GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הדברים שמובנים לבד, אני רואה שצריך להמר.
אורי מקלב: ואנחנו מדברים, החלק הזה היה דבר, על כל ההתנהלות מול, מההתחלה, זה אולי דבר שמנכ"ל אל על צריך להחליט, אם המלווה גם מקבל את ה- 39 דולר?
שלומית אבינח: השאלה אם סוכני הנסיעות יודעים.
שלומית אבינח: יושבים פה אנשים שלא יודעים את זה.
שלומית אבינח: סליחה שאני מתפרצת, אבל.
אורי מקלב: קודם כל, את מדברת ברשות הדיבור.
אורי מקלב: את יכולה לדבר, את יכולה לשאול ברשות דיבור, את לא צריכה להתפרץ.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה בכל אופן, כן?
שלומית אבינח: לא, אני פשוט אומרת, השאלה, כלומר, זה לא, שאלה על מקרה אחר.
שלומית אבינח: לפעמים היה לנו מקרה, לפעמים יש החלטה שלא יורדת לשטח.
שלומית אבינח: הסוכן לא יודע להדריך את הנושא.
אורי מקלב: הסוכנים, ארגוני הנכים, באינטרנט.
אורי מקלב: צריך פרסום.
שלומית אבינח: פרסום וחשיפה, חשיפת הנוהל, שידעו.
מירי אילדיס: את צודקת.
אורי מקלב: זה לא יכול להיות נוהל רק שאם ועדת הכנסת שואלת, אז אומרים – תשמע, יש לנו נוהל.
אורי מקלב: זה צריך, הנוהל צריך להיות מפורסם.
מירי אילדיס: מוטמע בכל שרשרת השירות.
מירי אילדיס: אנחנו חושבים שזה נכון.
אורי מקלב: אבל את צריכה להתייחס הלאה.
אורי מקלב: אני מבין שמר הנאו העלה כמה נושאים מההתנהלות ומהמלווה.
אורי מקלב: הבנתי שהם לא מוסמכים לתת, זה חלק מהמכתבים שאנחנו נשלח.
אורי מקלב: המלווה ישב כמה שורות אחורה והחולה ישב?
מירי אילדיס: לא, הוא ישב לידו.
יצחק הנאו: או שהוא ישלם.
אורי מקלב: והוא ישלם?
יצחק הנאו: את ה- 39 דולר.
שמחה בניטה: גם משלמים ושם לא שמים באותו מקום.
מירי אילדיס: לא, אנחנו אפשרנו למר הנאו ולכל מלווה לשבת ליד.
מירי אילדיס: הנושא שעדיין נשאר פתוח זה נושא התשלום ואנחנו צריכים לבדוק את זה אצלנו.
מירי אילדיס: אבל בהחלט כן, עוד אמרנו לו שהדיון לא יהיה בשדה התעופה אלא הוא ייצור אתנו קשר  לפני.
אורי מקלב: אני חושב שאם עלו כאן דברים, אתם צריכים לענות בעיקרון, אני לא מדבר על פרטים, אני מדבר על עיקרון.
אורי מקלב: גם מר הנאו לא הגיע עכשיו בשביל העניין האישי שלו, הוא הגיע בשביל העיקרון.
אורי מקלב: הוא הגיע בשביל הגישה.
שמחה בניטה: אני מבקשת שיתייחסו לנכים בדרגות שלנו.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על התנהלות מההתחלה, איך התגובות שיש, התשובות שקיבלו ואחרי זה יש לנו את המקרים שהלכנו כמעט מהקל אל הכבד.
אורי מקלב: יש כאן שורה של התנהלות במקרים של הטסה רפואית, במקרים של כל ההתנהלות של אלה של הבידוק.
אורי מקלב: אנחנו, שאני אחזור על כל מה שנאמר פה?
רוני סטבקובסקי: לא, אנחנו נתייחס.
רוני סטבקובסקי: כן, בהחלט.
רוני סטבקובסקי: שרשרת הטיפול של אל על, שרשרת הטיפול בנושא המוגבל, כמו שציינו, מתחילה יחד עם הגעתו לצ'ק-אין וציינתי שיש לנו חולייה מיוחדת שאמורה ואמונה לסייע לנוסעים האלה, בין אם זה לקחת אותם בכיסא גלגלים או בין אם זה ללוות אותם לכל מקום אחר שהם צריכים, לעבור את הבידוק.
קריאה: לאיזה מוגבלות?
רוני סטבקובסקי: בכל סוגי המוגבלויות.
רוני סטבקובסקי: לעבור את ביקורת הדרכונים.
שרון מידן: כולל תקשורת בשפת סימנים?
שרון מידן: נשאלת שאלה.
שרון מידן: אם זה גם כולל תקשורת עם לקויי שמיעה?
רוני סטבקובסקי: אני צריכה לבדוק את זה.
רוני סטבקובסקי: לגבי שפת הסימנים, אנחנו נבדוק איך הם מתקשרים, האם יש מישהו שמסוגל לתקשר בשפת הסימנים או בתקשורת כתובה.
ישראל אבן זהב: נדמה לי שצריך יהיה בצ'ק-אין לומר.
מירי אילדיס: יש לנו אפשרות.
