GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל מובשוביץ: בנהלים שהוציא מנהל אגף השיווק, מנהל האגף המטה, זו לא דיקטטורה, כל נוהל כזה עובר בחינה בחברת חשמל, בנהלים שלנו לא מנתקים אחרי חשבון אחד, נותנים עוד צ'אנס להידברות, עוד תזכורת.
שלומית אבינח: ובסוף שנה יש מדיניות אחרת?
ישראל מובשוביץ: לא, ודאי שלא.
ישראל מובשוביץ: זה עובד באופן שוטף.
ישראל מובשוביץ: נלך לעוד משהו שעשינו, משהו שתופס תאוצה בזמן האחרון, הוא התחיל עוד בזמן של מר דוד אסוס, יושב ראש הרשות הקודם, זה נקרא מונה מת"מ, מונה תשלום מראש.
ישראל מובשוביץ: אם יש לקוחות שמתקשים באופן קבוע לשלם את חשבונות החשמל שלהם---
שלומית אבינח: דרך אגב זה התחיל בוועדה לפניות הציבור כרעיון שעלה בישיבות.
ישראל מובשוביץ: ועכשיו מותקנים במדינה 16,000 מוני תשלום מראש.
סלעית קולר: אבל זה גם נעשה בכפייה, גם אם בן אדם לא שילם הרבה זמן, אז אומרים לו 'תשלם, ועכשיו אנחנו---
ישראל מובשוביץ: על פי אמות המידה יש לנו שלושה כלים לטפל בלקוח שחייב.
ישראל מובשוביץ: זה או לנתק אותו, או להתקין לו מונה תשלום מראש, או להתקין לו נתיך קטן שאומר לו 'תשמע, תוכל להשתמש רק בטלוויזיה', שאתם פחות משתמשים מאיתנו, אבל קומקום ומקרר.
שלומית אבינח: אבל בכל מקרה הוא צריך לשלם את החוב ואז אתה עושה לו.
ישראל מובשוביץ: ודאי.
ישראל מובשוביץ: מה אנחנו עושים במונה תשלום מראש, וזה מה שיפה בו?
ישראל מובשוביץ: יש לקוחות שמסכימים מרצון לעניין הזה ויש לקוחות שלא מסכימים, אז אנחנו משכנעים אותם או בסוף מטילים.
ישראל מובשוביץ: למה זה כדאי להם?
ישראל מובשוביץ: כי אני שותל את החוב בתוך המונה ולמעשה בצורה הזאת הוא שולט על הכסף בתשלומי החוב.
ישראל מובשוביץ: על כל 100 שקלים שהוא משלם, 40 שקל הולכים לתשלום חוב, 60 שקל על הצריכה השוטפת.
ישראל מובשוביץ: בפועל אני רוצה להגיד לכם שהלקוחות האלה לאט לאט מתרגלים לשלם, ויותר מזה, הם מתרגלים להשתמש על פי היכולת שלהם, וזה לדעתי ההצלחה הכי גדולה של המונה הזה.
מרב יוסף: והם מודים לנו על זה, מאוד.
ישראל מובשוביץ: מר דוד אסוס אמר, אנשים שלא יודעים כל כך איך לנהל את משק הבית שלהם, פתאום הם רואים שכל פעם הם מוציאים מהארנק 50 שקל, 100 שקל, זה לא דומה לזה שהוא מוציא אחרי חודשיים פתאום...
ישראל מובשוביץ: הוא מבין את המשמעות.
ישראל מובשוביץ: לגבי מועד משלוח החשבון.
ישראל מובשוביץ: ההסכם שלנו עם חברת הדואר, שהיא כרגע מחלקת החשבונות, ויכול להיות שזה ישתנה כי החברה מחויבת על פי זה שהיא חברה ממשלתית לעשות מכרזים בכל נושא, אז גם בנושא הזה אנחנו עושים מכרזים ולא שיש לי טענות נגד הדואר---
מרדכי אדלר דוד: למה לא לבד?
ישראל מובשוביץ: יש פעולות ליבה שמתאימות לגופים מקצועיים אחרים.
ישראל מובשוביץ: במשך שנים חילקנו לבד, עשינו בדיקה לפני כ-10, 15, 20 שנה אפילו, והגענו למסקנה שיותר יעיל שהדואר יחלק את זה.
ישראל מובשוביץ: יש התחייבות של אותו ספק שהוא במדרג של אחוזים, כמה אחוזים מהחשבונות הוא מחלק תוך יום, תוך יומיים, תוך שלושה ימים ותוך ארבעה ימים.
ישראל מובשוביץ: זאת אומרת אנחנו נותנים, על פי ההנחיה של הרשות, 14 יום לתשלום, כך שהחשבונות מגיעים לכל הלקוחות כשנשארים להם עוד עשרה ימים.
ישראל מובשוביץ: יש מדי פעם כשלים של הדואר.
ישראל מובשוביץ: ברגע שאני מקבל כשל, שהוא פרטני בודד, אני בודק אותו פרטני.
ישראל מובשוביץ: אם אני אקבל כשל קבוצתי, לפעמים דוור זורק את כל החשבונות באיזה שהוא פח אשפה, אתה מיד רואה את זה, מספיק שקיבלתי תלונות מהבית המשותף, אם קיבלתי עשר תלונות מאותו בית, אני יודע שהדוור פישל שם, אנחנו מיד פונים לדואר.
