GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בילסקי: הסתבר שאף אחד לא בחר בחדווה.
זאב בילסקי: לכן אני אומר שכאן אנחנו נאפשר, מי שרוצה את הכרטיס לא נמנע ממנו את זה והוא יוכל לקבל את הכרטיס.
זאב בילסקי: רק חבל, זה אומנם בדיעבד ואת לא היית שם, חבל שלא ניצלנו דבר כזה כדי לנסות להפוך את זה לפחות ל- 120% או 130%, בקלות היה אפשר, במיוחד כשמדובר בניצולי שואה, כל חברה שקצת מכבדת את עצמה הייתה נכנסת לעניין והיו עושים כרטיס שלפחות חברות אשראי או אחרות גדולות היו מוסיפות משהו.
זאב בילסקי: משהו בסגנון מועדון חברים וכולם היו עושים את זה והיינו כל היום מפרסמים את שמם.
זאב בילסקי: זה לבד היה שווה את לו את ה- 20% או 30%.
אורי מקלב: באמת אם זה היה משהו משמעותי.
אורי מקלב: לא דברים קלים.
אורי מקלב: לקחנו את פלאי הטכנולוגיה ואנחנו דווקא עם הקבוצה הזאת באנו ליישם אותה.
אורי מקלב: ככה זה נראה.
אורי מקלב: כשאין בררה אין בררה.
ליה שמטוב: קודם כל זה ואחרי זה אי אפשר שלא לספר סיפור.
ליה שמטוב: בשנות השבעים כשרצו לעלות לארץ מברית המועצות לשעבר השלטונות לא נתנו לצאת, רצו לשכנע את מי שרצה לעלות לא לעלות לארץ ואמרו "מה אתם יודעים, המדינה קפיטליסטית ואתם יודעים יש שם דברים רעים, ואתם יודעים ששם תשעה חודשים יש שמש ורק בשלושה חודשים יורד גשם".
ליה שמטוב: הבנאדם חושב וחושב וחושב ושואלים אותו מה אתה חושב "אני לא יודע אם לקחת את המטריה או לא".
ליה שמטוב: אני לא יודעת על מה דיברתם אבל אני בכל זאת רוצה לנצל את ההזדמנות ולפנות לקרן הרווחה.
ליה שמטוב: אני מקבלת המון פניות מניצולי שואה שמגישים חשבוניות עבור משקפיים, טיפולי שיניים ועדיין לא מקבלים את ההחזר, זה נמשך ונמשך הרבה חודשים.
ליה שמטוב: כעת יש גם נהלים חדשים בנוגע לסיוע של 9 שעות לניצולי שואה שמקבלים את חוק סיעוד מהביטוח הלאומי יותר מ- 150%.
ליה שמטוב: זה גם לא מפורסם.
ליה שמטוב: פניתי לפני אולי כשבועיים או יותר למשרד שלכם ועדיין לא קיבלתי תשובה למי זה מגיע.
ליה שמטוב: האם זה בתוספת ל- 9 השעות המגיעות להם.
ליה שמטוב: זה לחדשים שמגיע להם ושהם כן יקבלו את הסיוע?
ליה שמטוב: אני באמת לא יודעת אם זה הנושא אבל אשמח לקבל תשובה.
אורי מקלב: יחד עם הנושא השני תענה גם על זה.
יהודה דים: אין משהו חדש בנוגע ל- 9 שעות.
יהודה דים: זה פרויקט מאוד מאוד ותיק שהקרן נותנת עוד 9 שעות שבועיות לניצולי שואה שזכאים ל- 150% או 168% מהמוסד לביטוח לאומי.
יהודה דים: זה פרויקט קיים שיחסית מאוד מאוד מפורסם.
יהודה דים: יחסית לערוצים אחרים המיצוי בו הוא מאוד גבוה.
יהודה דים: לפרויקט שותפים  עמותות מאוד גדולות שהן החברות.
יהודה דים: האינטרס שלהן הוא כשהניצול בא לקבל את חוק סיעוד יקבל גם את התוספת של ה- 9 שעות.
יהודה דים: לכן הם מאוד מאוד עוזרות למיצוי מאוד גבוה בגלל האינטרס שלהן.
ליה שמטוב: אבל עכשיו יש תקציבים נוספים לנושא הזה.
ליה שמטוב: האנשים לא מבינים אם זה כפל, כלומר הם יקבלו עוד 9 שעות או אם זה רק לגבי מצטרפים חדשים.
יהודה דים: אני מיד אענה על זה בהקשר לשאלה הראשונה שלך.
יהודה דים: כידוע האוכלוסייה הולכת וקטנה.
יהודה דים: אבל האוכלוסייה הזכאית ל- 9 שעות הולכת וגדלה היות והגיל הממוצע עולה.
יהודה דים: יותר ויותר מגיעים לדרגת הזכאות לעזרה הזאת.
יהודה דים: הדרך שבה בשנת 2010 הצלחנו לנצל את מלוא השירות הזה היה בעזרת הרשות שנתנה כסף ששימש לצורך העזרה הזאת.
יהודה דים: לכן מה שפורסם בנוגע לועידת התביעות - - -
תמי מרוז: הכסף נמסר לשירותים הממשלתיים של ניצולי שואה.
יהודה דים: את צודקת זו טעות שלי.