רוני סטבקובסקי: מה שציינו ובאמת רק רציתי לחדד את זה שוב, שאנחנו כן נבדוק את נושא שפת הסימנים, אבל כן יש לנו כרטיסיות ודף ועט, הצוות שלנו מונחה, לתקשר בדף ועט וכמובן בכל התחנות שלנו יש את היכולת לתקשר בכל השפות הרלוונטיות באותה תחנה.
רוני סטבקובסקי: צוות החוליה המיוחדת הזו, תפקידה ללוות את הנוסע, כמו שאמרתי, גם בבידוק הביטחוני, סליחה, הבידוק של הדרכונים וגם אחר-כך בשלב הדיוטי-פרי לסייע לו בכל מה שהוא צריך ובסופו של דבר, הנקודה האחרונה זה שהיא מושיבה אותו במקום שהוא קיבל לשבת.
רוני סטבקובסקי: משם והלאה, הטיפול הולך בעצם לכל צוות הטיסה והיתה התייחסות לגבי סרטי הבטיחות שלנו, אז גם הם מותאמים לשמיעה, זאת אומרת, גם לשמיעה וגם לקריאה בכתוביות שהם מותאמים לצרכים האלה והם בשלוש שפות.
רוני סטבקובסקי: ויש גם בתמונות, גם שם, מענה.
שרון מידן: לא בכל הטיסות ולא בכל דבר יש כתוביות.
שלומית אבינח: תתמקדי בפרטני יותר גם.
רוני סטבקובסקי: אתם קצת מבלבלים אותנו כי אתם ביקשתם התייחסות לגבי השרשרת, אז אני מתארת את השרשרת.
שלומית אבינח: אני מבקשת, כרגע היושב-ראש איננו, אז אנשים פה נמצאים, אז בואי, תעשי את זה ככה, לאנשים שנמצאים.
מירי אילדיס: הנושא של הכתוביות, אגב, אנחנו גם כן עשינו תיקון השנה ואני בטוחה ששרון שתעלה לטיסות עכשיו, אתה תראה שבכל המטוסים יש סרטים מעודכנים.
מירי אילדיס: אנחנו באמת, זאת היתה שנה שעשינו אימוץ של התקנה הזאת.
מירי אילדיס: בנוגע לנתן, נתן, אנחנו הגענו במיוחד אליך, והנושא הזה הוא נושא שהוא חריג מיתר הבקשות, הוא מנוהל כרגע בתחקיר מאוד יסודי שהוא מבוצע על-ידי אנשי הבטיחות שלנו, עד רמת המנכ"ל.
מירי אילדיס: בנושא הטסות רפואיות, כמו שאמרנו, אל על באמת נותנת שירות חריג מאוד בהטסות רפואיות בכלל בנוף חברות התעופה כולן, כדי לאפשר הבאת נוסעים לטיפולים מיוחדים.
מירי אילדיס: אנחנו עובדים עם המון איגודים ובמיוחד גם עם הרב פירר, כדי לתת פיתרון ולהציל חיים של מאות מאות מאות אנשים ואני כל-כך, אנחנו כל-כך מצטערים על המקרה האישי והוא עדיין בטיפול, עדיין בבדיקה ומתבצע תחקיר מאוד יסודי לגבי הטיסה הזאת.
מירי אילדיס: יש כל מיני פרטים שאנחנו פשוט לא ניכנס, לא מבחינת הזמן ולא מבחינת המקום, זה לא המקום לדון במקרה של נתן ואנחנו נהיה מוכנים לענות על כל שאלה שלא תהיה, בפורום אחר ואנחנו עדיין אתך בקשר.
שלומית אבינח: כרטיסים בביזנס לעומת מה ששמחה ציינה.
מירי אילדיס: אנחנו לא מכירים את המקרה של שמחה.
שמחה בניטה: ולא מוכנים לקבל נכים מונשמים.
שמחה בניטה: בחברות זרות מקבלים.
מירי אילדיס: אנחנו לא היינו, אגב, באמת מוכנים.
מירי אילדיס: אנחנו צריכים לבדוק את הנושא הזה.
מירי אילדיס: אנחנו יודעים שאנחנו גם מעלים נוסעים שיש להם בעיות נשימתיות בזמן הטיסה ויש להם מכשירים מיוחדים שמתחברים לחשמל.
מירי אילדיס: זה אנחנו מכירים את זה ואנחנו נותנים את השירות הזה.
מירי אילדיס: ולכן, אני כן הייתי רוצה להכיר את זה מקרוב, כן תעבירי לי ותקבלי על זה מענה, אני לא מוכנה, לא הייתי מוכנה.
מירי אילדיס: בסדר גמור, חבל לפתוח את זה.
שמחה בניטה: כל החברות הזרות מתייחסות אחרת.
מירי אילדיס: ישראל, באמת, מתוך כל-כך הרבה מקרים שאנחנו מסיעים, המקרה הזה הוא באמת מקרה פרטני שאנחנו למדנו ממנו, הפקנו ממנו, כמו שאנחנו מכירים מכל מקרה.
מירי אילדיס: וזמן ההמתנה, לכיסא גלגלים אנחנו מנסים לצמצם אותו עד כמה שניתן.
מירי אילדיס: מנהל תחנה בהונג-קונג, כולל ראש אגף מבצעי קרקע אצלנו, יודע על המקרה הזה.
מירי אילדיס: מבחינתנו, כל פנייה של נוסע מתקשה זה פנייה דגל אדום בהגדרה שלה.
