GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בילסקי: מי שבגן הילדים בא הראה תעודת זהות, אצלנו לא מאמינים לבנאדם אתה צריך להוכיח שאתה זה אתה, צריך תעודת זהות ורושמים.
זאב בילסקי: סיימו את כל התהליך הזה ושאלו אותי "בילסקי מה דעתך?"
זאב בילסקי: . אמרתי להם "אגיד לכם את האמת, אני לא אוהב להשבית שמחות אבל כל העסק הזה לא נראה לי".
זאב בילסקי: שאלו "למה?"
זאב בילסקי: אמרתי "למה צריך האדם להטריח את עצמו, לשבת שעתיים בתור כדי לרשום את הילד שלו לבית ספר.
זאב בילסקי: בואו נחשוב על הליך אוטומטי, נעשה רישום אוטומטי.
זאב בילסקי: אני מכיר את כל הילדים ויש לי רישום בארנונה על כל מי שנולד, אני יודע שמי שהלך לגן ילדים דתי הוא בדרך כלל ילך לממלכתי דתי.
זאב בילסקי: אני אנסה ואשלח לאדם מכתב שאומר מר בילסקי הנכבד אני שמח להודיעך שבנך ערן בן השש רשום לבית הספר יחדיו, ואם הרישום הזה מתאים לך אינך צריך לעשות דבר.
זאב בילסקי: אם לא אנא חזור אלי ונטפל בעניין".
זאב בילסקי: הסטטיסטיקה הראתה ישר ש- 20% חוזרים אליך ולגבי ה- 80% אתה לא צריך לעשות כלום, לא צריך תחנות רישום ולא שום דבר.
זאב בילסקי: כל האלה שארגנו את תחנות הרישום היו עם פרצוף חיוור.
זאב בילסקי: הם אמרו "כל מה שטרחנו, הצבנו חוברות, מסך טלוויזיה לזמן ההמתנה בתור ושיוכלו להלל את העירייה.
זאב בילסקי: בילסקי רוצה לעשות משהו ולבטל לנו את כל העניין".
זאב בילסקי: אז מצאו ספר ישן ואמרו "בילסקי כל הכבוד לרעיון שלך אבל החוק מזמן התורכים והחוק העותמני אומר שצריך להתייצב".
זאב בילסקי: אדוני מכיר את זה כי הוא היה במוניציפאלי.
זאב בילסקי: צריך להתייצב אישית.
זאב בילסקי: אז כל עם ישראל, 1.6 מיליון תלמידים כל הזמן באים אישית להירשם.
זאב בילסקי: אני הייתי חיוור והם חגגו ואמרו מה אני מבין בחינוך אבל הנה החוק אומר אחרת.
זאב בילסקי: לא ויתרתי, הלכתי למשרד החינוך, לשר, למנהל הכללי, לא עזרו בשום דבר כי חוק זה חוק ואותו לא ניתן לשנות.
זאב בילסקי: נסעתי הביתה, בדרך לבית פגש אותי איציק כהן שהיה סגן המנהל הכללי של משרד החינוך ובמקרה תושב רעננה.
זאב בילסקי: שאל אותי למה פני נפלו.
זאב בילסקי: אמרתי לו שניסיתי לעשות רישום ישיר והייתי אצל השר ואצל המנהל הכללי ושום דבר לא יצא.
זאב בילסקי: אמר לי "שב, יש לי בשורה טובה בשבילך.
זאב בילסקי: אני אחראי על הניסויים במשרד החינוך, ברגע זה אנחנו מחליטים על ניסוי, יהיה רישום ישיר בתור ניסוי".
זאב בילסקי: עד היום יש 115 רשויות מקומיות שהם בניסוי, מה שאני מספר היה לפני כעשר שנים והכל עובד טוב.
זאב בילסקי: אני מציע לכבודו, סיפרתי את הסיפור לכבודו כי הרעיון של כבודו היה רעיון טוב, אמרת שנכין הצעת חוק, נריץ אותה ואף אחד לא יתנגד להצעה, מדובר על אנשים שבכל יום שעובר אנחנו מדברים על פחות אנשים.
זאב בילסקי: אבל מה?
זאב בילסקי: – פה נפלאות דרכי החקיקה, ומי כמונו, האמת שזה קצת מעודד אותי כשראיתי שגם אדוני וגם יושב ראש וועדת הכספים חתומים וזרקו אותם, אז אני מרגיש טוב שזרוקים אותי כל יום.
זאב בילסקי: אני חושב שלא יהיה כאן מישהו מסביב לשולחן שיגיד לא להצעה ונמשיך הלאה עם הכרטיסים.
זאב בילסקי: הבעיה הייתה רק משפטית.
זאב בילסקי: אני מציע שאנחנו נשב עם המשפטנים, מוכרח להיות כאן איזה איציק כהן כזה, תקנת שעה.
זאב בילסקי: הרי אנחנו לא רוצים את זה לתמיד אלא רק כתקנת שעה כדי לאפשר לקבל את ה- 600 שקלים האלה ולא רק בגלל אותם 85% שלא קיבלו את זה.
זאב בילסקי: אמרת בצדק שלעולם לא תטיל דופי באנשים אבל מי יודע מי משתמש בכרטיס, למה משתמש.
זאב בילסקי: רצינו לעשות משהו טוב והרוב ממילא כבר ניצל את זה, ומי שלא שמנצל את זה האוצר מרוויח.