ישראל מובשוביץ: את הלקוחות במקרה הזה מתלוננים שהם שילמו באיחור, אני מזכה אותם, אני לא רב איתם ואני מתחשבן עם הדואר בצורה כלשהי, כך שאני חושב שבעניין של משלוח חשבונות, אנחנו עושים את המיטב.
שלומית אבינח: חבר כנסת מקלב, אני אעדכן אותך בקצרה.
שלומית אבינח: חברת החשמל לא אוהבת את מדיניות הדילוגים.
שלומית אבינח: ב-2009 היה מחסור בקוראי מונים.
ישראל מובשוביץ: כשאני אומר לא אוהבים, אני מתייחס לא כספק של---
אורי מקלב: לא, למה אתם לא חוזרים למחרת לאותו מקום?
אורי מקלב: אתה אומר שעובד אחד בדיוק לא הגיע, או לא הספיק, אני מבין שכל יום יוצאת חבילה של חשבונות ואם אתה לא---
ישראל מובשוביץ: אני לא אכנס לכל הסדרה התפעולית הזאת, יש לי בסך הכל איקס ימים בתוך 60 יום---
אורי מקלב: רציתי רק לדעת, כשדיברת, אם הבנתי נכון---
ישראל מובשוביץ: אני מושך את הזמן.
ישראל מובשוביץ: אם אתה רוצה לדעת יותר פרטים, אני מחכה אפילו יום-יומיים, אני לא מצליח, אני אומר, איך אומרים הצעירים, 'יאללה ביי', רוצים הערכה.
ישראל מובשוביץ: לא שלא שווה, אבל אני לא רוצה להיכנס לעוד פיגור.
ישראל מובשוביץ: אם אני נכנס לעוד פיגור, מה קורה?
ישראל מובשוביץ: ופה המועצה הישראלית לצרכנות, אם אני מושך את קריאת המונה יותר מדי זמן , יוצא שהלקוח יקבל חשבון לא על 60 יום, אלא על 65, או 66 יום, אז אני אומר שזה לא טוב לי, כי אז הצרכן...
ישראל מובשוביץ: אם אני כבר מגיע ל-66 יום, יש לו קריאת מונה אמיתית, ללא הערכה, שהיא גבוהה ב-10% מהחשבון הקודם שלו.
ישראל מובשוביץ: זה גם גורם לו לבעיה.
ישראל מובשוביץ: העסק הוא מאוד עדין, אז עושים את האופטימום.
ישראל מובשוביץ: כל פניית טלפון של לקוח אלינו בגין חשבון לא תקין, מבחינתנו זו נקודת כשל שאנחנו רוצים למנוע אותה בפעם הבאה.
ישראל מובשוביץ: יש לנו 7 מיליון פניות ל-103 בשנה.
אורי מקלב: זה גם תשלום חשבונות.
סלעית קולר: ברמת המקרו הכל נכון, ברמת המיקרו יש לך תלונות של אנשים---
ישראל מובשוביץ: למען יושב ראש הוועדה, תופעת הדילוגים, שאנחנו רוצים לחסל אותה, אנחנו בדיונים פנימיים אצלנו איך לעשות את זה.
ישראל מובשוביץ: אני מקווה שב-2011 כמות הדילוגים תהיה פחותה בצורה משמעותית.
ישראל מובשוביץ: זה מצד אחד.
ישראל מובשוביץ: לגבי המקומות הסגורים, זה מאמץ סיזיפי שוטף שאנחנו עושים אותו.
ישראל מובשוביץ: עדיין נשארים מתוך ה-2.4 מיליון לקוחות כמה אלפים בודדים ביותר של לקוחות שאנחנו לא מצליחים לקרוא תקופה ממושכת, שבגינם נוצר חשבון שיוצר להם אחר כך בעיה לשלם.
סלעית קולר: אבל זה בניגוד לאמות המידה.
סלעית קולר: אתה לא אמור לקרוא מעבר לשנה.
אורי מקלב: גם במקום סגור?
סלעית קולר: אתה אמור בשלב הזה להגיד לו 'סליחה, אדוני, אני לא יכול לקרוא אצלך את המונה, אני עוצר את התשלומים'.
אורי מקלב: עורכת דין קולר, מה קורה עם הצרכן?
אורי מקלב: נניח שהוא לא משתף פעולה.
אורי מקלב: נניח הוא היה בא ואומר, 'ניסיתי, הוא לא נמצא בבית'.
סלעית קולר: אם יש לך תיעוד, אם פנית וניסית ויש לך תיעוד שהבן אדם מחבל בכוונה בעבודה, לצורך העניין, לא מוכן שיבואו אליו ולא משתף פעולה, יש לכם תיעוד על העניין הזה, אז אתה יכול לבוא ולהגיד 'תשמע, אדוני, זה המצב ולכן אתה תשלם רטרואקטיבית'.
סלעית קולר: אין לי ויכוח איתך.
אורי מקלב: תופעה של כמה שנים את מכירה?
סלעית קולר: אני אומרת שוב, יש לי פה תלונות על תקופות של---
אורי מקלב: חודש-חודשיים?
סלעית קולר: לא על חודש או חודשיים, אני מדברת על מישהי שהתלוננה שהיא נכנסה לדירה ויש לה שנה וחצי.