מירי אילדיס: היא לא נסגרת ב-וי מול הלקוח, אלא בשאלה תמיד האם יש פה מקרה ללמידה ארגונית.
מירי אילדיס: המקרה שלך היה כזה וגם הפיתרון מולך.
ישראל אבן זהב: בשביל זה פניתי אליכם, זה לא הבעיה האישית שלי.
מירי אילדיס: אגב, אנחנו מקבלים את זה.
מירי אילדיס: אנחנו מתקנים את הדברים, לא רק בזכות נהלים שמונחתים אלא בזכות הלקוחות שלנו והדברים שאתה אומר ומה שכולם רואים מבחינתנו הם יקרים מפז.
מירי אילדיס: זאת הזדמנות ללמידה.
מירי אילדיס: חברת אל על רואה את עצמה לא כחברה פרטית אלא כמוביל לאומי והכוונה שלנו לתת לכם להרגיש באמת הכי בבית.
מירי אילדיס: המקרה שלך, של ההמתנה, היה מקרה שהוא לא מתאים ואנחנו גם ניסינו לפצות אתכם בהתאם.
מירי אילדיס: אתה מכיר את זה.
ישראל אבן זהב: אני לא אשתמש בזה, אני אומר פה.
מירי אילדיס: גם מנהלת התחנה, יכול להיות שהיא התנהגה ולקחה את הכרטיסים.
מירי אילדיס: התרשמנו, תחקרנו אותה, אתה יודע, לפעמים יש כוונות ויש מעשים.
מירי אילדיס: באמת התרשמנו מהכוונות שהיא לקחה את הדברים כי היה לה חשוב כמה שיותר מהר שתקבלו את השירות, בגלל זה היא כל הזמן הקדימה.
מירי אילדיס: יכול להיות שהדרך שהיא עשתה את זה, לא יכול להיות, היא טעונת שיפור.
ישראל אבן זהב: אין מקום לשבת, אין כלום.
מירי אילדיס: אנחנו כתבנו את זה וזה עניין של הרשות ואני מקווה שנוכל לטפל.
מירי אילדיס: לגבי נתן, מתנהל תחקיר ברמת החברה עד רמת המנכ"ל, התחקיר עוד לא הסתיים.
אורי מקלב: מה זה נקרא תחקיר?
אורי מקלב: יש לכם צוות?
מירי אילדיס: בוודאי.
מירי אילדיס: יש לנו צוות.
אורי מקלב: מתי הוא קם, הצוות הזה?
אורי מקלב: הקמתם משהו מיוחד לזה?
מירי אילדיס: כשאנחנו מקבלים, אגב, אנחנו עשינו הטסה רפואית, התוצאות המצערות לא קשורות לטענתנו לטיסת אל על.
אורי מקלב: אתם לא נמצאים כאן בבית-משפט, זה לא משנה.
מירי אילדיס: נכון.
מירי אילדיס: אבל מבלי לקבל אפילו פנייה כתובה מנתן, איך שקרה איזה שהוא מקרה, ורק דיווחו מהטיסה שהיתה התרחשות, איזה שהיא התנגדות, יצרנו קשר מייד עם בית-החולים לבדוק.
מירי אילדיס: לא חיכינו לתלונה כתובה.
אורי מקלב: לבית-החולים בצרפת?
מירי אילדיס: איך שהוא הגיע לארץ, גם כתבתי לו, התכתבנו ואמרתי שאני אצור אתו קשר ברגע שהוא יגיע.
מירי אילדיס: ואנחנו, אגב, בינתיים בדקנו את המקרה, יש לנו קצין בטיחות טיסה, שבודק את המקרה.
מירי אילדיס: הבנו שיש פרטים שאנחנו לא מכירים ממנו, שהוא רוצה לשפוך אור.
נתן: חודשיים.
מירי אילדיס: חודשיים.
נתן: לקח כמה שבועות עד שהם הצליחו לגלות את הפרטים.
אורי מקלב: מה זה, בדיקת רמטכ"ל?
מירי אילדיס: לא, לא רמטכ"ל, אבל אנחנו הגענו אליו אחרי כמה זמן, זה לא היה לפני חודשיים.
מירי אילדיס: לפני כחודש, בערך.
מירי אילדיס: אנחנו הגענו אליו, קיבלנו פרטים שמבחינתו לא הכרנו לפני כן.
אורי מקלב: לא מבחינתו, מבחינתכם.
אורי מקלב: מבחינתכם לא הכרתם.
אורי מקלב: מבחינתו, הוא הכיר את הכל.
אורי מקלב: הוא יודע, זה נמצא אצלו בתוך העצמות.
מירי אילדיס: לא לא לא, יש שני צדדים לדברים ויש דברים עובדתיים שהוא ציין, שאנחנו לא הכרנו אותם ואנחנו בודקים אותם.
מירי אילדיס: יש לנו צוות שבודק את הדברים ועושה.
אורי מקלב: מה זה צוות?
אורי מקלב: מי זה הצוות שבודק?
מירי אילדיס: הצוות שבודק זה צוות מטעם אגף בטיחות טיסה, שמונה, זה צוות של כמה אנשים.
מירי אילדיס: אנחנו מתחקרים את הדברים מול תחזוקה, מול התחנות בחו"ל, מול צוותי מדר שלנו.
מירי אילדיס: יש לנו המון צוותים שמטפלים בהטסה כזאת, מול הרופאים שליוו את הטיסה הזאת.