זאב בילסקי: אני גם חושב שבשביל 3 מיליון גם רעים לא יעשו את הטריק הזה כדי להרוויח אותם.
זאב בילסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לנסות לחשוב, חייב להיות איזה אדם טוב באמצע הדרך, תמיד אני מוצא אדם אחד טוב, והאדם הטוב הזה ינחה אותנו למצוא איזו תקנת שעה שתאפשר לנו מידית להזרים את הכסף.
זאב בילסקי: אני חושב שגם הרשות תשמח, היא לא צריכה להתעסק כל הזמן בהטענת הכרטיס.
זאב בילסקי: למעשה אנחנו מדברים על כמה שנים בודדות.
זאב בילסקי: אני רוצה לומר לך בגילוי נאות שהקשר שלי עם הרשות הוא יוצא מהכלל טוב, אני משקיע הרבה מאוד מהזמן לעזור ליחידים.
אורי מקלב: על פי הדברים זה על פי האוצר.
אורי מקלב: יכול להיות שהם לא יכולים.
זאב בילסקי: אני רוצה לומר לאדוני שבכל פניה שלי לרשות, 24 שעות אני מקבל ונהנה משיתוף פעולה, אני נהנה מרצון טוב ואתה רואה שאנשים שמחים בשמחה שלי כשמצליחים לעזור לאנשים.
אורי מקלב: אני שמח במה שאמרת.
אורי מקלב: אנחנו לא אומרים שנעביר את זה למהלך ההתייצבות.
אורי מקלב: אנחנו אומרים שנעשה שני מסלולים.
אורי מקלב: מי שחושב שהוא צריך לשמר את החוק התורכי ושימשיכו להירשם, וכאן מי שרוצה את הכרטיס שישתמש, אבל אפשר גם בדרך נוספת.
אורי מקלב: אני חושש ממה שאמרת "בואו נעשה ניסוי" לא שנעשה ניסוי ונמצא את הפתרון.
אורי מקלב: יתכן שמי זה שאמר שהפתרון הוא הכרטיס ועשה את הניסוי.
אורי מקלב: אני מנסה להרחיב את הניסוי כאן.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על ניצולי השואה שהם בעצם יהיו הפיילוט שעליהם נבחן איך הטכנולוגיה המשוכללת עובדת.
אורי מקלב: היום המדינה אומרת שאפשר להחיל על עוד דברים כמו קצבאות ביטוח לאומי שיהיו בכרטיס.
אורי מקלב: אפשר למצוא עוד דברים עם תבונה אבל התבונה בסוף זה שנשאר יותר כסף.
אורי מקלב: אין ספק בסופו של דבר, וזה ברור מהנתונים של הסקר, שהכסף נשאר באוצר ואם יתנו את זה במזומן או שיעבירו לחשבון ישאר פחות מאשר אם נותנים את זה באמצעות כרטיס.
אורי מקלב: זה נתון שאין לי ספק בנכונותו.
זאב בילסקי: אבל הנתונים שיש לנו הם שמתוך 2,390 85% יש.
זאב בילסקי: מכלל.
אורי מקלב: אבל יש עוד 13% ויותר שלא מנצלים.
אורי מקלב: מתוך ה- 2,390 איש שהיו צריכים לנצל רק 20% - - -
קריאה: אומרים שמנצלים השאלה מי מנצל.
אורי מקלב: אתה יכול להגיד לי למה את השי שנותנים לעובדים לא נותנים במזומן?
זאב בילסקי: אמרתי לך כי הם מגדילים את הסכום.
אורי מקלב: אני יודע איזו ביקורות למבקרת העירייה הייתה על הדבר הזה.
אורי מקלב: אנחנו באים מאותו בית ספר ואנחנו יודעים מה זה נותן.
אורי מקלב: כשאתה בא עם השי אומרים לך שמחוץ ל- 500 שקל יש מבצעים ואם אתה קונה ברשתות המזון השווי הוא פחות 15%.
אורי מקלב: תראה את השי שנותנים לעובדים שאומרים להם שברשתות המזון השווי הוא פחות.
אורי מקלב: אומרים לך ששווי 100 שקלים הוא פחות.
אורי מקלב: לא שהם הוסיפו ובמקום ה- 100 ששילמו קיבלת 120 שקל.
אורי מקלב: אומרים לך אומנם קיבלנו שי של 100 שקל אבל שילמנו רק 85 שקלים.
אורי מקלב: אנחנו נעשה כעת סבב של הדוברים וגם נקבל את נתוני הסקר.
יפעת סולל: בנושא הזה אני מבקשת לומר משפט אחד.
יפעת סולל: אמרת באמת את הדברים החשובים.
יפעת סולל: בעיניי באמת יש כאן אבסורד.
יפעת סולל: חלק מהכסף ממומש אבל לא כולו, וצריך לראות איך הכל ממומש.
יפעת סולל: נדמה לי שאם מעבירים כאן באמת חקיקה של הוועדה צריך לראות איך זה נעשה.
יפעת סולל: אין לי ספק שבסוף צריך כאן חקיקה כדי להעביר את כל הכסף.
יפעת סולל: לדעתי יהיה מאוד קשה ואתה אפילו אומר שההתנגדות היא שקטה כי אף אחד לא רוצה לצאת כמתנגד להטבות לניצולי שואה.
יפעת סולל: נשמע לי שזו הצעת חוק ששווה להביא אותה גם אין הסכמה של הממשלה.
