאת צריכה לצאת קריאה לקופות החולים ולמדינה על עניין הזכאות של הילדים האלה.
קרן גייר כהן: צריך לעשות קמפיין ספציפי לאוכלוסיית בעלי המוגבלויות שזכאים לבוא לקופות.
קרן גייר כהן: על זה לא שמו דגש.
אורי מקלב: יש היום מודעות אחרי שיש חוק ביטוח לדרוש את זה .
אורי מקלב: משרד הבריאות כן עושה את זה.
אורי מקלב: עדיין אין מודעות בקרב ההורים עם הילדים הנכים לדרוש את הזכאות.
שלום קוטשר: הפקיד בסניף של קופת חולים בעצמו לא יודע על הזכאות.
אורי מקלב: אנחנו תרמנו את חלקנו בקיימנו את הישיבה הזאת ואנחנו נעצים את זה וכל אחד מכם שיהיה שותף בעניין הזה.
אורי מקלב: אפרים בבקשה.
אפרים חוצ'ה: אני חבר מועצת הבריאות מטעם משרד הרווחה.
אפרים חוצ'ה: תמכתי בהצעה של סגן השר ליצמן לגבי סל התרופות, 80 מיליון שקל, הנושא של השיניים בעד טיפול מונע שבעצם משפר את מצבם של הנזקקים.
אפרים חוצ'ה: אני גם בועדת המעקב במועצת הבריאות.
אפרים חוצ'ה: אנחנו ניפגש בעוד חודש בפעם הראשונה ואני אקח את הדברים שנאמרו פה ואני בהחלט הולך לקדם את העניין של הילדים בעלי צרכים מיוחדים שיקבלו התייחסות שווה ככל ילד רגיל כחלק מהתמהיל הכולל ואני אעמוד על כך.
אפרים חוצ'ה: אני אבקש את זה כחלק מההתחייבות של המדינה לתת להם טיפול.
אפרים חוצ'ה: אני מניח שיש בעיה ארגונית.
אפרים חוצ'ה: ייתכן שיש מרפאות שעדיין לא מסוגלות לטפל ילדים מסוג זה.
אפרים חוצ'ה: אני יוצא מהוועדה הזאת ואני אהיה פה לקטע הזה.
אפרים חוצ'ה: במסגרת היותי חבר בועדת המעקב אני אנסה לדחוף שהאוכלוסיות האלה לא תקופחנה.
אפרים חוצ'ה: לגבי סל התרופות אני מוכן להתעניין גם בזה.
אורי מקלב: המטרה שלנו היא להציף את הנושא הזה, להצביע על המצוקה של בעלי המוגבלות בטיפולי השיניים.
אורי מקלב: משהו נכשל כאן במערכת הבריאות.
אורי מקלב: לא יכול להיות שאחוז כזה גבוה של אנשים לא מקבלים טיפול שיניים.
אורי מקלב: אנחנו חייבים את זה למוגבלים מבחינה מוסרית, חברתית, ערכית.
אורי מקלב: אני מודע לזה שאי אפשר לעשות את זה ביום אחד, ובית איזי שפירא לא יכול לענות לכל הצרכים.
אבי סלומה: אני מציע הצעה, להקים קרן מיוחדת לטיפולי שיניים בקרב האוכלוסייה הזאת.
אילן פלדברג: לארגון איל"ן יש קרן כזאת.
אילן פלדברג: גם אצלנו יש קרן.
אילן פלדברג: אבל זה לא פתרון גורף.
אילן פלדברג: אפשר לפתור את הבעיה.
אילן פלדברג: זה יכול להיות סדר גודל של 1000 שקל לשנה בממוצע למטופל.
אילן פלדברג: אנחנו יכולים לקיים מסגרת תקציב שבנויה מספר אלפים של אנשים.
אילן פלדברג: כך אני יכול לפתור את כל הבעיות של האנשים האלה בתוך 10 שנים.
אילן פלדברג: אנחנו מטפלים ב-20% מהאוכלוסייה הזאת בשנה.
אריה רוטלין: אני מייצג את עמותת אנו"ש, עמותה לנפגעי נפש.
אריה רוטלין: הופתעתי לשמוע את הדוקטור שדיבר על טיפול שינים לנפגעי נפש.