סלעית קולר: מישהו פה מתלונן שהוא קנה את הדירה, הוא החליף את הדייר וקנה את הדירה בתאריך מסוים והוא בא והתלונן על המונה, אמר שמשהו לא נראה לו בסדר במונה, הלכו וחייבו אותו רטרואקטיבית שבע שנים אחורה, על דירה שהוא לא גר בה קודם.
סלעית קולר: הדרך שמחייבים, הרטרואקטיביות, קודם כל זו הנקודה הזאת, הדרך שעושים את זה.
סלעית קולר: יבוא צרכן ויגיד, 'היי, מה פתאום חייבתם אותי רטרואקטיבית?'
סלעית קולר: ייתנו לו את האפשרות הזאת, יעשו את זה בצורה מסודרת ומובנית בתוך אמות המידה, הוא ישלח חשבון רטרואקטיבי רק על החשבון הרטרואקטיבי, ישלח לו חשבון, 'יש לך אפשרות של 30 יום לבוא לטעון את הטענות שלך', יטען את הטענות שלו, יבואו---
ישראל מובשוביץ: איזה טענות יש ללקוח לטעון?
סלעית קולר: אני מסבירה לך איזה טענות יש ללקוח.
סלעית קולר: אני אתן לך את הטענות.
סלעית קולר: אותו צרכן שיש לך תיעוד עליו, שהוא מנע את האפשרות הזו, אתה---
ישראל מובשוביץ: אין לי תיעוד עליו, לא אספתי.
ישראל מובשוביץ: אז מה, הוא מרוויח כסף שלא כדין?
סלעית קולר: יש לך ועוד איך תיעוד.
ישראל מובשוביץ: את מקבלת שתי תלונות, מזה את מסיקה על המנגנון?
סלעית קולר: אני אומרת שהמנגנון הוא בעייתי.
ישראל מובשוביץ: 2.4 מיליון לקוחות, כפול 6 פעמים בשנה.
ישראל מובשוביץ: 15 מיליון בשנה.
סלעית קולר: עם כל הכבוד, מספיק לי צרכן אחד שנדרש לשלם 7,000 שקל בחשבון על חשבון שהוא לא שלו,  על דירה שלא היתה הדירה שלו.
ישראל מובשוביץ: אז בואי לא נדון בוועדה לפניות הציבור על צרכן אחד, מתוך 2.4 מיליון לקוחות.
סלעית קולר: בוודאי שהוועדה לפניות הציבור זה בדיוק המקום לדון בזה.
ישראל מובשוביץ: אני מבקש, כבוד הרב, לא להתייחס לתלונה פרטנית אחת.
סלעית קולר: אני אתן לך רשימה, חמש תלונות, עשר תלונות.
ישראל מובשוביץ: 15 תלונות, אני גם לא מוכן.
סלעית קולר: אז הגישה בעייתית.
סלעית קולר: בהזדמנות הזאת, על הגישה הזאת אני רוצה להעיר הערה אחת.
סלעית קולר: גם מכתבים של המועצה לצרכנות לחברת החשמל לא נענים.
ישראל מובשוביץ: ממש.
סלעית קולר: אני אומרת לך שחלק לא נענים.
סלעית קולר: עשיתי עכשיו בדיקה---
אורי מקלב: אבל זה לא נושא הדיון.
סלעית קולר: אבל אני אומרת שלא יכול להיות שזאת הגישה.
אורי מקלב: אני מתפלא עליהם, אני מכיר אתכם שאתם נחושים בפעילות שלכם ואתם לא מוותרים על כאלה דברים.
אורי מקלב: כמו שאני מכיר את החברות שאתם פונים, אתם משתדלים לתת עדיפות ושמים את זה על השולחן ומיד מטפלים בזה.
אורי מקלב: אף אחד לא רוצה להתמודד עם זה, כשיש אנשים מוכשרים כמוךְ וכמו אחרים שפועלים בנחישות ויודעים להזיז את המערכות ויודעים להציף את הבעיות.
אורי מקלב: זה שהם לא עונים, אני ממש מתפלא וזה לא לטובתם.
ישראל מובשוביץ: לגבי ההערה שלך, לגבי הבולטות בחשבון, אנחנו נבדוק את זה.
ישראל מובשוביץ: הדברים האחרים, לדעתי, צריך לשים אותם בפרופורציות המתאימות.
ישראל מובשוביץ: כל רשימת הלקוחות שאני לא מצליח לקרוא אותם מעל לשנה, היא רשימה מוגדרת בחברת חשמל, אני יודע מי האנשים האלה, אני עוקב אחריהם, אני בודק אותם, אני מנסה לטפל בהם.
אורי מקלב: כמה הם?
ישראל מובשוביץ: זה אלפים בודדים, מתוך 2.4 לקוחות.
אורי מקלב: השאלה, מר מובשוביץ, אם יש הפרדה בתוך הכמה אלפים האלה בין כאלה שהם מרצונם לא מאפשרים ולא משתפים פעולה ובין כאלה שבגלל הבעייתיות, למשל הם עובדים, והמונה בתוך הבית.
ישראל מובשוביץ: כולם לא משתפים פעולה בהיבט אחד, שהם לא טורחים, למרות שאני שולח להם מכתב, לצלצל אליי.
ישראל מובשוביץ: למה הם לא עושים את זה?
ישראל מובשוביץ: אני לא שופט את האנשים.