שלומית אבינח: בבקשה, מה- 14 ביוני.
שלומית אבינח: זה כאן.
אורי מקלב: היא כבר הייתה בוועדת שרים, היא כבר ירדה.
עופרה רוס: אני אתייחס לכל הדברים שאתה אומר.
עופרה רוס: אני יושבת בשקט ושומעת ואני באמת רוצה להתייחס.
יפעת סולל: בבקשה לפני כן נראה לי מרות שמה שצריך, ולמרות שגם אם בוועדת שרים לא רצו להחליט או לא רצו לתמוך, יש להביא אותה לחברי כנסת ולראות כשמביאים להם הצעה כזאת להצעה טרומית מורידים אותה מסדר היום.
אורי מקלב: לא מובן למה להוריד את זה.
יפעת סולל: נראה לי ששווה להביא את זה להצבעה גם אם אין תמיכת ממשלה.
יפעת סולל: יכול להיות שקשה לחברי הכנסת מהקואליציה לעשות את זה.
אורי מקלב: יש לי הצעת חוק של 61 חברי כנסת רשומים ולא מצליחים.
יפעת סולל: אני אומרת שיכול להיות שבסיטואציה כזאת חברי כנסת מהקואליציה לא יכולים להביא את זה.
אורי מקלב: על חלק אנחנו יודעים, זה לא קשור לקואליציה או לא.
אורי מקלב: יש כאן חוקים הכי טובים שהוא הביא ואני לא יכולתי אפילו להיות באולם כדי להצביע.
זאב בילסקי: והצלחתי.
זאב בילסקי: וזה מקרה יותר טוב מהמקרים שהצלחתי.
אורי מקלב: אבל אני רוצה לומר שגם המימוש של ה- 3 מיליון זה עניין מבחינת האוצר.
אורי מקלב: אבל מבחינת האנשים עצמם אף אחד לא יודע מי מימש באמת, האם אותו ניצול שואה מימש או מישהו אחר ונשאלת השאלה למה מימש.
אורי מקלב: לפי הסקר, 80% נוצל למזון ולא לתרופות.
אורי מקלב: אמרתי שאם זה לתרופות זה בכל זאת נותן איזה בטחון.
אורי מקלב: זה לפי הנתונים.
שלומית אבינח: זה רק מעכשיו, רק מעכשיו הם מקבלים את התרופות, מיוני.
אורי מקלב: אומר עורך דין דן אורן ממשרד המשפטים, דברים שנאמרו בפברואר 2010 בפני בוועדה.
אורי מקלב: לשאלה ששאלה תמי מרוז "האם לא יכולה הממשלה להחליט לתת את זה בכסף?"
אורי מקלב: עונה עורך דין דן אורן "זה בדיוק מה שאני אומר שלא.
אורי מקלב: כאשר הסכום הבסיסי  נקבע כבר בחוק מקור הסמכות צריך להיות גם חוק" אני לא מבין בזה אבל נניח שגם חוק זה לשנות מצב זה באמת מהפכה גדולה.
אורי מקלב: "החוק קבע שאנחנו צריכים לתת סכום של 1,000 שקל ישירות לחשבון של הניצול".
אורי מקלב: מה שאנחנו סיכמנו זה שאנחנו הולכים להגיש הצעת חוק בשם בוועדה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לראות אם האוצר יתנגד, האם הממשלה תתנגד או מישהו אחר.
זאב בילסקי: בוא נאמר שאנחנו מביאים את זה למרות ההתנגדות וזה עובר.
זאב בילסקי: כמה זמן עובר עד שהחוק הזה יעבור?
שלומית אבינח: יש לזה עלות תקציבית.
אורי מקלב: אני רק רוצה לומר לך שאת ההסכם של הכרטיס עשו על 500 שקל.
תמי מרוז: נאמר שהם לא מרוויחים כלום אז אין להם גם בעיה להפסיק את העסקה.
עופרה רוס: דבר אחד אני לא מבינה, גם המשרד לאזרחים וותיקים וגם משרד הרווחה שותפים מלאים לפעילות הזאת.
עופרה רוס: הרי הם עמדו מאחורי כל זה.
עופרה רוס: לכן זה נטען.
אורי מקלב: כי החוק לא אפשר אחרת.
עופרה רוס: אני לא חושבת שזה מחוסר בררה.
עופרה רוס: הייתה החלטת ממשלה.
עופרה רוס: אני לא מגנה על שום דבר.
עופרה רוס: אדוני אני חייבת להבין את הדברים כי כאילו כל הקוצים מופנים אלינו.
עופרה רוס: אני חייבת לציין כדי לשבר את האוזן לכולם לחזור איך התקבלה ההחלטה.
עופרה רוס: הייתה החלטת ממשלה קודם לפני שאני נכנסתי לתפקיד.
עופרה רוס: לפני כמה שנים בהחלטת ממשלה דובר לתת סל שירותים.
עופרה רוס: מי שהיה שותף להחלטת הממשלה הזאת זה משרד הרווחה, משרד ראש הממשלה, משרד הגמלאים דאז היום המשרד לאזרחים וותיקים, וכפי הנראה גם משרד האוצר.
עופרה רוס: כולם היו שותפים להחלטה הזאת.
עופרה רוס: זאת לא החלטה שנולדה ביום בהיר אחד שקם משרד האוצר והחליט שנפל משהו והוא מקבל את ההחלטה.