יהודה דים: לגבי השנה הבאה התקווה היא, שכמו שפורסם בעיתון, שיגיעו כספים שיאפשרו להשתמש ולכסות את זה יותר מהחלק של וועידת התביעות ואז בכסף של סל השירותים יהיה ניתן לעשות שימושים אחרים.
יהודה דים: אחת הסיבות שיש המתנה כל כך ארוכה למענקים זה משום שמצד אחד מספר הפניות הולך וגדל, בין השאר בעקבות הפרויקט המבורך של ניצול זכויות ואז יותר פונים.
יהודה דים: מצד שני הכספים משמשים למשל גם לנושא ה- 9 שעות סיעוד ולכן לא נשאר מספיק כסף לנושא החזר ההוצאות.
ליה שמטוב: אבל מפרסמים את זה וזה לא כך.
ליה שמטוב: האנשים אחר כך פונים כי הם מבינים שהם יכולים לקבל את ההחזר כי כך זה פורסם.
ליה שמטוב: הם מגישים את הבקשה ואחר כך נשארים בלי החזר.
יהודה דים: לכן עצרנו.
יהודה דים: החל מ- 1 בינואר עצרנו את האפשרות להגיש אלינו בקשות כי אין מספיק כסף.
יהודה דים: לא הבטחנו לאף אחד את העזרה הזאת.
יהודה דים: כן הזמנו את האנשים לפנות.
יהודה דים: היות ויש יותר פניות מהכסף שיש לנו לצערנו לא מאשרים לכולם.
אורי מקלב: ובתקציב 2011?
ליה שמטוב: ככה זה לא הולך כי הפרסום שהיה - - -
אורי מקלב: המשרד מחליט איך?
יהודה דים: בעקרון הכסף להחזר הוצאות מגיע מתמיכות ולתמיכות יש תהליך שלם.
זאב בילסקי: תמיכות של הממשלה.
יהודה דים: כן.
יהודה דים: אתה יודע בכמה כסף מדובר.
ליה שמטוב: אתם יודעים שעד לפני כמה שנים היה כתוב מגיל 80 פלוס, ואחר כך היה פרסום חדש שדיבר על גיל 70 פלוס.
ליה שמטוב: זאת אומרת שאתם נותנים לאוכלוסייה בגילאי 70 עד 80 שהיא אוכלוסייה די גדולה ליהנות מהחזרים ומצד שני אין כסף.
זאב בילסקי: ואם התמיכות תהיינה בסדר אז יש סיכוי שכן תתנו?
יהודה דים: ראשית עצרנו את זה היות ויש ממתינים כבר מעל ל- 30 מיליון שקל.
זאב בילסקי: אתה מבין מה המשמעות של זה?
זאב בילסקי: אתם פשוט עושים צחוק מאנשים.
זאב בילסקי: אתה אומר לו היום שאתה נותן לו אחר כך אתה אומר לו תפסיק להגיש, ואחרי שלושה חודשים תגיד לו טוב תגיש כי קיבלתי.
זאב בילסקי: זה נורא.
שרה זילברשטיין היפש: אבל אין לו כסף היום אז מה זה צחוק מאנשים?
שרה זילברשטיין היפש: מה שאתה עושה מקרן הרווחה - - -
זאב בילסקי: אנחנו מדברים בשם הניצולים.
זאב בילסקי: זה תחילת הדרך את יודעת מה עשו כאן בעלי הניסיון.
זאב בילסקי: עכשיו אנחנו מנסים רק לשפר.
שרה זילברשטיין היפש: אבל אתה יודע שהכסף מהממשלה.
זאב בילסקי: כן אבל הממשלה היא אותה ממשלה.
זאב בילסקי: אני לא מכיר שתי ממשלות, יש ממשלה אחת.
זאב בילסקי: מכמה מקורות מגיעות התמיכות?
יהודה דים: הכסף מגיע בעיקר מהתמיכה ומוועידת התביעות, אבל הכסף הספציפי של החזר ההוצאות עליו דיברה חברת הכנסת ליה שמטוב מגיע מהמדינה.
זאב בילסקי: ממי מהמדינה?
זאב בילסקי: מהרשות.
זאב בילסקי: כלומר התרומות והתמיכות אנחנו מדברים על גוף אחד שהוא צריך להגיד לך כמה כסף יש לך ואם היית יודע כמה כסף יש  לך היית מפסיק את היו יו.
זאב בילסקי: אם אתה לא יודע תוריד.
זאב בילסקי: מתי הם יוכלו לדעת מה סכום התמיכות שיהיה להם לשנה שהתחילה כבר לפני שבוע?
עופרה רוס: יש את סל השירותים שאנחנו יושבים יחד ומחלקים את סל השירותים.
עופרה רוס: בין היתר זו תמיכה שיכולים להגיש גם ארגונים נוספים ולא רק הקרן לרווחה, ארגונים כמו "עמך" ועוד ארגונים שיכולים להגיש בקשות ומי שנמצא זכאי יקבל.
עופרה רוס: שאלה נוספת.
עופרה רוס: השנה העברנו 170 מיליון שקל לקרן שהוא סכום בהחלט מכובד, מתוך הסכום הזה אנחנו גם נתנו חלק די מכובד לטובת הסיעוד.
עופרה רוס: באנו ואמרנו ביחד עם הקרן שחלק מ- 170 זה לסיעוד כי אם היינו נותנים את כל הכסף למענקים אז לא היה כסף לסיעוד.