ישראל מובשוביץ: אני שולח לו מכתב אישי ואני אומר לו 'תשמע,  אני רוצה לקרוא את המונה ואני לא מצליח', לא חשבון, אני שולח לו מכתב שבו אני אומר לו שאני מנסה לקרוא את המונה ולא מצליח, 'תחזור אליי'.
ישראל מובשוביץ: הוא לא חוזר אליי.
ישראל מובשוביץ: אני שולח לפעמים קורא מונים, אני מזמין קורא מונים לעבודת אחר הצהריים, שעולה לי הרבה יותר כסף, אני מזמין אותו שיבוא באחת בצהריים לאזורים מסוימים והוא הולך לשם.
ישראל מובשוביץ: משנה לשנה יש הפחתה מתמדת, כי אני מצליח להגיע בסוף לאנשים.
ישראל מובשוביץ: אני מנג'ס, אני מתחבר לאנשים לווריד ואני מנג'ס להם ואני מצליח להגיע אליהם.
אורי מקלב: אתה מצליח לפתור את הבעיה, או שהם נשארים בבעיה והפעילות שלך יותר---
ישראל מובשוביץ: הפעילות של המשרד האחורי שלנו ביצירת קשר עם הלקוחות מתעצמת לעניין הזה ואני בסוף מצליח ולכן כמות הלקוחות שאני לא מצליח לקרוא מעל לשנה משנה לשנה הולכת ופוחתת, כי אני משפר את התהליכים שלי.
ישראל מובשוביץ: אני חושב שהמספרים האלה הם ממש---
אורי מקלב: אפשר לסכם שחברת החשמל רואה לנגד עיניה לעשות מאמץ לצמצם קודם כל את המונים הלא קריאים, אני חושב שאולי גם תהיה פעולה יזומה שלכם להעביר מונים החוצה.
אורי מקלב: עוד לא יצרו את המכשיר הטכנולוגי, גם אם המונה בחוץ, שמשדר לקורא בחוץ מספרים?
אורי מקלב: יכול להיות שצריך בעניין הזה...
אורי מקלב: אם אתם מסתמכים על זה שבעוד עשר שנים המונים יהיו אלחוטיים, אני חושש שבגלל שאתם עשויים למנוע את הבעיה הכללית, אתם כבר היום אולי לא פותרים את הבעיה האישית.
אורי מקלב: נכון שאצלכם זה 5,000 מתוך 2.4 מיליון, אבל כל קליינט, כל צרכן הוא צרכן.
אורי מקלב: זה תמיד הגורם המאזן בין הצרכן, שהוא כל אחד, או לשלם עוד 1,000 שקל, עוד 2,000 שקל, לאדם שמרגיש שהוא לא היה צריך לשלם את זה, בגלל כאלה דברים, צריך לנסות למנוע את זה.
אורי מקלב: נכון שמי שלא קוראים את המונה שלו, צריך גם לעשות מאמץ מצדו, אני מבין שיש לכם מנגנון שאם הוא מתקשר כל חצי שנה ואומר 'אני קורא את המונה שלי לבד', אתם סומכים על כך.
אורי מקלב: אין לכם מנגנון שאתם יכולים לטלפן בשעות שהם נמצאים, 'תיגש בבקשה למונה ותקרא'?
ישראל מובשוביץ: עושים את זה.
ישראל מובשוביץ: ויש אחוזי הצלחה לא מבוטלים.
אורי מקלב: אבל יש אנשים קשישים ולא מודעים ולא יודעים אפילו לקרוא.
סלעית קולר: אבל זאת לא הבעיה.
סלעית קולר: כשאני באה ואומרת שיכול להיות שאלה מצבים שזו מניעה בגלל הלקוח, אני לא מתווכחת איתך על זה שיש מצבים כאלה ושהלקוח ישלם את כל מה שהוא צריך לשלם.
סלעית קולר: זו לא הנקודה.
סלעית קולר: הנקודה היא כזאת, ברגע שאתה שולח חשבון רטרואקטיבי, לא משנה למי כרגע---
אורי מקלב: אבל אם הוא מנע?
סלעית קולר: אבל לחברת חשמל יש תיעוד של הפעולות שהם ביצעו כדי לנסות לאתר את אותו אדם.
סלעית קולר: אם יבוא אדם, ייתנו לי את האפשרות לערער על החשבון, לא 'תשלמי עכשיו ואחרי זה נדבר', ייתנו לי את האפשרות לבוא ולהגיד 'שלחו לי חשבון רטרואקטיבית שנה אחורה, שנתיים אחורה, 15 שנה אחורה', לא משנה כרגע כמה, יגידו שהחשבון הזה הוא לא הקריאה שלך היום, החשבון הזה הוא רטרואקטיבי, ייתנו לי מנגנון בתוך החשבון הזה, אפשרות, זמן לבוא ולטעון את הטענות שלי, הם יבואו ויגידו 'סליחה, במקרה שלך, גברת, הנה, ניסינו פה ופה ופה', זה הרי מתועד להם, אז אני אשלם.
אורי מקלב: מר מובשוביץ, יש אפשרות בעניין הזה ליצור מנגנון לצרכנים במיוחד אם החשבונות הם גדולים?
ישראל מובשוביץ: לקוח שמקבל חשבון כזה, ברוב מוחלט של מקרים הוא פונה אלינו ובאותו רגע מוודאים איתו שאכן אין בעיה באותה קריאה שבוצעה, יש פה תהליך.