עופרה רוס: כל אותם אנשים היו שותפים לאותה החלטה.
עופרה רוס: את זה כן צריך להבין.
אורי מקלב: זה החוק, את זה כבר אמרנו.
עופרה רוס: אני מדברת על הקטע של המהלך, אולי צריך לשנות אותו ואני לא אומרת שלא, כל המהלך נעשה בהסכמה מלאה של ארגוני ניצולי השואה, של נוח פלוג והארגונים ושל כל המשרדים - - - -
אורי מקלב: כי לא הייתה בררה.
עופרה רוס: אם ההחלטה שגויה ואם צריך לשנות אותה אז שכל אותם המשרדים - - -
אורי מקלב: לא אמרנו שההחלטה שגויה, אומרים שהמשך החלטה שגויה כי לא מקדמים את האלטרנטיבה החוקית לעגן את הדבר.
אורי מקלב: אנחנו לא מתווכחים על מה שהיה בזמנו.
אורי מקלב: אם משרד המשפטים אמר שאי אפשר לתת כסף.
אורי מקלב: ציינתי וגם שבחתי את משרד המשפטים וגם את משרד האוצר שמצאו יחד פתרון יצירתי ולא השאירו את זה כהחלטה ולא המתינו עד שיעבור חוק, אמרו שזה תהליך שלם, אנחנו עברנו את זה כבר.
אורי מקלב: לפני שישה חודשים עברנו כבר את כל התהליך שגם לקח כמה חודשים, מאז הוועדה שהתכנסה בפברואר 2010 התחלנו לקדם את זה.
אורי מקלב: מבחינתו היינו כבר מוכנים בחודש יוני.
אורי מקלב: החוק הזה היה יכול להיות מאושר וכבר להיכנס לספר החוקים וגם היה אפשר להתחיל ליישם אותו.
אורי מקלב: אנחנו לא מלינים על ההחלטה שהייתה.
אורי מקלב: זו הייתה החלטה של חוסר בררה וברכנו גם על ההחלטה שהייתה רעיון יצירתי.
אורי מקלב: ברכנו גם על המאמצים שנעשו כדי לשפר את התהליך באמצעות הרחבת מתן השירותים, על ידי הקלה והכל בסדר גמור.
אורי מקלב: אבל אמרנו במקביל שעם כל זה אנחנו לא חושבים שהגיענו למקסימום.
אורי מקלב: אני חושב שאם אחד, שניים, עשרה, עשרים, חמישים, שבעים או מאה ניצולי שואה לא יכולים לנצל את זה אז מבחינתנו, וזה גם לפי המסך שלנו שכ- 400 ניצולי שואה לא מממשים.
זאב בילסקי: אני חושב שיש הסכמה כללית מסביב לשולחן.
שרה זילברשטיין היפש: ראשית גם אם היינו שותפים, מהרגע הראשון מתריעים כמוקד ניצולי שואה שהדבר הזה אינו נכון מבחינת העברה.
שרה זילברשטיין היפש: התחלתם עם גילוי נאות גם היושב ראש וגם חבר הכנסת זאב בילסקי ואני רוצה לומר לכם שאני אישית משתמשת בכרטיס הזה, אימא שלי סעודית, ואני מקווה שאתם מאמינים לי שאני מחזירה לה את הכסף הזה.
שרה זילברשטיין היפש: אבל אני אישית משתמשת בזה וגם אני חלק מהסטטיסטיקה של ניצול באופן מלא.
שרה זילברשטיין היפש: אנחנו במוקד נעזרנו בהרבה מאוד מוקדנים - - - -
אורי מקלב: את משתמשת לצרכים שלך ומחזירה לה את הכסף כי היא לא יכולה להשתמש בזה.
אורי מקלב: ובסקר היא נמצאת כניצול של מאה אחוז.
שרה זילברשטיין היפש: אני מודה ומתוודה שאני מנצלת את זה עד תום.
שרה זילברשטיין היפש: לעצם העניין.
שרה זילברשטיין היפש: אנחנו נעזרנו בהרבה מאוד מוקדנים כדי להתקשר לאנשים ולבקש מהם, היו לנו כמה פניות ציבור וגם שם מכירים את הגברת הזאת שהיא עקרונית לא רצתה להשתמש וגם כדי להמחיש לממשלה שזה לא ראוי.
שרה זילברשטיין היפש: אנחנו התקשרנו אין סוף לאותה גברת ואמרנו לה "תשמעי גברתי, את הולכת להחזיר לממשלת ישראל 7,200 שקל וזה פשוט חבל".
שרה זילברשטיין היפש: נמצא לפניכם גם הסקר של המוקד שלנו מבחינת התלונות שהתקבלו.
שרה זילברשטיין היפש: אני כמי שאחראית על פניות הציבור במוקד לניצול זכויות גם אני חשבתי החל מהרגע הראשון כך.
שרה זילברשטיין היפש: גם אם החלטת הממשלה הייתה בלית בררה את ההחלטה הזאת צריך לשנות.
שרה זילברשטיין היפש: אמרתי את גם לסגנית השר וגם אמרתי את זה למנהל הכללי.
שרה זילברשטיין היפש: אני רוצה לחזור על זה גם בפני הוועדה הנכבדה הזאת.
שרה זילברשטיין היפש: צריך להחזיר את הדבר הזה ולקבל את ההחלטות הנכונות.