זאב בילסקי: נניח שיש אפשרות תיאורטית, לא צריך להתחייב כעת, שהוא ידע שיש לו מספיק כסף לעשות גם את הסיעוד וגם את המענקים.
עופרה רוס: אנחנו מודיעים להם מראש.
זאב בילסקי: הוא יודע כמה כסף עומד לרשותו היום?
עופרה רוס: בדרך כלל הם יודעים בתחילת השנה.
עופרה רוס: אנחנו אומרים להם בתחילת השנה מה הסכום וגם לגבי החלוקה.
עופרה רוס: ישבנו איתם לגבי החלוקה והם יודעים בדרך כלל בתחילת השנה.
עופרה רוס: השנה  הזאת אני מניחה שמהלך חודש ינואר הם יקבלו.
זאב בילסקי: יש סיכוי שהם יקבלו וזה יאפשר להם לעשות את שני הדברים?
עופרה רוס: אנחנו נותנים לשתי המטרות.
זאב בילסקי: תראי מה הוא עשה בינתיים.
זאב בילסקי: הם אמרו אין לנו כסף אז נפרסם לכולם לא להגיש בקשות.
זאב בילסקי: יכול להיות שאת ואיציק תתנו לו את הכסף בינואר ואז הוא יכתוב לכולם ויאמר שמה שאמרתי שאין כסף תתחילו מחדש כי יש לי.
יהודה דים: יש רשימת ממתינים.
יהודה דים: הכסף לא יצליח לכסות אפילו את הממתינים.
עופרה רוס: כמה ממתינים יש לך?
יהודה דים: כאלה שעמדו בכללים הם 35 מיליון שקל ויש עוד כל אלה שהגישו אחרי ה- 15 בנובמבר שסוכם שזה עובר לשנה הבאה, וזה סכום אדיר.
יהודה דים: אני לא בטוח שהסכום יספיק לכסות את הממתינים.
תמי מרוז: אני רוצה להגיד שבוועדת הסל הייתה אי בהירות בתחילת שנת 2010 לגבי הסכום שיעבור מאחר ועבדנו על נושא הכנסת התרופות שעדיין לא נכנס.
תמי מרוז: הוא נכנס לתוקף ביוני 2010 וזה גם נלקח מאותו סל.
תמי מרוז: כשהתחלנו את השנה הייתה אי וודאות מתי האפשרות של התרופות תתחיל וכמה היא תעלה בפועל.
זאב בילסקי: ולקחתם בחשבון שגם החברה להשבה נותנת עבור תרופות?
תמי מרוז: בוודאי.
תמי מרוז: היא משלמה, חלקנו בינינו כדי למקסם את האפשרות.
זאב בילסקי: אין סיכוי שהוא יחזור לגבי אלה שנאמר להם לא להגיש.
זאב בילסקי: כלומר לא נראה בעוד כמה חודשים - - -
יהודה דים: אנחנו עדיין לא יודעים מה התקציב לשנת 2011 ולכן קשה לדעת.
יהודה דים: לכן אמרנו כדי לא ליצור אשליה לניצולים.
עופרה רוס: יש את סל השירותים שהוא היום 200 מיליון שקל.
עופרה רוס: הוא מחולק לכל מיני מטרות ולא רק לתמיכות.
אורי מקלב: אתם לא חילקתם את ה- 200 מיליון?
עופרה רוס: חילקנו.
עופרה רוס: את מה שחילקנו אם איני טועה הוא סכום של 130 מיליון שקל בינתיים, יכול להיות שבהמשך הם יקבלו יותר.
עופרה רוס: גם השנה התחלנו עם סכום יותר נמוך ובסופו של יום הוא קיבל 170 מיליון.
עופרה רוס: כרגע זה מה שיש.
עופרה רוס: השנה צריכה להיות פחות הוצאה בגלל סל התרופות.
עופרה רוס: חצי שנה זה היה 40 מיליון שקל שהיו.
יהודה דים: ההערכה שההשפעה תהייה משהו כמו 10 מיליון שקל של התרופות, זה לא יפתור את כל הבעיה.
אורי מקלב: אני מטפל עכשיו ברוב התקציבים, אנחנו מדברים כאן רק על היבט אחד והם האזרחים.
אורי מקלב: אתה מפנה אותם ואתה אומר לא תקבל, אתה משלה אותם והם טורחים להגיש את הבקשה.
אורי מקלב: אם אתה יודע שמה שיש לך היום זה 130 ואם לא יהיה לך יותר תבנה על זה את התקציב.
אורי מקלב: תאתר את קהל היעד שלך ותודיע לו מראש למי כן ולמי לא.
אורי מקלב: להגיש בקשה כזאת זו טרחה ואנחנו יודעים כמה זמן זה טורח, יש את האשליה.
יהודה דים: זו הסיבה שעצרנו כי כרגע אין בטחון.
אורי מקלב: כלומר לא להגיש עכשיו בכלל.
יהודה דים: אני מדבר רק על ערוץ ההחזר ההוצאות.
יהודה דים: יש ערוצים נוספים.
אורי מקלב: כמה כסף את חייב לזכאים?
יהודה דים: אני רוצה להדגיש שמדובר בכאלה שעומדים בכללים.
יהודה דים: היות והסתבר שיש פחות כסף מהבקשות נתנו ראשית לחולים הקשים ולאלה בגילאים הגבוהים.
יהודה דים: אלה שנשארו הם בגילאים היותר צעירים, וידוע שגם הם לא צעירים.