סלעית קולר: זו לא הבעיה.
אורי מקלב: תנסו ליצור את התהליך הזה, או זמן יותר ארוך לתת בחשבונות רטרואקטיביים.
סלעית קולר: הם עושים חשבון רטרואקטיבי, גם אחרי שהם עשו הערכות הרבה זמן, אז יש לך פה חשבונות, כמו שנתתי לך בפסק הדין וכמו שיש לי פה בתלונות, שהם עשו את החישוב הרטרואקטיבי לא על הבסיס הזה של בן אדם ש'לא יכולתי לקרוא לו את המונה', אלא על הבסיס הזה שהם לא חישבו מספר נפשות, שהבן אדם בכלל לא גר בדירה הזאת לפני כן---
ישראל מובשוביץ: סליחה, גברתי, אני מאוד מבקש---
סלעית קולר: אני אתן לך.
ישראל מובשוביץ: סליחה, אני מוריד את הכפפות, את לא התכוננת לדיון.
ישראל מובשוביץ: אלה בדיוק המקרים שעליהם מדובר על שימוש בלתי חוקי בחשמל.
סלעית קולר: אני מנסה להסביר לך שהשימוש הבלתי חוקי בחשמל הוא לא נכון.
ישראל מובשוביץ: שימוש בלתי חוקי בחשמל זה דיון אחר.
ישראל מובשוביץ: הדיון היום שהוזמנתי אליו, אני מבקש כבוד הרב, הוא על מנגנון של  קריאת מונים ולא על מנגנון של שימוש בלתי חוקי.
ישראל מובשוביץ: אם רוצים לעשות דיון, תזמינו אותי לדיון.
סלעית קולר: קוראים לזה 'שימוש בלתי חוקי בחשמל', כשאתה נותן חשבון רטרואקטיבי לבן אדם שעבר לגור שם בשנה שעברה ומקבל חשבון רטרואקטיבי לשבע שנים.
סלעית קולר: רטרואקטיביות זה רטרואקטיביות.
ישראל מובשוביץ: את טועה ומטעה את יושב ראש הוועדה.
אורי מקלב: עורכת דין קולר, בן אדם שעבר דירה הוא מחויב להחליף את השם של המונה ואז הוא---
שלומית אבינח: מר מובשוביץ, ביקשתי לדעת לגבי ציוד חיוני שמחזיקים בבית.
שלומית אבינח: צרכנים לא יודעים על זה שאם יש ציוד כמו בלון חמצן...
ישראל מובשוביץ: אנחנו לא מפרסמים את הדברים האלה, מסיבות שלדעתי---
סלעית קולר: שאנשים לא יבואו ויגידו סתם.
סלעית קולר: כי ההנחה היא שהצרכנים הם שקרנים.
ישראל מובשוביץ: ההנחה היא שהצרכן הרגיל של חברת חשמל---
שלומית אבינח: אני אעדכן את היושב ראש על מה אנחנו מדברים.
שלומית אבינח: אני העליתי את הסוגיה של ציוד מציל חיים, מכונות הנשמה ודברים כאלה.
שלומית אבינח: לפי המידע שפלורה העבירה לוועדה, הלקוח צריך ליידע שיש לו ציוד כזה בבית ואז חברת חשמל לא מנתקת אותו.
שלומית אבינח: היא צריכה לדעת שיש את הציוד הזה שהוא מציל חיים.
ישראל מובשוביץ: נתחיל מהתחלה.
ישראל מובשוביץ: כל ציוד חיים שבן אדם יוצא מבית החולים, אין ציוד מציל חיים שהוא יוצא בלי הנחיות לגיבוי למקרה של הפסקת חשמל.
ישראל מובשוביץ: היו מקרים, לצערי, אם אתם זוכרים, שנפטר מישהו באשדוד או ברחובות, שמה שקרה, למרות התדרוך שהוא קיבל בבית החולים, הוא פשוט שכח לטעון את המצבר שהיה מספיק לו די והותר כדי לעבור בשלום את הסיפור הזה.
ישראל מובשוביץ: מקרה עצוב לכל הדעות ואני מניח שגם בבתי החולים לקחו את המקרה הזה כדוגמה לשפר את ההסדר.
ישראל מובשוביץ: כולם יודעים שאין מה לעשות, באופן ממוצע סטטיסטי כל שנה, כל צרכן, יש לו סדר גודל של 130 ומשהו דקות ללא חשמל.
ישראל מובשוביץ: זה מספר בין לאומי, פחות או יותר.
ישראל מובשוביץ: ללא קשר לתשלום וניתוקים.
ישראל מובשוביץ: לכן ברגע שיש לו ציוד מציל חיים, הוא צריך לשמור עליו גם בהיבט הזה.
ישראל מובשוביץ: אם למרות שהצרכן מגיע עם ציוד מציל חיים עם מצבר גיבוי, הוא חושש שאולי זה לא יספיק לו, אנשים כאלה פונים לחברת חשמל, אנחנו לא מפרסמים את זה, יש לנו מקום שבו אנחנו רושמים את זה ואם חס וחלילה הלקוח הזה פתאום לא שילם את חשבונות החשמל וראינו את זה, ניגשים ומדברים איתו ומדברים איתו ומדברים איתו.
ישראל מובשוביץ: בדרך כלל ממשיכים לדבר איתו.