אורי מקלב: העמדתם מישהו מיוחד?
מירי אילדיס: בוודאי, מונה, מונה צוות.
אורי מקלב: מה תפקידו?
מירי אילדיס: תפקידו לעשות.
אורי מקלב: מה תפקידו ביום-יום לא בעניין הזה.
מירי אילדיס: לחקור אירועי בטיחות.
אורי מקלב: באיזה רמה הוא?
אורי מקלב: הוא הקצין בטיחות של אל על?
מירי אילדיס: הוא ראש האגף.
אורי מקלב: קצין הבטיחות הראשי של אל על?
מירי אילדיס: כן בוודאי, כן.
אורי מקלב: את גם שותפה בצוות הזה?
מירי אילדיס: אני גם הייתי בפגישה עם נתן.
אורי מקלב: כמה אנשים נמצאים בצוות הזה?
מירי אילדיס: בצוות עצמו, ואני לא מדברת על הרפרנטים שמתחקרים מולו, אבל הצוות מונה ארבעה אנשים.
אורי מקלב: בכמה ישיבות ישבתם?
מירי אילדיס: לפחות, מעל עשר ישיבות.
מירי אילדיס: בנושא הזה.
אורי מקלב: ממתי אתם התחלתם?
מירי אילדיס: מהרגע שנפגשנו.
מירי אילדיס: בעצם עוד לפני כן, קיבלנו את המידע, אבל הצורך למנות ועדה, היה מהרגע שנפגשנו.
מירי אילדיס: עוד קצת לפני, עוד בשיחת הטלפון.
אורי מקלב: אותו אחראי שאתו התנהלה השיחה לאחר הנחיתה, אתם דיברתם אתו?
אורי מקלב: אתם תחקרתם אותו כבר?
מירי אילדיס: עם מי?
אורי מקלב: עם אותו אחד, שמבחינתי הוא לא ראוי להיות עובד ציבור בכלל, לפי מה שהגיע אלינו לכאן.
מירי אילדיס: תראה, אתה לא מכיר את הפנייה.
אורי מקלב: אני לא מכיר, לא מכיר, אבל אני אומר, אותו אחד, אני שואל אם אותו אחד, שהוא זה שקיבל, אתו התנהל הוויכוח כשהילד היה בסכנת חיים ממש.
אורי מקלב: הוא, אתם כבר דיברתם אתו?
מירי אילדיס: גם אתו וגם עם אחרים.
אורי מקלב: את, כוועדה, דיברת אתו?
מירי אילדיס: אבל אני מבקשת לא להתייחס.
אורי מקלב: איך דיברתם אתו?
מירי אילדיס: אני מבקשת לא להתייחס.
מירי אילדיס: יש תחקיר.
אורי מקלב: את לא צריכה להגיד מה שהוא אמר.
אורי מקלב: אני שואל אם דיברתם אתו.
אורי מקלב: הבאתם אותו מצרפת לפה?
מירי אילדיס: אנחנו עושים הכל כדי לדבר אתו בכל האמצעים.
אורי מקלב: אל תעני לי תשובות משפטיות, יש לכם עובדים שאתם שלחתם.
אורי מקלב: אבל אני שואל.
מירי אילדיס: יש כאלו שבאופן פרונטאלי.
אורי מקלב: אתם דיברתם אתו?
אורי מקלב: דיברתם עם אותו אחד?
אורי מקלב: הוא הגיע לארץ?
אורי מקלב: דרך הטלפון?
מירי אילדיס: אני חושבת שאנחנו מגיעים פה.
אורי מקלב: איך הוועדה דיברה אתו?
אורי מקלב: איך הוועדה שלכם דיברה אתו?
מירי אילדיס: בכל אמצעי.
אורי מקלב: מה, זה סוד?
מירי אילדיס: לא, בכל אמצעי שקיים.
אורי מקלב: הוא הופיע בפניכם?
מירי אילדיס: במיילים, ב- Conference, בשיחות ועידה, בשיחה, בכל אמצעי שיש.
מירי אילדיס: במייל, בדו"ח.
אורי מקלב: מתי אתם חושבים שתסיימו את הבדיקה?
מירי אילדיס: אני משערת לעצמי שאנחנו ממש בשבועות האחרונים.
רוני סטבקובסקי: בשבועות הקרובים.
אורי מקלב: אנחנו נקיים ישיבה בעניין הזה.
מירי אילדיס: בסדר.
אורי מקלב: אני חושב שזה מאוד מעניין את הציבור.
אורי מקלב: מי ששמע את זה, זה מזעזע.
אורי מקלב: אני חושב שכולנו רוצים לשמוע מה התוצאות של הבדיקה הזאת.
אורי מקלב: איריס צריכה לצאת והישיבה התארכה, לא חשבנו, לא חשבנו בכלל שזה יהיה כל-כך הרבה זמן, לא חשבנו שאנחנו נתגלגל ככה.
אורי מקלב: אבל יש דברים שאנחנו מחויבים להם.
אורי מקלב: לא יכולתי את הדברים האלה לקצר.
אורי מקלב: יכולתי לקצר את שרון, יכולתי לקצר אנשים, אבל אני באורך רוח שמעתי את כולם.
אורי מקלב: לתת יחס יותר אנושי.
איריס ברקת: אני ממונה על הנגישות במשרד התחבורה.