יהודה דים: בהערכה זה 35 מיליון, הם כאלה שעמדו בקריטריונים.
אורי מקלב: עופרה רוס, אני מציע כן לתת לו מה הצפי הנוסף לאמצע השנה כדי שידע בערך את סדר הגודל.
עופרה רוס: אנחנו אומרים.
אורי מקלב: הוא יודע על 160 מיליון.
אורי מקלב: הוא לא יודע על יותר.
אורי מקלב: שידע במה מדובר ומהסכום הזה יוריד את ה- 35 מיליון שהוא חייב, ואז תוכל לבנות תקציב ולומר לאיזו אוכלוסייה תוכל לתת מהיתרה.
תמי מרוז: היתר זה לסיעוד ולא בטוח שזה יספיק לסיעוד השנה כי האוכלוסייה הולכת ומתבגרת ודורשת יותר סיעוד.
תמי מרוז: חלק מהדברים הם באי וודאות.
תמי מרוז: הנחת היסוד שלנו היא שהסיעוד יותר דחוף.
יהודה דים: אמרתי שהדרישה לסיעוד הולכת וגדלה.
יהודה דים: בשנת 2013 זה יגדל.
אורי מקלב: אם אין כרגע תקציב והציבור הפונה גודל אז אתה צריך אולי להחמיר את הקריטריונים, אבל שתדע למי אתה כן  נותן.
אורי מקלב: אחוז הנכנסים לחוק סיעוד גדל וממילא גם הניצול גדל.
יהודה דים: יש מחקרים של מכון ברוקדייל שמאוד עוזרים.
אורי מקלב: זה גם לא נושא הדיון ואנחנו לא יכולים להרחיב בזה.
אורי מקלב: אבל מה שכן יכול לעזור, וזו מטרתנו, זה לא לטרטר את האזרחים, לנסות למנוע מאנשים לצפות ולטרוח.
אורי מקלב: תעשה מה שאתה יכול במסגרת התקציב ואם תהייה תוספת תרחיב.
עופרה רוס: אני יודעת שגם וועידת התביעות תגדיל את התמיכה.
אורי מקלב: צריך לבנות על הערכה, להכין תקציב שהוא סביר מבחינת הפניה לאנשים.
זאב בילסקי: מה עם התרומות?
זאב בילסקי: יש תרומות?
יהודה דים: התרומות כרגע לצערי הן מאוד נמוכות, זה משהו שאנחנו מנסים להגדיל אבל זה בהיקפים מאוד נמוכים לצערי.
שרה זילברשטיין היפש: אני מבקשת להוסיף את ההשלכות של זה.
שרה זילברשטיין היפש: אנחנו עצרנו את כל צי המתנדבים שלנו שהם כ- 3,000 איש בערך.
שרה זילברשטיין היפש: הם מפסיקים גם למלא עם האנשים את הטפסים האלה.
שרה זילברשטיין היפש: זה קושי גדול מאוד כי אנחנו הפנינו כ- 40,000 פניות לקרן הרווחה מתוכם ענו בסך הכל קבוצה קטנה של אנשים.
שרה זילברשטיין היפש: אנחנו המשכנו לעשות את זה, וזה המשיך.
שרה זילברשטיין היפש: זאת אומרת שברגע שהתנועה הזאת נעצרה ואם התנועה תתחדש כל ההתנעה תהייה שוב בעייתית וזה מצב מאוד מאוד לא טוב.
זאב בילסקי: אולי נייעד את הכסף למצבות עבור כל אלה שלא הצלחנו לתת להם בחיים.
זאב בילסקי: תוסיף לכל החגיגה הזאת שבחברה להשבה יש כ- 800 מיליון שקל כאבן שאין לה הופכין.
זאב בילסקי: כאן כולם מחפשים מאיפה יבוא הכסף ושם מתכנס הדירקטוריון כל שלושה ימים ומדבר ומדבר וגרוש אחד לא ראינו.
זאב בילסקי: להפעיל עכשיו את החברה עולה יותר מאשר החברה מגייסת.
זאב בילסקי: תבין שכל שנה הכסף עולה להפעיל את החברה עולה להם 20 מיליון שקל לשנה והם אולי 3, 4 מיליון שקל בשנה מכניסים.
זאב בילסקי: אתה מוציא 20 מיליון כדי לגייס 4 מיליון.
זאב בילסקי: פשוט דבר נורא.
אורי מקלב: בסך הכל עשית מערך מתנדבים.
אורי מקלב: לשרה יש כ- 3,000 מתנדבים שמוכנים לעשות וזו מערכת שלמה שנעצרה.
אורי מקלב: צריך להתנהל בתבונה ולפי מה שיש לך.
אורי מקלב: אני לא נכנס כעת אם הסכום מספיק, זה מאוד לא מספיק ואנחנו מצרים על כך וצריך לגייס עוד תרומות.
אורי מקלב: אבל עם מה שיש אתה צריך להעריך ולהודיע לאנשים.
סופי כהן לבוביץ: אני מבקשת שאלה בנושא הזה.
סופי כהן לבוביץ: אנחנו בדיונים על תקציב השנה.
סופי כהן לבוביץ: הרי כל התקציב של השתתפות בתרופות, אם אני מבינה נכון ותקנו אותי אם אני טועה, בעצם ירד מאותם 200 מיליון שתקצבו.
קריאה: לא ירד מה- 200 מיליון, זה ירד מהקרן.