אריה רוטלין: העמותה שלנו מייצגת המון סניפים בצפון הארץ.
לנה נטפוב: אתם בקשר עם סל ועדות שיקום?
אריה רוטלין: לעמותת אנו"ש יש גם הוסטלים וגם דיור מוגן.
אריה רוטלין: ודאי שמטפלים באנשים האלה באמצעות סל השיקום.
לנה נטפוב: כי הזכאות לטיפול שיניים ניתנת על ידי רכז ועדת סל שיקום יחד עם זכאות לפעולות שמתקיימות בקהילה.
אריה רוטלין: מדובר גם על אותם אנשים שאינם נמצאים במסגרות אם זה של העמותה או אם זה של ההוסטלים, להם יש בעיה רצינית.
אריה רוטלין: אמנם הם באים פעם בחודש לתחנה לבריאות הנפש לקבל תרופות אבל יש להם בעיה.
אריה רוטלין: הם כל היום לבד בבית.
אריה רוטלין: אני שייך לעמותה הזאת כבר 17 שנה.
אריה רוטלין: אני מכיר אנשים שאין להם שיניים בפה מפני שאין להם כסף לטפל.
אריה רוטלין: למה לא מטפלים גם באנשים האלה?
אריה רוטלין: זאת בעיה רצינית.
אורי מקלב: אנחנו יוצאים מההנחה שאלה שמקבלים את סל השיקום זה אחוז קטן.
אורי מקלב: אולי 10%.
אריה רוטלין: האנשים שנמצאים בהוסטל או בדיור מוגן מקבלים מידע מהעובדת הסוציאלית.
אריה רוטלין: אבל הרבה אנשים לא מודעים לאפשרות של הטיפולים האלה.
אורי מקלב: רבותיי אנחנו הגענו לסיום הישיבה.
אורי מקלב: אני מודה לכולכם שהשתתפתם בדיון הזה.
אבי סלומה: אין לנו הורים ואין לנו אלוהים.
אבי סלומה: לא נתתם לנו מענה.
אורי מקלב: המטרה שלנו היתה קודם כל ללמוד את הנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו נמשיך לקדם את זה .
אורי מקלב: על אף שיש חוק בריאות ממלכתי עדיין ההורים לילדים בעלי מוגבלות עדיין לא יודעים את זה.
אורי מקלב: אנחנו לא נרפה.
אורי מקלב: אנחנו נעלה את זה לסדר היום הציבורי בפני כול הגורמים הרלוונטיים גם לשרים וגם למנכ"לים בכל המשרדים שאחראים לכך.
אורי מקלב: מתברר שאוכלוסיות מסוימות לא מקבלות טיפולי שיניים.
אורי מקלב: אנחנו נמשיך לטפל בנושא הזה ונקיים ישיבת מעקב בנושא.
אורי מקלב: אנחנו נפנה לשר הרווחה.גם בנושא של אקי"ם.
אורי מקלב: לגבי משרד הבריאות, אנחנו חייבים לנער את קופות החולים שהזכאים יקבלו את מה שמגיע להם.
אורי מקלב: אנחנו מודים לכל העמותות שעוסקות בעניין הזה.
אורי מקלב: חנוכה שמח וחודש טוב לכולם.
אורי מקלב: אנחנו דנים פעם שלישית בנושא של הסדרת חובות העבר של חייבים של מגן דוד אדום.
אורי מקלב: אנחנו מצרים על כך שאנחנו צריכים לשבת, אבל בגלל סדר גודל של החוב, סך הכל קרוב ל-300 מליון שקל חובות, 295 מליון שקל חובות של אנשים, זה לא סכום קטן, מעבר לזה מדובר על קרוב ל-300 אלף התחייבויות, מדובר על כרבע מליון איש, רבע מליון בתי אב חייבים למגן דוד אדום.
אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שיש כאן גם משהו ערכי וגם משהו פרקטי בנושא של החובות האלה, אנחנו לא דנים בחובות של מים, חוץ ממקרה מסויים, חובות לחברת חשמל ועוד, יש כאן חוב שבמהותו הוא מתחיל בבעיה.