איריס ברקת: מה שמאוד חשוב להדגיש, אני אחראית בנושא מינהל יבשה, לא בתעופה, יש במשרד התחבורה זרוע אחרת שמטפלת ואני לא אכנס בשלב הזה.
איריס ברקת: ייתכן שאנחנו נתממשק או שאנחנו, אני והצוות שלי, כי הצוות שלי גם מונה יועצי נגישות ומומחים למיניהם, בנושאים תחבורתיים יבשתיים.
איריס ברקת: חלק ממה שהעבודה שלנו זה בעצם הדרכה.
שלומית אבינח: התעופה, בעצם.
שלומית אבינח: הנגישות.
איריס ברקת: הם ייתנו את התשובות הרלוונטיות.
אורי מקלב: אני רוצה להבין, זה כבר הנהלים.
אורי מקלב: אתם אחראים רק על היבשה, זאת אומרת, מה זה יבשה, עד המטוס או שאתם יבשה על כלי תחבורה יבשתיים?
איריס ברקת: כלי תחבורה יבשתיים.
אורי מקלב: זאת אומרת, אתם לא קשורים בכלל לנושא של טיסות?
איריס ברקת: אני, המחלקה שלי.
אורי מקלב: מי כן קשור?
איריס ברקת: מבחינה חוקית, יש את היועצת המשפטית של משרד התחבורה שהיא גם שלנו אבל מבחינת הנהלים, ההדרכות, החוזרים שאני מוציאה, הם לא תואמים את שלהם.
איריס ברקת: אנחנו לא, אני לא יודעת איזה טיפול הם נותנים.
איריס ברקת: היחידה שלהם נותנת.
אורי מקלב: בתוך שדה התעופה.
אורי מקלב: הטיפול לבעלי מוגבלות בתוך שדה התעופה, זה אחריות של מי זה?
איריס ברקת: זה מתחלק בין כמה אנשים, אבל מי שאחראי זה בעצם הזרוע המטפלת מטעם משרד התחבורה.
דני מורג: אני רוצה להבהיר את העניינים.
אורי מקלב: מי קובע את הנהלים, את הנגישות אתם עושים, התאמה של כלי תחבורה, זה אתם עושים?
איריס ברקת: תחבורה יבשתית.
אורי מקלב: אבל לקבוע, נניח, אלו שנמצאים באוויר, הם יכולים לחייב אותם שהם צריכים להיות אחראים.
אורי מקלב: אבל מה צריך להיות?
אורי מקלב: מה הכללים של נגישות?
אורי מקלב: שצריך להיות כיסא, צריך להיות, הדברים האלה, זה גם לא בסמכותכם?
אורי מקלב: לקבוע את כללי הנגישות.
דני מורג: יש חוקים כלליים שחלים על כלי תחבורה.
שלומית אבינח: מי אחראי על יישום התקנות האלה במשרד התחבורה?
איריס ברקת: ביבשה אני אחראית על היישום.
אורי מקלב: ומה זה נקרא שדה התעופה?
אורי מקלב: בכל שדה התעופה.
דני מורג: יש גוף שנקרא רשות שדות תעופה בישראל, זה הגוף החוקי, זה בעצם הגוף שהוא.
אורי מקלב: והוא אחראי?
דני מורג: הוא אחראי על שדות התעופה.
דני מורג: בנושא הנעזר, תיקון שהוא בעיקרון מבחינת החוקים והתקנות, זה טיפול שהוא באחריות חברות התעופה, שמבצעות את הטיסה.
אורי מקלב: עד הטיסה.
דני מורג: בכל שדה התעופה.
דני מורג: אני רוצה להבהיר את זה.
דני מורג: כעיקרון, אנחנו, רשות התעופה האזרחית יחידת סמך של משרד התחבורה, זה המעמד המשפטי שלנו.
דני מורג: מבחינת החוק, אנחנו למדנו את הנושא.
דני מורג: למדנו את הנושא לפני שהגענו לכאן.
דני מורג: מבחינה חוקית, אני יכול להגיד באופן חד-משמעי, שאין האצלת סמכויות רשות התעופה האזרחית מבחינת החוק, מבחינת התקנות.
דני מורג: לכן אנחנו לא רואים את עצמנו כמחויבים בשלב זה, לכן אנחנו לא רואים את עצמנו מבחינה חוקית, מבחינה משפטית, מחויבים כפי שנאמר פה, לאכוף את התקנות.
יהודה גילאי: אני רוצה, ברשותכם, להשלים.
אורי מקלב: זה בסך-הכל דברים דברים שהם, זה הסמכויות.
אורי מקלב: אנחנו רק בבירור, עוד.
יהודה גילאי: אנחנו נמצאים פה בבית המחוקקים הישראלי ואנחנו צריכים פה באמת כמה שאנחנו, באמת אנחנו רוצים, אבל אנחנו כפופים לחוק ולתקנות שהמחוקק הישראלי קבע.
יהודה גילאי: רשות התעופה האזרחית יונקת את סמכויותיה, לרבות סמכויות האכיפה והפיקוח, משני חוקים – מחוק הטיס 1927 ומחוק רישוי שירותי תעופה.
יהודה גילאי: אלה החוקים שמעניקים סמכויות לרשות התעופה האזרחית לבצע פיקוח ואכיפה או בתחומי בטיחות הטיסה, או בתחום הרישוי המסחרי של חברות תעופה.