סופי כהן לבוביץ: לא. זה מהסל.
סופי כהן לבוביץ: זאת אומרת שכל ההתייחסות הציבורית בשנה שעברה היא בעצם לעבודה שהם ממנים את התרופות וזה עבר בעצם מסעיף אחד.
סופי כהן לבוביץ: כלומר אין תוספת כספים לניצולי שואה אלא זה עבר מכספים שנתנו דרך הקרן לכספים שניתנים לצורך מימון התרופות.
אורי מקלב: התרופות קיבלו עכשיו כמיליארד שקל בהסכם.
אורי מקלב: תשאלי את האוצר את זה.
יפעת סולל: אנחנו מדברים כאן על אותם ניצולי שואה שמקבלים את אותו כסף רק בהגדרות אחרות.
יפעת סולל: אם אני מבינה נכון, מימון התרופות בשנה שעברה היה רק לחצי שנה, כלומר זה נכנס רק ביוני, כך שמימון לתרופות ל- 2011 צריך להיות גובה אולי פי שניים.
יפעת סולל: כלומר מלכתחילה הכסף שמיועד לקרן הוא הרבה יותר נמוך כי זה לכל השנה.
עופרה רוס: יהיו לו פחות הוצאות לתרופות.
עופרה רוס: מה זה משנה.
יפעת סולל: אבל תרופות זה סעיפים שונים של אותו סל.
יפעת סולל: גם סידרנו בחקיקה שמראש האדם מנוע מלהוציא מלכתחילה.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שסל התרופות זה דבר טוב וחשוב, אנחנו מדברים מבחינה כספית שאם היא הפשירה בירוקרטיה או היא השתפרה זה נכון, אבל תלוי איך את מציגה את זה.
אורי מקלב: האם זה תוספת כסף לסל התרופות זה מצג לא נכון.
אורי מקלב: זה ההבדל הקטן.
עופרה רוס: צריך להבין שהם ישיגו באותו כסף.
עופרה רוס: כלומר הם מקבלים יותר שירותים באותו כסף.
עופרה רוס: ההסכם עם קופת חולים - - -
אורי מקלב: גם יותר.
תמי מרוז: שם זה יותר וזה  60%, וכאן עד 4,000 שקל בשנתיים.
עופרה רוס: בעצם זה מינוף של הכסף.
אורי מקלב: כלומר היום אתה לא משלם על תרופות.
יהודה דים: כן משלם.
אורי מקלב: אז למה אתה לא מכניס יותר לסל התרופות אם זה ממנף.
תמי מרוז: אז יגידו שזה למשקפיים, למכשירי השמיעה הליכונים וכסאות גלגלים.
אורי מקלב: עבור משקפיים ודברים שלא מקבלים בסל התרופות, את זה הם לא מקבלים בסל התרופות.
אורי מקלב: אבל לדברים שנועדו לסל התרופות, למה לא הכל בסל התרופות?
אורי מקלב: לסל התרופות לא איכפת אף פעם אם אתם מגדילים להם את התקציב ונכנסים דברים עוד דברים צבועים.
אורי מקלב: כך זה נראה לי.
אורי מקלב: אם זה ממנף אז למה לא.
אורי מקלב: יש לנו עניין להראות שאנחנו מעבירים דרך הקרן?
אורי מקלב: מה משנה?
אורי מקלב: אם הדבר הוא טוב ונכון אז תעבירו את כל הכסף המיועד לתרופות ותכניסו, אני מדבר על דברים ברורים ולא על דברים שלא ניתן להגדיר.
אורי מקלב: אם אתם לוקחים בחשבון חוץ מהתרופה גם את המצב הסוציו-אקונומי ודברים נוספים, אז יש תבונה בדבר הזה.
אורי מקלב: אבל אם נותנים התרופות לכולם - - -
תמי מרוז: ההטבה לתרופות היא לא לכולם.
תמי מרוז: זה רק לניצולי שואה שמקבלים גמלה מהאוצר.
אורי מקלב: רק לאלה.
אורי מקלב: אז מה הבעיה להעביר?
אורי מקלב: הנושא מעניין אבל אנחנו נעבור לנושא השני של הישיבה.
אורי מקלב: פניות ציבור לגבי משך זמן המענה של הרשות לזכויות ניצולי השואה לניצולים
אורי מקלב: הנושא השני של הישיבה הוא פניות ציבור לגבי משך זמן המענה של הרשות לזכויות ניצולי השואה לניצולים.
יפעת סולל: למעשה הנושא לגביו אנחנו מדברים הוא בעצם הנושא של הצמדה וריבית.
יפעת סולל: כמו שאנחנו רואים יש לוחות זמנים שהם באמת מאוד ארוכים.
יפעת סולל: האנשים מקבלים את הכסף רטרואקטיבית אבל בלי הצמדה וריבית.
אורי מקלב: כדי להבין.
אורי מקלב: אדם  פשוט שמגיש בקשה לקבל קצבה, הם אנשים חדשים?
אורי מקלב: למה הם לא הגישו עד היום?
יפעת סולל: גם אנשים חדשים וגם מגישים להגדלת האחוזים.
יפעת סולל: יש הרבה מאוד מקרים כאלה.
שלומית אבינח: את מדברת על המקרים החדשים או על החמרה?
יפעת סולל: גם וגם.
עופרה רוס: בהחמרה הם מקבלים מיד, אין להם שום בעיה בהחמרה.