שרה זילברשטיין היפש: לתת לאנשים את ההזמנות, אגב כמו בכל דבר וגם לניצולי שואה, לתת את הכסף הזה לשימושם ולצריכים הרלוונטיים, חלק רוצים לנצל אותו לטובת תרופות או לכל דבר אחר.
שרה זילברשטיין היפש: הם צריכים להחליט מה לעשות עם הכסף הזה מבלי לעשות עליהם ניסוי של כרטיס אשראי כזה או אחר.
שרה זילברשטיין היפש: הדבר הקשה ביותר שדווקא את הניסוי הבעייתי ביותר התחלנו עם ניצולי שואה, כן בררה או בלית בררה, אבל בסופו של דבר אני לא מבינה מה ההתנגדות של האוצר, של עופרה רוס - - -
עופרה רוס: למה התנגדות שלי?
עופרה רוס: אני לא מתנגדת.
עופרה רוס: סליחה, אני לא מתנגדת אני רק רציתי לציין לפני הוועדה המכובדת שההחלטה של הכרטיס נטען היא החלטה משותפת של המשרד לגמלאים, של משרד הרווחה, משרד ראש הממשלה, של משרד האוצר ושל נציגי ניצולי שואה.
עופרה רוס: זה הכל.
עופרה רוס: אם ההחלטה היא גרועה, נניח שהיא גרועה, אז כולם צריכים לשנס מותניים ולשנות אותה.
עופרה רוס: זאת לא התנגדות.
עופרה רוס: את אמרת כרגע "ההתנגדות של עופרה", זאת לא התנגדות.
אורי מקלב: ההתנגדות של מי?
עופרה רוס: רציתי להדגיש שההחלטה היא החלטה משותפת.
אורי מקלב: אני אחזור על זה פעם שלישית ופעם רביעית ולא יותר.
אורי מקלב: אנחנו לא אומרים ואין לנו ספק שההחלטה הייתה משותפת והיא בררת מחדל.
אורי מקלב: לפני דעתי עשו את המקסימום שהיה צריך לעשות.
אורי מקלב: גם הפתרון שהם מצאו וגם הדרך שעשו כדי להטמיע אותה, לדעתי יותר מזה אי אפשר היה.
אורי מקלב: אבל כולם מודים שאי אפשר להגיע לתוצאה מושלמת.
אורי מקלב: השאלה היא כמה אחוזים זו תוצאה מושלמת.
אורי מקלב: אין ספק שאת דרך המלך לא היה ניתן לעשות לפני הכרטיס.
אורי מקלב: ברור שהדרך ארוכה ואמרנו בסדר כדרך ביניים בזמן ביניים נלך על הכרטיס.
אורי מקלב: כעת נלך בדרך הקלה והפשוטה.
אורי מקלב: היא מתעכבת ואנחנו שואלים למה.
אורי מקלב: אם אף אחד לא מתנגד וכולם יגידו שלא מתנגדים, אנחנו נעבור בבדיקה נוספת פעם שנייה עם החלטה, גם עם הגופים המוסמכים.
אורי מקלב: נשאל שאלה הרבה יותר שקופה והרבה יותר בוטה וחזקה למה מתנגדים, ומי מתנגד.
אורי מקלב: אם יתברר שבכל זאת יש כך ויש דברים אחרים.
זאב בילסקי: עכשיו צריך למוצא את האיציק כהן.
קריאה: אני חושבת שהבעיה הייתה שהמשפטנים סיבכו את זה ואחרי שמחליטים מאוד קשה.
אורי מקלב: אני לא מסכים עם זה, גם המשפטנים אמרו שנעשה את זה והם היו יצירתיים.
תמי מרוז: ברור וידוע שגם משרד הרווחה והשירותים החברתיים היה שותף להחלטה ולחיפוש הדרך.
תמי מרוז: העניין גם נדחה ורצינו להוציא אותו לפועל.
תמי מרוז: ככה זה יצא, אבל מהתוצאות שמתקבלות כאן, ובהתחשב שהאוכלוסייה היא אוכלוסיית ניצולי שואה שמקבלת את הקצבה הכי נמוכה שיש, הם התחילו לקבל אותה רק בשנת 2007.
תמי מרוז: כל השנים לא קיבלו.
תמי מרוז: רובם הם יוצאי מחנות וגטאות, זאת אומרת שמדובר באנשים שעברו את השואה ולא קיבלו כל השנים שום גמלה.
תמי מרוז: זו הגמלה הכי נמוכה שמתקבלת היום מכלל מקבלי הגמלה.
תמי מרוז: לדעתי לכן המספרים האלה מראים שזה לא הצליח.
תמי מרוז: אומנם זה אחוז קטן שלא משתמש בכלל אבל יחסית לאוכלוסייה הזו זה אחוז גבוה בעיניי.
תמי מרוז: אני רוצה לומר שתי נקודות נוספות שצריך לקחת בחשבון כמובן במטרה לשנות את המצב.
תמי מרוז: אחת, יש כאן את עניין הכבוד כמו הגברת מעפולה שהיא כניצולת שואה לא רוצה תכתיב איפה להשתמש, למרות שהכרטיס די מגוון ורחב והצרכים הם די בסיסיים.
תמי מרוז: שנית, הכסף שמצטבר בכרטיס הלא מנוצל, יש תקופה שהזכות פגה - - -
עופרה רוס: זה לא נכון.