יהודה גילאי: חוק הזדמנויות ומתן שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, זה חוק שלא הקנה סמכויות לרשות התעופה האזרחית לבצע פיקוח ואכיפה, בנושא, גם בנושא של נגישות לתובלה אווירית, למרות שהוא מקצה ומנחה על הסדרים בכלי טיס, ובעתיד לפי התיקון שמוצג כעת, גם בשדה תעופה, הוא נותן הנחיה, אבל לנו, כמפקחים, כרשות תעופה אזרחית, כמפקחים של רת"א, בכל תעודת מפקח יש את מקור הסמכות של הפיקוח.
יהודה גילאי: החוק והתקנות שנקבעו מכוחו אינם מאפשרים לרשות התעופה האזרחית לבצע את הפיקוח, מי שאחראי על יישום התקנות האלו והחוק, זאת הנציבות לשוויון במשרד המשפטים.
יהודה גילאי: ביררנו את זה עם הלשכה המשפטית שלנו.
יהודה גילאי: אחת שיבוצעו שינויי חקיקה וצריכים פה שינויי חקיקה להאציל את הסמכות המתאימה לרשות התעופה האזרחית.
יהודה גילאי: התקנות היום קובעות הסדרים של ציוד בשדה התעופה, של ציוד בכלי טיס, לדעתי גם בשדה התעופה.
יהודה גילאי: רת"א גם מפקחת על שדות התעופה, מפקחת גם על רשות שדות התעופה.
יהודה גילאי: צריך לבצע פה, לראות את הדברים בפריזמה הנכונה.
יהודה גילאי: בכל הדברים שרלוונטיים לציוד בכלי טיס, בכיסאות המתקפלים, במסעדים המתקפלים, בידיות האלו, עקרונית רשות התעופה האזרחית מבצעת מה שנקרא מעין Test שנתי לכלי טיס.
יהודה גילאי: וניתן, אחת שיבוצע, בוא נגיד בהתאמה לא מורכבת יחסית, לבקש את מפקחי רת"א לבדוק גם שהכיסאות מתרוממים כיאות ושהמעברים הם לרוחב.
יהודה גילאי: כפי שאמרתי, דרך אגב, חברת אל על, הדברים האלה יש להם תקינה בינלאומית והרלוונטיות פה היא לא מסובכת.
אורי מקלב: מישהו בודק את אל על בשדות התעופה האחרים, נניח, בשדה האירופאי, בודקים את אל על, את המטוסים שלהם, אם יש להם את הדברים, או שזה לא מקובל לבדוק?
אורי מקלב: כמו שאנחנו לא בודקים את החברות הזרות?
יהודה גילאי: אל"ף, אנחנו בודקים.
אורי מקלב: אתם בודקים את הכלי טיס של החברות הזרות.
יהודה גילאי: כן.
יהודה גילאי: אבל הרלוונטיות היא לאספקט הבטיחותי.
יהודה גילאי: אני לא מכיר וזה חברת אל על תגיד, אני לא מכיר בדיקות, שוב, גם מפקחי רת"א שמבצעים בדיקות לכלי טיס זרים, אינם יכולים, אין להם מקור סמכות, לבצע בדיקות לנושא של אספקטים שנוגעים לחוק הרלוונטי של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
אורי מקלב: מי נותן לכם את זה?
אורי מקלב: הכל, שוויון זכויות, הם נותנים לכם את הפרמטרים?
אורי מקלב: מי נותן לכם את התקנות?
אורי מקלב: מי קובע לכם מה צריך להיות ואיך צריך להיות?
עירית שביב שני: משרד התחבורה.
קריאה: משרד התחבורה אומר שלא.
יצחק הנאו: אם הכל בא מתקנות הנגישות, אז לדעתי תקנות הנגישות בכל מה שקשור לתעופה, מאוד לא מפותחים.
יצחק הנאו: כנראה שזה מקור הבעיה.
יצחק הנאו: קודם כל הן לא מתאימות, ואחרי זה, גם לא מפקחים.
קריאה: איריס, לגבי התקנות, התיקון לתקנות, אולי תגידי מתי הוא יהיה.
איריס ברקת: אני חייבת לצאת.
אורי מקלב: מילה, בבקשה.
אורי מקלב: היא אומרת שהיא לא נוגעת בשום דבר, גם לא מה שקשור בתעופה.
אורי מקלב: גם לא בתקנות.
קריאה: הם מרכזים את הנושא.
איריס ברקת: אני חייבת לעשות, לפחות לגבי מינהל היבשה.
איריס ברקת: אני לרגע אעשה, אסביר משהו.
איריס ברקת: תנו לי רגע להסביר משהו.
איריס ברקת: מבחינת שאני מדברת שאני אחראית לגבי האוטובוסים, אז אני אחראית על התקינות, על מה שצריך להיות באוטובוס, אני אוכפת עם חברות האוטובוסים, אין להם את הציוד, כמו שרשום בתקנות, זה אני הגורם במשרד שמחייבת את חברות האוטובוסים, המוניות, הרכבות, כל זה – אחריותי.
איריס ברקת: נכון שיש חלק מהדברים שאני לא יכולה לאכוף ומי שיכול לאכוף את זה, זה הנציבות ואנחנו הגענו, ישבנו עם הנציבות והגענו אתם להסדר איך אנחנו בכלל מטפלים בפניות הציבור של מינהל יבשה בכלל.