אורי מקלב: על פי רוב, ממה שאני יודע ואני משבח את זה, גם אותו אחד שמנתק מדבר עם האזרח ונותן לו את האפשרות, רק זה נכון שאולי בתי החולים צריכים לדבר איתם, אולי העובדים הסוציאליים.
אורי מקלב: קודם כל אני מודה לכולם שהשתתפו, על הסבלנות.
אורי מקלב: בכל אופן אני מקווה שבכל הנושאים שדיברנו תהיה התקדמות ויהיה שיפור.
אורי מקלב: עברת כאן, ישראל, יום לא כל כך קל, יש לך הרבה משימות.
אורי מקלב: אני מקווה שגם בנושאים הראשונים הפנמתם את הנושא, התרשמתם מהנושא של החשמל בבתי כנסת.
אורי מקלב: אני חוזר ואומר, אני חושב שאתם צריכים עכשיו לעשות עצירה בעניין הזה, לבדוק את עצמכם ולעצור את כל התהליכים בנושא.
אורי מקלב: בנושאים הצרכניים שעורכת דין קולר העלתה, יש כאן מה לשפר.
אורי מקלב: אנחנו רושמים לפנינו שהמספר של אי קריאות ודילוגים מצטמצם משנה לשנה.
אורי מקלב: צריך למצוא עוד מנגנון איך יותר לצמצם את הלא קריאים.
אורי מקלב: הנושא של הרטרואקטיביות, אני מבקש מכם לעשות עוד חשיבה.
אורי מקלב: חשבון רטרואקטיבי יכול לעוות.
אורי מקלב: כמו שאתה לא רוצה שיגנבו ממך, ודין פרוטה כדין מאה, צריך למצוא פה איך להתייחס לזה באופן פרטני.
אורי מקלב: אני מבין שבתוך מערכת קשה לפעמים, אבל צריך לתת לצרכן אפשרות, זמן ואת היכולת, ליידע אותו שהוא יכול לערער ולבדוק את זה פרטנית.
אורי מקלב: תחשבו על זה.
אורי מקלב: צריך גם לתת לזה עוד חשיפה ושקיפות יותר טובה ואפשרות לפעול יותר.
אורי מקלב: אני יודע שמי שנמצא עם צרכנים מכיר הרבה צרכנים שהם מטרידים והם באים למערכת לצעוק, אני יודע שצריך הרבה תעצומות נפש וסבלנות להתעסק עם צרכנים, אבל לא לשכוח את אותם אלה שבאמת הם רוצים לקבל את מה שמגיע ולדאוג גם להם.
ישראל מובשוביץ: זה האתגר שלנו.
אורי מקלב: אני מודה לכם על הכל.
אורי מקלב: תמסור את קורת רוחי לחברת החשמל.
אורי מקלב: הישיבה של היום במקורה היא פניות הציבור על מצוקותיהם כהורים לפגים לאחר השחרור מהפגייה.
אורי מקלב: אנחנו לא נדבר רק על לאחר השחרור, אנחנו נדבר במבט כולל של כל העניין, גם כשנמצאים בתוך הפגייה.
אורי מקלב: אנחנו מקיימים את הדיון לציון יום הפג הבין לאומי, שגם יצוין בכנסת מחר ולבקשתם של חברי עמותת לה"ב, הורים למען פגים בישראל.
אורי מקלב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שעומדת בראש השדולה, או שהיא פעילה בנושא הזה, ביקשה גם היא לייחד דיון מיוחד בנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו באמת רואים בזה מבחינתנו לא רק זכות, אלא גם חובה לדון ולטפל ולהעלות ולהציף את המצב של הפגים בישראל.
אורי מקלב: מצד אחד ילדים זה ברכה, כל פג הוא ילד ואנחנו שמחים ויודעים שבשנים האחרונות יש ירידה בתמותה אצל הפגים ועלייה בכך שהם מחזיקים מעמד וגדלים ומצליחים לשרוד, אבל זה לא קל, מהשהות בבית חולים והמחסור בכח אדם, מחסור באחיות, מחסור במיטות, מחסור ברופאים שמתמחים בנושא פגים.
אורי מקלב: יש היום דור של רופאים מבוגרים, אבל הדור הצעיר של הרופאים היום לא עוסקים בהתמחות בנושא של פגים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים  שמכיוון שיש מחסור בפגייה, יכול להיות שהילדים משתחררים מוקדם הביתה, לא מספיק עם הכנה, נתקלים בקשיים גדולים מאוד של ביורוקרטיה, של טיפולים רפואיים כאלה ואחרים.
אורי מקלב: זוג שמח, שנולד להם ילד במזל טוב, אבל הוא פג, צריך להתמודד עם מגוון גדול מאוד של בעיות וקשיים.
אורי מקלב: לפי דוח שפורסם באחרונה, מתברר שיחד עם שיעור התמותה שירד יש עלייה דרמטית של 33% בשיעור הילדים הפגים שסובלים ממומים כאלה ואחרים.
אורי מקלב: בכלל אנחנו יודעים שהילדים הפגים סובלים מבעיות רפואיות שונות והם צריכים טיפול וליווי רפואי לא פשוט.
אורי מקלב: גם כשהמצב הרפואי טוב, לא פעם יש בעיות נלוות.