אורי מקלב: היורשים גם יכולים לקבל את זה.
תמי מרוז: היורשים לא יכולים לקבל.
עופרה רוס: לא נכון.
עופרה רוס: ברגע שתסיימי אני אתן סקירה על מה שקורה.
אורי מקלב: הרווח הכי גדול שיש לבעלי עסקים זה מהזיכויים, שם הרווח הגדול.
אורי מקלב: כ- 50% לא מנוצל, כולנו חיים בתוך עמנו וכולנו יודעים מה קורה עם הזיכויים.
אורי מקלב: אני מכיר כאלה שגנבו להם את הארנק עם כל הזיכויים.
עופרה רוס: אני רק רציתי להתייחס לנושא אחד כדי שיבינו שההחלטה לא הייתה רק של משרד האוצר שביום בהיר אחד החליט.
אורי מקלב: אני כן מצפה ממך להוביל, כל התפקיד שלך זה לתת לניצולי השואה את המקסימום בצורה הכי טובה והכי מכובדת.
אורי מקלב: זאת צריכה  להיות כאן אולי היוזמה שלכם כהצעת חוק פרטית.
אורי מקלב: אבל הגיבוי והכל, אני מצפה למכתב מכם שאומר שאתם תומכים בהצעת החוק הזאת אחרי מה ששמעתם.
אורי מקלב: אם מישהו לא מונע אז בואי תהיו שותפים בכירים ומובילים במהלך הזה.
עופרה רוס: קודם כל אני רוצה לציין שבעצם ההחלטה לכרטיס נטען שהתקבלה זה טרם כניסתי לתפקיד.
עופרה רוס: אני הגעתי לוועדה אם איני טועה בינואר 2010, זה היה חודש אחרי שהכרטיס הנטען יצא לאוויר.
עופרה רוס: רק כדי להסביר שנכנסתי לתפקיד כשהיה כבר כרטיס נטען.
עופרה רוס: זה מה שרק רציתי לומר.
עופרה רוס: אנחנו עשינו את המקסימום מצדנו, ברגע שהייתה החלטת ממשלה כמו כל גוף ממשלתי, כמו כל משרד ממשלתי עשינו את המקסימום שיכולנו כדי שהנושא הזה יצליח וכדי שכולם יוכלו לנצל את הכרטיס הנטען.
עופרה רוס: הפעלנו את כל כוחותינו, אם זה היה לא פעם ולא פעם בטלפונים לאנשים כדי שיכולו לעדכן את הכרטיס, הרחבנו את היריעה ליותר פעילויות.
עופרה רוס: ניסינו לעשות את המקסימום כדי שהכרטיס הזה יענה על הצרכים.
עופרה רוס: כשעלו כל מיני טענות מטענות שונות, אגב אנחנו גם קיבלנו הרבה מאוד פניות אלינו של אנשים שהיו מרוצים מהכרטיס הנטען.
עופרה רוס: זאת אומרת שהיו אנשים שהיו לא מרוצים ויחד עם זאת היו אנשים שהיו מאוד מרוצים.
עופרה רוס: אנחנו באחד הקטעים כשעמדנו בפני הוועדה המשותפת כשעלה הנושא, כמובן שהיו שותפים לוועדה משרדים אחרים, אמרנו בואו נעשה, אנחנו אמרנו, בוא נעשה סקר שביעות רצון ונראה פעם אחת ולתמיד האם הכרטיס הנטען עונה על הדרישות שלנו ואם ההחלטה היא נכונה או לא נכונה.
עופרה רוס: הנה הראיה, אני חושבת שזה היה דבר נכון, יש פנים לכאן ופנים לכאן.
עופרה רוס: עשינו סקר והסקר הוא סקר פתוח, כל אחד יכול לראות את הסקר, כל אחד יכול להתרשם מהסקר - - -
אורי מקלב: את זוכרת מה שאמר מר בורג זכרונו לברכה "מדבר סקר תרחק".
אורי מקלב: השאלה אם נשאלה השאלה - - -
זאב בילסקי: השאלה אם נשאלה שאלה אחת.
זאב בילסקי: 'האם אתה מוכן לקבל את זה במזומן או שאתה רוצה כרטיס'.
זאב בילסקי: אם את השאלה הזאת היינו שואלים בסקר היינו יכולים להסיק.
זאב בילסקי: שאלה פשוטה.
זאב בילסקי: האם אתה מוכן לקבל את הכסף במזומן או שאתה מתעקש לקבל את הכרטיס שנותן לך הרגשה שאתה רוטשילד ויש לך כרטיס.
זאב בילסקי: אז היית מוצאת ש- 99% היו אומרים תעשה לי טובה תעביר לי את הכסף לחשבון.
אורי מקלב: לשאול האם אתה רוצה כסף או אתה רוצה כרטיס.
זאב בילסקי: שאלתי את השאלה שלך כי אני מכיר אותך.
זאב בילסקי: אני לוקח על עצמי להיות לפה לכלום ואני יכול להגיד שכולם יגידו שהם מוכנים לקבל את הכסף לחשבון הבנק.
אורי מקלב: את צודקת ואני חושב שעשיתם את המקסימום.
אורי מקלב: ציינתי את זה, אבל בתוך מסגרת הכרטיס נעשה סקר שביעות רצון, אין לי בררה כי זו בררת מחדל ואז גם עושים את הסקר.