אורי מקלב: אני רוצה להבין את העניין.
אורי מקלב: מה זאת אומרת שלוקח זמן?
יפעת סולל: חודשים ארוכים, חצי שנה.
אורי מקלב: ועכשיו מה שונה?
אורי מקלב: הרי זה רטרואקטיבי, הם מקבלים בלי ריבית והצמדה.
אורי מקלב: נניח בחצי שנה האחרונה מה סדר גודל של הריבית וההצמדה.
אורי מקלב: הממוצע.
אורי מקלב: הממוצע הוא 2,000 שקל בחודש של קצבה.
עופרה רוס: זה תלוי באחוז הנכות.
עופרה רוס: בממוצע זה 1,850 שקל.
אורי מקלב: נניח שזה 2,000 שקל.
אורי מקלב: מה המשמעות של ריבית והצמדה לסכום זה?
יפעת סולל: ההצמדה היא נמוכה אבל הריבית זה כבר משהו אחר של מאות שקלים.
אורי מקלב: זו אותה ריבית שאנחנו משלמים, אבל זו לא הריבית במשק, כמו למשל כשמס הכנסה מעביר החזרים הוא נותן בריבית יותר גבוהה.
אורי מקלב: ההשקעה הכי טובה זה בהחזרי מס הכנסה.
שלומית אבינח: למה לוקח חצי שנה לקבל תשובות?
עופרה רוס: אני רוצה להתייחס לנושא הזה.
עופרה רוס: פנה אלי מר לבון - - -
אורי מקלב: מהפניות שהגיעו לוועדה אנו מבינים שהתשובות "לצערנו הטיפול יארך זמן ועל כך התנצלות מראש".
אורי מקלב: הבעיה היא בכוח אדם או שתהליך הבדיקה לוקח זמן?
עופרה רוס: זה מורכב מכמה דברים.
עופרה רוס: ראשית פנה אלי מר לבון בנושא הזה לפני כחודשיים, ביקשתי דוגמאות ולא קיבלתי אף דוגמה.
עופרה רוס: ביקשתי דוגמאות קונקרטיות כי מאוד קל לצאת בהכרזה ולא לתת דוגמאות.
עופרה רוס: לעצרי לא קיבלתי.
עופרה רוס: יש לנו אלפי פניות חדשות של ניצולי שואה, הכרנו ביוצאי לוב לפני כשלושה חודשים, בסוף 2009 נכנסו אלפי יוצאי לוב – כ- 6,000 איש שהגישו בקשות.
עופרה רוס: יש לנו את הרומנים והבולגרים שהוכרו בסוף השנה שעברה – מדובר גם כן באלפים.
אורי מקלב: אלו לא כאלה שהיו צריכים לצאת מבתיהם, אלו אוכלוסיות חדשות.
עופרה רוס: אוכלוסיות חדשות שנכנסו למערכת.
עופרה רוס: אני מיד אדבר על התהליך.
עופרה רוס: ראשית ההערה שלנו היא הערה מאוד חשובה כי אדם שולח ושהוא ידע שלא מחר הוא מקבל את הכסף.
עופרה רוס: זה לא הולך כל כך מהר כי יש תהליכים.
עופרה רוס: תהליך ההכרה – אדם מגיש בקשה לתביעה, הבקשה מגיעה למחלקת התביעות, התביעה שלו נבדקת האם הוא עומד בקריטריונים או לא.
עופרה רוס: האם הוא מסר את כל החומר.
עופרה רוס: אני מדברת כרגע על אנשים שמסרו את כל החומר.
עופרה רוס: בנאדם שמסר את כל החומר התביעה שלו אחרי שהיא עוברת את בדיקתו של בוחן הראשון עוברת לבדיקה אצל אדם נוסף.
עופרה רוס: נבדק האם הוא לא טעה והאם הקביעה נכונה.
עופרה רוס: אחר כך יש הכרה של קשר סיבתי.
עופרה רוס: אחרי שיש הכרה בנרדפות יש הכרה בקשר הסיבתי עם מה שהוא סובל - עם המחלה.
עופרה רוס: לאחר מכן הבדיקה עוברת לרופא שבודק את התביעה.
עופרה רוס: אחרי שהרופא בודק זה עובר לוועדה רפואית.
עופרה רוס: את זה מחייב אותנו החוק.
עופרה רוס: כל מה שאני אומרת זה מה שהחוק מחייב אותנו לבצע כל בדיקה ובדיקה.
עופרה רוס: אם האדם מגיש את התביעה וכל החומר קיים אז הטיפול הוא מהיר.
עופרה רוס: מתי מתעוררות הבעיות?
עופרה רוס: – הבעיות מתעוררות כשאדם הגיש את התביעה ולא מסר את כל החומר, לא העביר את החומר שקשור לנרדפות או לא העביר חומר רופאי.
עופרה רוס: אז אנחנו פונים אליו במכתב שימציא לנו עוד חומר בנושא זה או אחר.
עופרה רוס: לגבי חוק ריבית והצמדה – לנו יש את חוק הקצבאות שחל עלינו הן בנושא ריבית והצמדה כך שזה לא רלוונטי לגבינו בכלל חוק ריבית והצמדה.
עופרה רוס: זה לא קיים בחוק שלנו.
אורי מקלב: זה קיים במשרדים שגובים והם גם נותנים.
עופרה רוס: אצלנו זה לא קיים.