אורי מקלב: כבעל של מורה עשרות שנים, אני מכיר גם את קשיי הלמידה שלא פעם מזוהים עם כך שהילד נולד פג.
אורי מקלב: אלה דברים לא קלים ולא פשוטים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים את אלה ועוד.
אורי מקלב: אני רק אמרתי בקצרה, בתמצית, בקצירת העומר, את הנושאים.
אורי מקלב: יש מגוון של נושאים שההורים מתמודדים, ועמותת לה"ב, שמלווה את זה, בוודאי יש לה את החלק המקצועי, היא יכולה לרכז את כל הנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו נפנה לפונים שיציגו את הנושא בהרחבה ובצורה מקצועית, אבל לפני זה נעשה, ברשותכם, סבב היכרות קצר, כדי שנכיר מי ומי היושבים והדנים איתנו היום.
אורן מלברגר: תודה רבה לכולכם שכיבדתם אותנו בנוכחותכם ובאתם לדון בנושא שאנחנו רואים אותו כאחד הנושאים החשובים במדינת ישראל.
אורן מלברגר: לצערנו מצב הטיפול בפגים בישראל עשוי להיות הרבה הרבה יותר טוב.
אורן מלברגר: אין ספק שהרופאים והאחיות עושים מעל ומעבר ובצורה מדהימה ומצליחים להציל חיים במקומות שאני לא חושב שמישהו בעולם מצליח, ויצא לי לשבת עם אנשים שעובדים בנושא הזה במדינות שונות.
אורן מלברגר: הם נדהמו לשמוע על יחסי כח האדם-מטופל אצלנו ולשמוע על התוצאות שאנחנו מגיעים אליהן.
אורן מלברגר: אבל עדיין, כמו שאומרים, יהודי לא מסתמך על נסים, ואין ספק שאנחנו מסתמכים פה על נסים.
אורן מלברגר: אני רק רוצה להקריא קטע קצר מתוך דוח שיצא בשנת 2006 על ידי משרד הבריאות, זה פחות מחצי פסקה: 'מתוך 23 יחידות לטיפול מיוחד בילוד, רק בסמוך ל-6 מהן מופעלת יחידת טיפול נמרץ מוכרת ברישוי.
אורן מלברגר: בכל 17 בתי החולים האחרים הוגדרו יחידות לטיפול מיוחד בילוד בלבד, זאת על אף שבכל היחידות יש בפועל ילודים עם בעיות רפואיות ברמה מורכבת גבוהה, המחייבת התייחסות ברמת טיפול נמרץ.
אורן מלברגר: על מנת לתת מענה לצרכים הטיפוליים של ילודים אלה, מופעלות בפועל יחידות לטיפול נמרץ גם בבתי חולים אלה, למרות שלא הוכרו'.
אורן מלברגר: אני לא אמשיך, אני רק אגיד שהמצב הוא שבית חולים נותן טיפול נמרץ אבל לא על ידי טיפול נמרץ.
אורן מלברגר: ילד שחס וחלילה נפגע בתאונת דרכים, מקבל 4.1 אחיות פר מיטה, ילד שנולד פג וזקוק לטיפול נמרץ מקבל 1.4 אחיות פר מיטה והוא זקוק לטיפול נמרץ לא פחות, וזה עוד בלי לדבר על כח האדם הניאונטולוגי הרפואי.
אורן מלברגר: יושבים פה שני רופאים שאני חושב שעוד מעט הם יהוו 50% מכח האדם הניאונטולוגי.
אורן מלברגר: כמובן שאני מגזים, אבל עוד מעט 25% פחות או יותר מכח האדם הניאונטולוגי יוצא לגמלאות, יש שני מתמחים שנכנסים במקומם.
אורן מלברגר: כל זאת ניתן לפתרון על ידי פתרון מאוד פשוט, כסף.
אורן מלברגר: הכל מתחיל ונגמר בכסף.
אורן מלברגר: ברגע שמוגדרות יחידות טיפול נמרץ כטיפול מיוחד, מכך משתמע כמובן התקצוב של אותן יחידות.
אורן מלברגר: המחוקק בא ובשנת 2004, יש לי פה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), תיקון, מענק אשפוז ליולדת וילד פג, התשס"ד  2004.
אורן מלברגר: בשנת 2004 ניסה חבר הכנסת חיים אורון, ורשימה של אנשים שחתומים איתו, לנסות להגדיל ולשנות את תקצוב הפג.
אורן מלברגר: המחוקק קבע והחליט, גם בדברי ההסבר לחוק, שהוא לוקח 14% מתקציב הפנימיות ומעביר אותם לפגיות, ובכך מחסל אחת ולתמיד את בעיית מצוקת התקציב בפגיות.
אורן מלברגר: לצערנו מנהלי בתי החולים החליטו לא לפעול לפי דעת המחוקק וזאת עקב טענתם שלא נוצר שינוי מהותי בתקצוב בתי החולים, אלא רק שינוי פנימי והם האחראים הבלעדיים לשינויים הפנימיים.
אורן מלברגר: אני יכול לקבל את ההיגיון, אבל ברגע שהמחוקק קבע צעד מסוים הם חייבים ללכת לפיו וגם אם נוצרת מצוקה במקום אחר, הם צריכים להראות שהמצוקה היא במקום אחר, לפי צעדי המחוקק.