אורי מקלב: היית שאלה למה אתה לא משתמש כדי להבין מהם הצרכים.
אורי מקלב: נראה שאת הסקר הזה ערך "לאומי קארד".
אורי מקלב: גם השאלות שנשאלו פה לא הביאו למסקנה אם יש לשפר ואת מה ניתן לשפר.
אורי מקלב: שאלות כמו 'האם אתה או בן משפחה משתמש בכרטיס', או 'האם הייתה רוצה משהו אחר'.
אורי מקלב: זה לא סקר שביעות רצון אלא משהו אחר.
אורי מקלב: אני לא אתווכח כאן על העניין הזה.
אורי מקלב: תקבלי את מה שאנחנו אומרים שבתוך מה שחייבו אתכם לעשות עשיתם את המקסימום.
אורי מקלב: אנחנו שואלים כעת האם את רואה בעיה בלתת אפשרות - - -
עופרה רוס: אני אתייחס לזה.
עופרה רוס: הכסף לא חוזר למדינה גם היורשים מקבלים את הכסף.
עופרה רוס: על זה עמדנו כי לא הייתה כאן כוונה לחסוך כאן כסף.
עופרה רוס: אם אדם נפטר ונותר לו בכרטיס  X כסף אז כמו שאנחנו נותנים תגמולים ליורשים - - -
שלומית אבינח: אתם מודעים לו על כך?
שלומית אבינח: אתם שולחים מכתב?
עופרה רוס: לעצם העניין הזה שלשמו התכנסה הוועדה.
אורי מקלב: כרטיס או מזומן.
עופרה רוס: מזומן.
אורי מקלב: אנשים שלא משתמשים בו בחיים  ולא היה מי שיממש את זה גם אחריו הסיכוי הוא לא כל כך גדול.
אורי מקלב: 85% אמרו שלא פתחו בכלל.
אורי מקלב: מי שיודע התלמוד יודע שמנסים להתפלפל ולהגיד למה ככה ולמה לא, היה לנו תלמיד והיה לנו שיעור עם 150 תלמידים שלמדנו.
אורי מקלב: אומר התלמיד שישב בסוף, "הרב אבל אפשר להגיד הפוך ממה שאמרת?"
אורי מקלב: בשביל מה להגיד הפוך כשאפשר להגיד ישר.
אורי מקלב: למה צריך ירושות, למה צריך לתת ליורשים?
אורי מקלב: אפשר לעשות ישר.
שלומית אבינח: לשם הרצף אני אגיד את מה שאני זוכרת מהישיבה הקודמת, אמרתם "תנו לזמן לעבור, תנו לרוץ עם זה שנה, אנחנו בתחילת הדרך".
שלומית אבינח: עכשיו עברה כבר שנה וערכתם סקר ולמבחן התוצאה צריך להתייחס.
עופרה רוס: אני לא רוצה להיכנס כאן האם הסקר הוא חד משמעי, אולי רק 80%.
עופרה רוס: מה המדדים לסקר?
עופרה רוס: כי יכול להיות שמישהו יגיד 80% מרוצים זה גם טוב.
עופרה רוס: מישהו אחר יכול להגיד כל ניצול שואה, או 300 ניצולי שואה שלא מממשים את זה מתוך 2,000 זה גם הרבה.
עופרה רוס: כל אחד יכול להסתכל ולנתח את הנתונים אחרת.
עופרה רוס: איש שנותן שירות יגיד שאם 80% מרוצים זה טוב, זה נכון מבחינתם.
עופרה רוס: אני כשאני קורא את הנתון הוא מדבר אלי אחרת.
עופרה רוס: עיקר הדיון הוא לא כדי להבין איך מתנהלים היום מול אנשים שצורכים את הכרטיס.
עופרה רוס: אנחנו אומרים לפתוח עוד מסלול לשימוש בכסף הזה.
עופרה רוס: אפשר להעביר לחשבון כמו הגמלה רגילה.
עופרה רוס: למה להתנגד לזה?
עופרה רוס: להגיד תרצו בבקשה מי שלא רוצה יש לו זכות בחירה.
עופרה רוס: למי שהכרטיס מתאים ונוח לו שימשיך להשתמש בו.
עופרה רוס: אני רוצה לבחון  רעיון מסוים בעניין הזה.
עופרה רוס: אולי אתם קצת מכירים אותי, אני לא אומרת דברים לפני שאני בטוחה שהדברים האלה הם דברים ישימים.
עופרה רוס: אני רוצה לבדוק אם ניתן לעשות איזה שינוי מבחינתנו כשהמגמה היא לכיוון שלכם.
עופרה רוס: אם זה יהיה מוצלח אז בשמחה רבה.
עופרה רוס: אני לא רוצה לדבר על זה כרגע.
עופרה רוס: יש לי משהו בראש - - -
זאב בילסקי: תהייה אפשרות להעביר את זה למזומן?
עופרה רוס: קודם כל צריכים חקיקה כאן, זאת אומרת בקטע של החקיקה יש לי רעיון שאולי ייתן איזה מענה.
עופרה רוס: לקדם את הנושא הזה.
זאב בילסקי: אולי יש אצלכם מישהו בדומה לאיציק, תבדקי אצלכם, אולי יש איציק.
עופרה רוס: איציק הוא סוף הדרך, אין איציק.
זאב בילסקי: תאמיני לי שאם הממשלה רוצה לעשות כאן משהו היא יודעת.