אורי מקלב: זו בעצם התובנה למה אין.
אורי מקלב: זאת אומרת שאם הוא זכאי אני נותן לו על ידי מנגנון.
עופרה רוס: יש מנגנון של חוק הקצבאות שמתייחס לזה ואנחנו פועלים על פיו.
אורי מקלב: מנגנון של הצמדה וריבית.
אורי מקלב: אני לא אומר שיש להטיל קנס על המערכת כשלא שילמה.
אורי מקלב: יוצאים מנקודת הנחה שהבדיקה לוקחת זמן.
אורי מקלב: אני לא אכנס לזה כעת אם יש מספיק כוח אדם או לא.
אורי מקלב: לוקח זמן.
אורי מקלב: אבל אני תמיד מבקש להשיב כמה שיותר מהר.
אורי מקלב: תמיד יש מקום לשיפור וכולנו צריכים להשתפר.
אורי מקלב: אין לי ספק שברור שכשמדובר כאן על ניצולי שואה ועל אנשים מבוגרים שחלקם או רובם לא נמצאים במצב הטוב ביותר, כדאי לקדם את העניין.
אורי מקלב: מבחינת היושר, נעזוב כרגע את השאר.
אורי מקלב: אם הוא הוכר מבחינת החוק, זה שלקח זמן לבדוק את זה ואת זה לא אומר שהוא זכאי רק מכאן, אתם גם מאשרים את זה רטרואקטיבית.
אורי מקלב: זה הכסף שלו וגם ההצמדה זה הכסף שלו.
אורי מקלב: זו לא תוספת, זה לא איזה קנס על כך שלא שילמנו לו.
אורי מקלב: הצמדה היא הכסף שלו.
אורי מקלב: לפעמים אני נתקל ברשויות שאומרות לי "שמע זה שלך זה מאה אחוז.
אורי מקלב: זה שלא שלחו אתה צודק" הוא צריך לשלם את ה- 100 שקל.
אורי מקלב: היום 100 שקל הם 102 שקלים, ה- 100 שקלים של אז.
אורי מקלב: זה דבר שאנחנו מחויבים בו.
עופרה רוס: לנו יש חוק שנותן פתרון.
עופרה רוס: חוק הקצבאות שאנחנו פועלים על פיו.
עופרה רוס: הוא נותן פתרון להצמדה מלאה במקום חוק ריבית והצמדה.
עופרה רוס: יש לנו מענה לעניין הזה.
עופרה רוס: יש לנו חוק שאומר מתי אנחנו משלמים הצמדה ואיך מחשבים.
עופרה רוס: הוא חל גם עלינו והוא חל גם על משרד הבטחון, על כמי שמשלם.
אורי מקלב: למה המקרה הזה לא נכלל?
עופרה רוס: גם המקרים האלה נכללים.
עופרה רוס: יש מקרים שגם אצלנו - - -
שלומית אבינח: דוגמה למקרים.
עופרה רוס: אני לא זוכרת את החוק בעל פה אבל ישנם מקרים שאנחנו כן נותנים ללא ריבית והצמדה, מחילים עליו את חוק הקצבאות.
שלומית אבינח: מה המשמעות?
עופרה רוס: המשמעות היא שאם יש איחור בגין התשלום הוא מקבל את זה בערך הנוכחי, ללא ריבית והצמדה אלא בערך נוכחי.
שלומית אבינח: זה לא גורף לכל מי שמגיש.
עופרה רוס: רק למי שעומד בקריטריונים, לא לכל אחד.
שלומית אבינח: ברור שמי שעומד בקריטריונים והבקשה שלו נבדקה במשך חצי שנה.
קריאה: זה היה יכול לרדת.
אורי מקלב: אם הייתה הצמדה שלילית.
אורי מקלב: אם היה מדד שלילי.
עופרה רוס: מאחר ואנחנו לא מורידים את התגמול זה לא יוריד, אבל תיאורטית אם מחר היינו מצמדים נניח לגרמניה והיינו עובדים לפי שער חליפין אז במקרים האלה הם היו יכולים לרדת.
עופרה רוס: בזמנו קיבלנו החלטה שאנחנו לא מפחיתים את התגמול.
אורי מקלב: מה התהליך כן להצמיד.
אורי מקלב: אני חושב שזה גם מקל על הרגשתם של האנשים שהמתינו הרבה זמן.
אורי מקלב: נכון שהתשלום רטרואקטיבית אבל אם הם ידעו שהם יקבלו על זה ריבית והצמדה זה מרכך את הרגשת ההמתנה שלהם.
אורי מקלב: משלמים להם ומתחשבים בזה, וכשנשלם את הכסף הוא מפסיד מכך והוא מקבל את ההצמדה.
אורי מקלב: אני אומר שבמסלול הכי מינימאלי ששומר בעצם את מה שמגיע לו.
אורי מקלב: צריך לבדוק את זה?
רוני מר: אפשר בבקשה להוסיף למה שנאמר.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים את מה שאתם עושים.
רוני מר: להוסיף מילה למה שסופי כהן אמרה ולנסות אולי להבהיר.
רוני מר: חוק הקצבאות הוא חוק שאמור לתת מענה למקרים הספציפיים עליהם אנחנו מדברים שמתבצע איחור בתשלום מעל שלושה חודשים.
רוני מר: זה פרק הזמן שקבוע בחוק לשלם לאדם שהטיפול בפניה שלו עוכב מעל פרק הזמן הזה.