אורן מלברגר: ברגע שאנחנו, כמדינה, כפרטים וכגופים לא נפעל לפי צעדי המחוקק, לאן אנחנו נגיע, כל אחד יכול לתאר לעצמו.
אורן מלברגר: לכן אנחנו יושבים פה ומבקשים שאותם תקציבים שיועדו לפגיות, על ידי המחוקק, בשנת 2004, ובפירוש כתוב שזה יחסל, ועמותת לה"ב הוציאה דוח לפני שלושה חודשים, שבו היא סוקרת את כל מצוקות התקציב, מאיפה הם הגיעו, מביאה ציטטות מהאנשים הנכונים.
אורן מלברגר: במידה ודברי המחוקק יקוימו עד לסעיף הקטן שבהם, לא תהיה בעיית פגים בישראל.
שלומית אבינח: תתייחס קצת יותר לעוד נושאים.
אורן למברגר: אולי נמשיך עם הנושאים ואחר כך נטפל בנושא?
שלומית אבינח: לא, תעלה את כל הנושאים.
אורן למברגר: אני מצטער להתעקש, אבל אולי אם נעלה ונעשה סבב.
אורי מקלב: לא נוכל לעשת את זה, אין לנו מספיק זמן בשביל זה.
אורן למברגר: אוקי, זו מצוקת הפגיות.
אורן למברגר: סוגיות מול משרד התחבורה אלה סוגיות מעניינות.
אורי מקלב: אנחנו רושמים.
אורי מקלב: כל מי שיושב פה יוכל לקלוט כמה וכמה נושאים, אחרי זה כל אחד יתייחס.
שלומית אבינח: ספר קצת על המשפחה, נולד פג, במה זה כרוך, הביורוקרטיה.
אורן למברגר: הבת שלי נולדה 845 גרם לפני שמונה וחצי שנים.
אורן למברגר: לשמחתי היא בכיתה ג', מתוקה, נהדרת, הכל בסדר, הכל תקין, אבל היא היתה ילדה ראשונה שלנו.
אורן למברגר: כאשר נולד פג למשפחה, על אחת כמה וכמה ילד ראשון, הטראומה היא אדירה.
אורן למברגר: אתה לא צופה את זה קודם.
אורן למברגר: בספרי ההדרכה להריון, של ה-500 עמודים הגדולים האלה, בוא נשאל אתכם, מתוך ספר של 500 עמודים, כאשר 13% ממדינת ישראל נולדים פגים, כמה לדעתכם פה מוקדש לפגוּת?
אורן למברגר: כמה?
אורן למברגר: אני לא צוחק, כמה אתם חושבים?
אורי מקלב: תתמקד.
אורן למברגר: פסקה אחת מתוך 500 עמודים מוקדשת לפגות.
אורן למברגר: כאשר ההורה בא ונולד לו פג וזה תופס אותו עם התחתונים למטה, הוא לא מוכן לזה, אף אחד לא מכין אותו, אף אחד לא מכין אותו לאפשרות שזה קורה, היום הכל ורוד ועגול ויפה, ו-13% מהאוכלוסייה נתקלים בתופעה אחרת, תופעה שהם צריכים לגעת בילד שלהם דרך חורים של האינקובטור, להתווכח אם אפשר להחזיק אותו קנגורו, או אי אפשר להחזיק אותו קנגורו.
אורן למברגר: השבר הפסיכולוגי וההורי הוא אדיר.
אורן למברגר: אני לא אכנס יותר מדי לתיאורים בפגייה ולתלאות ולפחדים ולמחשבות, ננסה עוד פעם להיכנס להריון, לא ניכנס בכלל למקומות האלה.
אורן למברגר: אחרי הפגייה, אחרי שאתם משתחררים מהפגייה זה ממשיך אותו דבר.
אורן למברגר: בדיקות עיניים, בדיקות שמיעה, התפתחות הילד, מה יש לך ביד?
אורן למברגר: זה למעשה חתול בשק.
אורן למברגר: אתה לא יודע מה אתה מקבל, אתה לא יודע אם הילד שלך יהיה בריא, לא יהיה בריא, באיזה רמה לא יהיה בריא, מה זה דורש ממך, אובדן ימי עבודה מפה עד שם.
אורן למברגר: כשהילד שלך עובר בדיקת שמיעה נקודתית, שבאה לבדוק אם הוא חרש, או שומע, אתה לא יכול לשלוח את אשתך לבד, להגיד 'לכי תסתדרי, אני צריך ללכת לעבודה', לא, אתה צריך ללכת ולעמוד איתה ולתמוך בה ושהיא גם תתמוך בך לכל אורך הדרך.
אורן למברגר: את הפגיעה המשפחתית בשנה הראשונה לא ניתן לכמת על הנייר, היא הרבה מעבר לזה.
אורן למברגר: ואחד הדברים שחסרים לנו, ואנחנו רואים את זה שוב ושוב, טיפול פסיכולוגי להורים.
אורן למברגר: ככל שתקדים להתערב פסיכולוגית ולתת להורים את ההבנה והתמיכה של הסיטואציה בה הם נמצאים, אתה תקבל הורים בריאים יותר וטובים יותר.
אורן למברגר: אתה רק חייב להיכנס מתי שהוא, ופה צריכה להיות החלטה של חבריי במשרד הבריאות כמובן.
אורי מקלב: איך אתם, כהורים, מרגישים את המחסור בכח אדם בתוך הפגיות?