זאב בילסקי: הנה מביאים כעת מטוסים- - -
יפעת סולל: אולי איזה מענק אבל זה לא יכנס כל חודש.
יפעת סולל: העניין שעורך הדין דן אורן טען שברגע שזה נכנס ברמה חודשית זה כמו קצבה.
יפעת סולל: אם נותנים את למשל לא כל חודש - - - -
זאב בילסקי: ניתן את זה מראש לשנה למשל.
אורי מקלב: אני שואל, ריבונו של עולם, למה?
אורי מקלב: הגשנו חקיקה, זה עבר את כל הביקורת המשפטית כאן.
זאב בילסקי: במקום כל חודש אז תנו ארבע פעמים בשנה.
זאב בילסקי: הנה פתרון.
זאב בילסקי: זה לא קצבה.
עופרה רוס: נבדוק את זה.
אורי מקלב: למה צריך את זה כשהחוק מדבר על תשלום כל חודש.
אורי מקלב: הוא מאפשר את זה.
אורי מקלב: החוק הזה היה יכול להיות מחוקק, מאושר, נכנס וגם מיושם לפני כמה חודשים.
אורי מקלב: זה עבר את כל הביקורת של כל המשפטנים.
אורי מקלב: לא היו הערות בנושא המשפטי.
אורי מקלב: היה צריך לעבור את הוועדות, זה כבר את הכל.
אורי מקלב: זה בחודש יכול להיות סגור.
אורי מקלב: יש דרך ארוכה שהיא קצרה ויש דרך קצרה שהיא ארוכה.
אורי מקלב: הלכנו על דרך ארוכה, אמרנו חקיקה גם שזה כל כך מסובך.
אורי מקלב: עברנו את זה, עשינו את זה.
אורי מקלב: אני יצאתי עם זה, הוועדה החליטה לעשות ולהרים את זה.
אורי מקלב: אני נתקל בקשיים.
זאב בילסקי: תוסיף את השם שלי, יש להם כל כך הרבה צרות ממני אז הם יגידו בואו נאשר את זה ונגמור עם זה.
זאב בילסקי: אני צוחק.
זאב בילסקי: אנחנו נלחם על זה ונעביר את זה.
שלומית אבינח: כמה זכאים משנת 2001?
עופרה רוס: 2,200 בערך.
עופרה רוס: אני לא אומרת את המספר המדויק אני אומרת כ-.
עופרה רוס: נכנסים גם אנשים חדשים.
אורי מקלב: נכנסים גם אנשים חדשים.
אורי מקלב: השואה הסתיימה לפני כ- 65 שנה.
אורי מקלב: כלומר ילד שהיה בן 14 או 15 כשהשואה הסתיימה, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהכי צעיר הוא בן 80.
אורי מקלב: אולי רק הרב לאו שהיה בין הבודדים שהיו - - -
עופרה רוס: אני נמצאת ברשות באמת בשביל לדאוג לניצולי השואה.
עופרה רוס: אחרת לא הייתי שם.
אורי מקלב: הרי יש לך הרבה דברים לקדם חוץ מלהתעסק עם הכרטיס.
אורי מקלב: היה לך קל יותר אם לא היו פניות ולא היית צריכה להתעסק עם זה והנושא היה יורד מסדר היום, היית יכולה להתעסק עם עוד הרבה דברים.
אורי מקלב: תבואי עם אלה שמתעסקים בנושא הצלת רכוש.
אורי מקלב: יש מה לעשות בשביל ניצולי השואה, יהיה לך עוד זמן.
עופרה רוס: אני אבדוק ואהיה אתכם בקשר.
אורי מקלב: את אומרת שלא בהכרח הגיל הצעיר הוא 80.
יפעת סולל: כי יכולים להיות גם ילדים.
יפעת סולל: מי שהיה אז עובר הוא היום בן 65.
אורי מקלב: אנחנו יודעים מה מנדלה עשה, וכמה ילדים נשארו ושרדו את שואה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על ממוצע.
זאב בילסקי: לדעתי בסיכום צריך לומר שעופרה רוס לקחה על עצמה לבדוק.
אורי מקלב: אני מניח שהיא לא רוצה לומר משהו מבלי שהיא בודקת את זה מול הגורמים.
אורי מקלב: היא אחראית וזהירה.
אורי מקלב: יכול להיות שהיא תאמר לנו שהמצב ברור והיא יכולה לומר שהיא עקרונית מצטרפת למסקנה הזו, אבל תנו לה זמן לבדוק את זה.
זאב בילסקי: התחלתי עם סיפור אישי אבל אני רוצה לספר כשסידרתי את העניין של הרישום הישיר, הגיעו אלי אנשים ושאלו "איך הם ירשמו?"
זאב בילסקי: . אמרתי להם שיש ארבע אפשרויות להירשם, בפקס, באינטרנט ואחרות.
זאב בילסקי: היו כאלה שהסבירו לי למה השיטה שלי לא טובה.
זאב בילסקי: שאלתי למה?
זאב בילסקי: אמרו לי "איזו חרפה, אדם בא לרשום את הילד שלו לכיתה א' והוא מרגיש כל כך טוב, אתה מונע ממנו את זה, הלכה לו החדווה".
זאב בילסקי: אמרתי שאולי נוסיף דרך נוספת באגרה.
זאב בילסקי: מי שרוצה את החדווה יכול לבוא לרשום את עצמו.