רוני מר: כדי שכמו שאמר אדוני הוא לא יפסיד את הכספים האלה.
רוני מר: החוק מחריג בצורה ספציפית כמה סוגי גמלאות ביניהן גמלאות על החוקים שהרשות מטפלת בהם, חוק נרדפי נאצים וחוקים אחרים.
רוני מר: הוא קובע את המנגנון הזה במסגרת החוק.
רוני מר: כמו שאמרתי וכמו שנאמר קודם התשלום שמתבצע שלושה חודשים לאחר מועד הפניה ישולם לאדם שפנה לפי הערך הנוכחי ולא לפי ערך הפניה.
רוני מר: תשלומים עד שלושה חודשים.
רוני מר: זה המנגנון שנקבע כדי לעשות את האיזון הנדרש בין לפצות על הפגיעה שנעשתה בפונה לבין שיקולים מערכתיים יותר גדולים.
רוני מר: כלומר האנשים האלה מקבלים את המענה המלא לפי החוק הזה.
סופי כהן: אבל אם העיכוב הוא לא באשמת הרשות החוק לא חל עליו.
רוני מר: בחוק בסעיף 4 שקובע שאם הרשות פעלה, זה מורכב יותר ויש הגדרות לפרקי זמן, - - -
אורי מקלב: בסופו של דבר אם זה מתעכב חצי שנה לא משלמים לו.
רוני מר: משלמים.
רוני מר: על עיכוב מעל שלושה חודשים על פי החוק מחויבים לשלם את הסכום לפי החוק.
אורי מקלב: המקרים שאנחנו מדברים עכשיו לא נכנסים להגדרה הזאת.
אורי מקלב: מזמן הבקשה עד האישור של חצי שנה ועד שהבקשה מאושרת מה הוא מקבל מעבר לסכום הגמלה?
רוני מר: הוא אמור לקבל את התשלום לפי הסכום הנכון ביום התשלום.
יפעת סולל: אם זה נותן מענה.
יפעת סולל: אבל בעצם זה לא נותן מענה כי אם האנשים היו מקבלים את הכסף במועד, ערך הכסף שלהם היה הרבה יותר גבוה.
יפעת סולל: אם הם היו מפקידים אותו בבנק הם היו יכולים לקבל הצמדה וריבית.
אורי מקלב: נניח שהיו מקצרים את התהליך.
יפעת סולל: אנחנו לא נכנסנו היום לסיפור התהליך הארוך.
אורי מקלב: הם אומרים שזה לוקח תהליך שנמשך למעלה משלושה חודשים ואז כן משלמים את ההצמדה.
יפעת סולל: הבעיה כאן היא בחוק שלמעשה נותן מענה שאינו מענה ראוי.
יפעת סולל: למעשה בסופו של דבר האנשים מקבלים כסף שהוא סכום הרבה יותר קטן אילו היו עושים שימוש בכסף במועד.
אורי מקלב: הם מקבלים רק הצמדה?
יפעת סולל: זה אפילו לא הצמדה זה איזה מנגנון שפועל אחרת.
יפעת סולל: אנחנו מציעים לשנות את המצב באופן שאחרי שלושה חודשים, שזה פרק זמן סביר, לתת תשובות לאנשים ושיופעל מנגנון, אולי איזה מנגנון שיהיה סוג של סנקציה.
יפעת סולל: אחרי שלושה חודשים תאלץ המדינה כן לשלם ריבית לאנשים על כסף שהם לא קיבלו במועד.
אורי מקלב: אני מבין שזה אורך זמן ושכל אחד רוצה מהר.
אורי מקלב: אני חושב שצריך לשפר.
אורי מקלב: אבל האם הבדיקות שהן בדיקות לא פשוטות ואם נסתכל על התהליך המקביל של המוסד לביטוח לאומי ששם זה לוקח יותר זמן.
אורי מקלב: אני לא יודע איפה המדדים שניתן לבדוק כשנבוא אליהם לזרז.
אורי מקלב: אני לא יודע מה לדורש מהם, האם שלושה חודשים זה פרק זמן מספיק או שישה חודשים.
אורי מקלב: אלו גם אילוצים של כוח אדם.
אורי מקלב: אני כן יכול לבקש מהם לנסות לזרז.
אורי מקלב: אני חושב שאתם צריכים לעשות את הכל כדי לזרז את התהליך.
עופרה רוס: אדוני אני אזמין אותך אלינו בהזדמנות הזאת כדי שתתרשם מהפעילות שלנו במשרד.
עופרה רוס: אני חושבת שגם עורכת הדין יפעת סולל הייתה  אצלנו והתרשמה מהכמויות.
יפעת סולל: יש באמת כמויות מאוד גדולות ולשיטתי אין מספיק עובדים.
אורי מקלב: האם כל הבקשות שמתעכבות למעלה משלושה חודשים מקבלים במנגנון שאינו מספק.
אורי מקלב: האם אנחנו רואים את הרשות "אשמה" שהטיפול מתעכב למעלה משלושה חודשים?
עופרה רוס: השאלה מה זה עיכוב?
עופרה רוס: האם כשאדם לא המציא את המסמכים ולא יכולנו לטפל בו?
אורי מקלב: אני בטוח שלאחר שחלק יעבור לכניסה ישירה לחשבון הבנק וללא הכרטיס ירד חלק מהעומס שיש לכם ברשות.