אורי מקלב: יש שירות שניתן כשירות חירום, שירות של הצלת נפשות, במקבילים של השירות הזה זה נניח משטרה ומכבי אש שזה גם שירותים והיום הוא מאוד רלוונטי, מספר החייבים ומספר ההתחייבויות הוא הרבה יותר קטן לאין ערוך.
אורי מקלב: אני חושב שגם החוב הזה יש בו בעיה שאנשים מקבלים את זה בזמן של פיקוח נפש, הוא לא בן אדם רגיל באותו זמן, הוא נמצא במצב קשה או הסביבה שלו נמצאת במצב קשה, אז כל המהות של החוב הזה הוא לא במצב רגיל של חייבים.
אורי מקלב: בהרבה מקרים אין את מי לחייב, מדובר כבר ביורשים, אין לאן לשלוח את החוב מכיוון שהאדם כבר לא גר שם, הוא עבר לבית אבות בשלב ראשון או עבר לגור עם הילדים לשיקום, מדובר כאן בתהליכים מתגלגלים מאוד.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין שבחלק מהמקרים אנשים לא מרגישים שהם קיבלו שירות ומחייבים אותם, לא הם המזמינים, בטענה שלא טיפלו בהם, אני לא נכנס לאיך נגרם החיוב למגן דוד אדום.
אורי מקלב: דיברנו על כך שיש חלק מהאנשים שיש להם הרגשה שהכריחו אותם להיות חייבים.
אורי מקלב: אני אומר את כרקע למהות של החוב, איפה הבעייתיות בחוב הזה, אנשים מרגישים שמגן דוד אדום זה הגוף הכי וולונטרי שיש, יותר ממכבי אש ויותר מהכל, מה יש יותר מגוף שהוא במהותו גוף התנדבותי, גוף שהוא מקבל הרבה תרומות מחוץ לארץ, הרשויות משתתפות בהרבה כסף בשירותי מגן דוד אדום ובכלל גובה התשלום, אנשים לא רוצים להאמין שגם אם מדדו לחץ דם הם צריכים לשלם 500 ש"ח ואם זה נט"ן אז בכלל הסכום גבוה.
אורי מקלב: אין להם הבנה ואמון והפנמה והסכמה לגובה  החיוב למתן השירות.
אורי מקלב: ויותר מכל, אנחנו רוצים להגיע לנקודה המרכזית, חלק מהחוב מבוטחים עליו, אנחנו לא יודעים לחלק את החייבים לפי מדרג, בשביל זה היינו כאן בפעם הקודמת, מה הוא החלק של קופות החולים ואנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהחובות האלה הם חובות מורכבים, הם לא אחידים, זה חוב שנוצר ממרחק ומטיב השירות שניתן ולאחר מכן גם מתן הביטוח הוא לא אחיד.
אורי מקלב: תלוי אם יש ביטוח או אין ביטוח, לפעמים יש ביטוח חלקי ולא מלא ותלוי על איזה קופת חולים מדובר ובאיזה סוג ביטוח מדובר.
אורי מקלב: מדובר על חבות מאוד מורכבת ועל חוב מאוד גבוה ולאור כך אמרנו שנצא במבצע, בעקבות תלונות של אנשים שהגיעו אלינו, מצוקות קשות מאוד, חובות שתפחו ואני לא רוצה להיכנס לאופן הגבייה שנעשה ע"י משרד חיצוני וכבר דיברנו על כך ואני מקווה שיש שיפור בנושא הזה, בהתייחסות, זה היה אימת החייבים המכתב מעו"ד מסויימת שהיא התובעת הכללית של חייבי מגן דוד אדום, מכתב ממנה לעיתים היה גורם לעוד אמבולנס להגיע.
אורי מקלב: אני מקווה שיש שינוי בצורת ההתייחסות.
אורי מקלב: אנחנו ביקשנו והובעה נכונות ע"י קופות החולים ואני מציין את זה לשבח, לאחר מכן ממשרד הבריאות, למפות את החוב ולמפות את מי שחייב שיש לו ביטוח ואחר כך נתייחס לחובות האחרים ונגיע גם לאיזה שהוא מבצע תשלומים כדי לנסות למחוק את כל מאות מליוני השקלים האלה שהיום נמצאים בחלל האוויר אצל רבע מליון בתי אב וזה רק תופח ותופח.