איריס ברקת: אני לא מדברת על תעופה, איך אנחנו נטפל ביחד, איך אנחנו עושים את החלוקה מי אוכף ואיך אוכף.
איריס ברקת: יש לנו איזה שהוא הסדר.
עירית שביב שני: מי אחראי על עדכון התקנות?
איריס ברקת: היועצת המשפטית של משרד התחבורה.
אורי מקלב: נעמה מזור, אולי תתני לנו קצת מזור לכל הבלגאן שיש לנו עכשיו?
נעמה מזור: קודם כל, יש תקנות, התקנות הן משנת 2003 והן באמת מאוד מאוד מצומצמות.
נעמה מזור: אנחנו כן עוסקים באכיפה, אכן בעיקר באכיפה מול איריס ברקת, בכל מינהל היבשה.
אורי מקלב: אל תתייחסי למינהל היבשה, למינהל האוויר.
נעמה מזור: שוב אני אומרת, בנציבות אנחנו כן אוכפים את התקנות קודם כל שתדעו, אנחנו אוכפים, יש לנו אפשרות אכיפה ואנחנו אוכפים בעיקר בעניין של אוטובוסים ורכבות, כי שם רוב התלונות.
נעמה מזור: לגבי הטיס – כן יש תקנות לגבי שדות התעופה וזה בתוספת התשיעית, תחת מתקן מרכזי, זה עוסק בשדות התעופה ואנחנו הולכים משדה תעופה לשדה תעופה, כמה שכוח האדם מאפשר לנו ואנחנו אכן אוכפים והוצאנו, אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל לשדה דב כבר יצאו כמה מכתבים וצווים והם אכן הנגישו.
נעמה מזור: בשדה דב עשו עבודה מאוד מאוד גדולה.
אורי מקלב: כמה שדות תעופה יש לנו בארץ?
קריאה: יש שבעה שדות תעופה.
נעמה מזור: שבעה, אני חושבת.
קריאה: אזרחיים או צבאיים?
אורי מקלב: לא רק אזרחים.
נעמה מזור: בסדר, שדה התעופה שלנו הבא בתור זה חיפה, לא חשוב.
נעמה מזור: בכל מקרה, השורה התחתונה היא, שבאף אחד מהמקרים שנדונו כאן, לפי התקנות, אין לנו מה לאכוף כי התקנות כלל אינן נוגעות לנגישות השירות.
נעמה מזור: מה שנוגע לנגישות השירות זה תקנות, פשיטת תקנות נגישות השירות כפי שאנחנו מכירים אותה היום, זה היה יכול לפתור את הבעיות שהועלו פה, אם היתה לנו שמירת דינים בתקנות האלה, אבל אין.
נעמה מזור: ולכן באמת חייבים לעדכן את התקנות.
נעמה מזור: שוב, אני חוזרת ואומרת, לא חשוב איזו אכיפה נעשה ויכול להיות שנפנה את כל כוח האכיפה שלנו רק לשירות הזה של תובלה אווירית, לפי התקנות היום אין לי מה לאכוף במקרים האלה.
עירית שביב שני: אם אפשר להוסיף.
אורי מקלב: עירית, כן.
עירית שביב שני: אנחנו הצענו הצעה לתיקון תקנות התחבורה הציבורית שמרחיבה מאוד את הנושא של טיס, גם בנושאים נוספים אבל זה מה שכרגע מעניין אותנו והעברנו את זה למשרד התחבורה ועכשיו זה נושא בטיפול שלהם.
ישראל אבן זהב: כמה שנים זה בטיפול שלהם?
ישראל אבן זהב: אני יודע.
עירית שביב שני: רציתי להגיד עוד כמה דברים, באמת, מעבר לפנייה של שרון ושל ישראל אבן זהב שהגיעו לכאן בעצם דרך הנציבות, היתה לנו עוד פנייה בשנה האחרונה, גם של אדם עם מוגבלות ראייה ושמיעה, שגם לא קיבל ליווי וגם במהלך הטיסה בכלל לא התייחסו אליו, הוא לא ידע מתי מגיעים עם המזון, הוא לא קיבל שום יחס שאפשר לו לדעת מה קורה, גם כשהוא ביקש סיוע – הוא לא קיבל.
עירית שביב שני: זה היה מקרה שהיה לפני שנה ובאמת הוא רק ביקש את הייעוץ שלנו.
עירית שביב שני: בהחלט אני חושבת שלמרות שבאמת הנושא עדיין לא מוסדר בתקנות, אני חושבת שאל על, עולה מכל המקרים כאן, שאל על לא נערכת מספיק לתת שירות שוויוני לאנשים עם מוגבלות, לא נערכת מספיק לתת התאמות.
עירית שביב שני: מהדברים, אני שאלתי לפני כמה ימים את רוני ואת מירי מאל על אם יש להם רכזי נגישות, הם לא ידעו על מה מדובר.
מירי אילדיס: ודאי שידענו.
מירי אילדיס: את שאלת על אחד.
מירי אילדיס: ואנחנו, לנו יש שבעה רכזי נגישות בחברת אל על, הם נקראים CRO, לא חיכינו לתקנות של השוויון פה במדינת ישראל.
מירי אילדיס: אמרנו לכם בדיוק, זה נקרא CRO.
עירית שביב שני: נשמח להיות אתם בקשר.
מירי אילדיס: בוודאי, והזמנו אותך לפגישה, לכן ההצהרה הזאת אפילו קצת מקוממת.