אורי מקלב: תוך כדי הדיונים בוועדה נתקלנו בבעיה, איך נוכל לדעת אם הם חיים או לא ואיזה קופת חולים כל אחד מתייחס, רצינו להפנות את החובות לקופת חולים ושקופת חולים תגיד, מה שאנחנו חייבים אנחנו נמחק, נעביר ישירות, יש להם נכונות והסכמה להעביר ישירות למגן דוד אדום ומה שלא אנחנו נעביר חזרה וישלחו לאנשים מכתבים עם מבצע שיהיה מבצע מחיקת חובות או מבצע של הסדר חובות משמעותי מאוד שאנשים יבינו שעל החלק שהוא לא מבוטח הוא ישלם או אנשים שבכלל לא היו מבוטחים תיעשה הסברה וקריאה שלנו ושל המוסדות לשלם.
אורי מקלב: תוך כדי הדיונים הובהר שישנה בעיה של חיסיון ומגן דוד אדום לא יכול להעביר את רשימת כל החייבים לכל קופות החולים.
אורי מקלב: משרד הבריאות הרים את הכפפה ואני מעריך את זה, ואמר, אני מוכן לקחת את הרשימה, אנחנו נמפה, אנחנו נגיד לכם כל אחד לאיזה קופת חולים הוא שייך ומגן דוד אדום יעביר את הקבצים לפי קופות החולים.
אורי מקלב: ואז נראה שיצאנו לדרך ובירכנו על זה.
אורי מקלב: עכשיו אני שומע שהנושא הזה לא צלח.
אורי מקלב: אני מבקש לשמוע ממשרד הבריאות מדוע לא.
מירי כהן: הנושא הזה לא צלח מהסיבה, כפי שאתה ציינת, הבעיה של העברת הקבצים, היתה בעיה משפטית, יש קושי עם זה ולכן נפגשנו עם מגן דוד אדום והיו לנו מספר דיונים בנושא.
מירי כהן: אנחנו ביקשנו ממגן דוד אדום שיבדקו את הנושא הזה לעומקו, לראות מה ניתן לעשות, מה ההצעה שלהם והם הציעו שהם יפנו לכל חייב וחייב בפניה אישית וההצעה שהם הציעו לבוא לידי איזה שהוא הסדר, הקופה תשלם ולהסדיר באיזה שהוא מנגנון של הנחה את יתרת התשלום של החייבים.
מירי כהן: ההצעה הזאת נבחנה במוסדות מגן דוד אדום, אני מבינה שהיא גם נדונה בוועד הפועל של מגן דוד אדום וקיבלה את האישור.
מירי כהן: ההצעה נשלחה ליושב ראש הוועדה ועל סמך זה הוא קבע את הדיון ואני מניחה שצריכים לבדוק אותה לעומק, אין ספק.
אורי מקלב: יש לי מה להגיד על ההצעה הזאת, אני לא רוצה לקרוא באיזה קריאה על מה ההצעה הזאת, אבל נגיע.
אורי מקלב: קודם כל איפה הבעייתיות שהיתה, אני לא משפטן אבל איפה הבעיה.
מירי כהן: עם העברת הקבצים?
אורי מקלב: למגן דוד אדום יש אפשרות להעביר למשרד הבריאות את הקבצים?
גרשון גונטובניק: הסוגיה היא סוגיה של פרטיות.
גרשון גונטובניק: אני גם חבר בוועדת מידע במגן דוד אדום שעוסקת בבקשות לקבל מידע באופן שוטף ואנחנו מקבלים תלונות וגם איומים בתביעות משפטיות, זה לא חשש סרק.
גרשון גונטובניק: למשל קיבלנו לאחרונה מכתב שדלף לבעלי שאני נמצאת איתו בהליכי גירושין שפוניתי פינוי באמבולנס.
גרשון גונטובניק: איזה מין דבר זה, עכשיו הוא עשה בזה שימוש בהליך הגירושין נגדי, אני מאיימת לתבוע.
גרשון גונטובניק: לא כל האנשים שמפונים באמבולנס רוצים לדווח או שידעו שהם פונו באמבולנס, מסיבות שלהם.