מירי אילדיס: כלומר, אנחנו בהתכתבות ואת תגיעי גם לפגישה ואנחנו נשמח להציג לך.
מירי אילדיס: יש לנו שבעה רכזי נגישות בחברת אל על, בגלל הגודל שלה.
מירי אילדיס: הם אחראים לתת פיתרון לכל נושא מיידי.
אורי מקלב: שירות?
מירי אילדיס: שירות ופיתרון מיידי בכל מה שבשטח, On line.
מירי אילדיס: גם בפלאפונים וגם להעיר אותנו באמצע הלילה, אני CRO, לדוגמה אחת כזאת, יש לנו במוקד, יש לנו במבצעי קרקע בתחנות.
אורי מקלב: אז יש לך כמה תפקידים.
אורי מקלב: אחד מהתפקידים שלך זה גם CRO?
אורי מקלב: זאת אומרת, זה לא בן-אדם מיוחד.
אורי מקלב: יש עוד תוספת תפקיד.
מירי אילדיס: בסדר, יש לנו, אין הנחיה, זה על-פי התקנות האמריקאיות.
אורי מקלב: אני מבקש לדעת, מי מפקח.
עירית שביב שני: רכז נגישות צריך לדעת מה החובות שלו ומה הזכויות שלו.
אורי מקלב: אבל מי צריך את זה לפקח?
אורי מקלב: אתם צריכים לעמוד מול הרכזים.
עירית שביב שני: בעניין הזה, החוק לא מאפשר לנו לדרוש שיהיה רכז.
אורי מקלב: מי מפקח בכלי טיס שאם יש, נניח את הדבר האלמנטארי, כיסא הגלגלים המיוחד.
אורי מקלב: מי?
נעמה מזור: אנחנו.
אורי מקלב: אתם עולים על מטוסים ואתם נותנים, בתוך ה- Test?
אורי מקלב: מתי אתם עושים את זה?
נעמה מזור: אין לנו הרבה כוח אדם.
אורי מקלב: רבותי, יש כאן בוקה ומבולקה בכל הנושא הזה.
שרון מידן: אני מבקש להתייחס לעניין של ה- CRO, הרכזי נגישות.
שרון מידן: אני פניתי ובדקתי דרך האתר של אל על, ראיתי שבאמת יש רכז נגישות, רשומה כתובת ורשום שהם עובדים לפי התקנון האמריקאי.
שרון מידן: הורדתי את התקנון וקראתי אותו, אבל בשטח אין שום מענה.
אורי מקלב: אין נגישות?
שרון מידן: אין נגישות.
שרון מידן: הם עובדים לפי התקנון האמריקאי, התקנון האמריקאי בנושא הזה שהם אומרים שהם עובדים לפיו, בהתייחס ללקויי שמיעה וחירשים, אבל בפועל, בשטח, אין מענה.
שרון מידן: אין מענה.
שרון מידן: בדקתי את זה.
קריאה: תשאל אותו אם הוא ניסה לצלצל לטלפון TTY שהתקנו לאחרונה.
שרון מידן: אני לא מדבר אנגלית.
שרון מידן: TTY אני מנסה לפנות אליכם כאן, כישראלי, לגוף ישראלי, שלחתי לכם מייל, פקס'.
שרון מידן: ניסיתי לשלוח, רציתי לפנות באמצעות מייל, פקס', SMS, לא היה לי מענה, זאת אומרת שאין לכם מענה ללקויי שמיעה, לחירשים, גם אם אתם עובדים לפי התקנון.
אורי מקלב: קיבלנו תשובה משרון, שאין.
אורי מקלב: גם אם יש, אין מענה.
מיכאל רויטמן: אני יועץ נגישות לרשות שדות התעופה.
מיכאל רויטמן: על אף שאין לנו צד בעניינים הספציפיים פה, הואיל והזמנתם, אז אנחנו מבקשים להגיב.
אורי מקלב: רשות שדות התעופה, מיכאל, בבקשה.
מיכאל רויטמן: קודם כל, אני מבקש ברמה האישית, להביע את התנצלותי עם הסיפור המזעזע ששמעתי של נתן.
מיכאל רויטמן: זה נגע בי יותר ממה שזה נראה.
מיכאל רויטמן: הדיון עוסק פה בכמה עניינים עקרוניים וכדאי לברר ביניהם ולתת, לנסות לתת מענה לשאלות שגם אתה העלית.
מיכאל רויטמן: במדינת ישראל יש חוקים, יש חוקים שנוגעים לענייני נגישות, יש חוקים שנוגעים, חוקים ותקנות, שנוגעים לענייני נגישות, לענייני תחבורה, ונהלים ספציפיים למקום כזה או אחר.
מיכאל רויטמן: אז ברשות אדוני, אני רוצה רק לעשות סדר קטן בנושא.
מיכאל רויטמן: כפי שאמרה חברתי נעמה מהנציבות, בשנת 2003 חוקקו תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בפרק תעופה.
מיכאל רויטמן: הגורם האחראי לתקנות האלה, שמטעמו הם נוצרו, דא עקא, משום שלא היה במקום אחר, זה שר התחבורה.
מיכאל רויטמן: אני תמה, שר התחבורה מתוקף סמכותו כסמכויות שר, אחראי כמובן על כל פעילות תחבורתית, בין אם היא יבשתית, ובין אם היא אווירית ובין אם היא ימית.