GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאות: דפנה אזרזר:     	- - אם אני מקבלת דירת ארבעה חדרים אני רוצה להביא עובד זר שיישן בחדר אחד, ואני רוצה שהבן שלי יישן בחדר אחד, והרופא אמר שהבן החולה שלי צריך לישון בחדר אחד – אז מי יישן בסלון, אני ובעלי?
קריאות: או שאני אשים את הילד הנכה או שאני אשים את העובד הזר שלא יסכים?
קריאות: סלון?
קריאות: איך אפשר לישון בסלון?
קריאות: צריך כבר לשבור את זה, זה שייך לימי קדם.
אורי מקלב: רונן, בבקשה.
אורי מקלב: נמשיך אחר כך לשמוע ארגונים, אבל נשמע בשלב הזה אותך.
רונן כהן: אני מנהל תחום פרט ואחראי על נושא של נ"ר במשרד השיכון.
רונן כהן: זה נכון שהפקידים יושבים ועושים את המספרים, אבל חשוב לי לומר בפתיח: שר הבינוי והשיכון אמנם לא פה, אבל ממקורותיו הוא שם 50 מיליון שקל לפני שנה וחצי ואמר שהוא שם את זה לטובת פתרון דיור לנכים.
רונן כהן: זה שווה יותר מלדבר פה בוועדה הזאת.
רונן כהן: זה מדבר בעד עצמו.
אורי מקלב: תן הסבר על מה שאמרת.
רונן כהן: אני אומר שבסופו של דבר זה מסביר את סדר העדיפויות שלו.
שלמה מולה: אתה יודע מה, אני אתפרץ.
שלמה מולה: זה לא מעניין אותנו שאתה מסנגר עליו.
שלמה מולה: אני אומר לך שכשאתה רואה את הילד הזה ואת הילדה הזאת ואת המצב שלהם כפי שהוא, גם אם הוא נתן מיליון דולר ולא פתרו את כל הבעיה הוא לא עשה שום דבר.
שמעון יאיר: הוא שם, אבל לא השתמשו בזה.
אורי מקלב: אני לא מפריע לחבר כנסת בקריאת ביניים בלבד.
אורי מקלב: אבל פרקטית התקציב שאנחנו יודעים שהיה ב-2009 היה רק 24 מיליון, אז מה זה 50 מיליון?
אורי מקלב: האם לרכישת דירות נ"ר היה 50 מיליון או שהוא נתן באופן כללי?
רונן כהן: ב-2008 היה תקציב של 77 מיליון, לא היה 21.
רונן כהן: 77 מיליון האלה הם מתמשכים, הם לא חוזרים לאוצר.
רונן כהן: השר לקח ממקורות המשרד ואמר שזה סדר העדיפות שלו, שמו את הכסף הזה, והיום הכסף הזה- -
אילן גילאון: לא ניצלתם את כל התקציב, זה מה שאתה אומר.
רונן כהן: אני רוצה לומר עוד דבר חשוב: אין אדם שזכאי ומגיע, ואומרים לו שהוא לא יכול לממש כי נגמר הכסף.
דפנה אזרזר: יש.
רונן כהן: אין אדם – ואני אומר בוודאות – שבא היום – את יודעת מה, אני רוצה לסייג כי זה נכון לאתמול, אבל תכף נדבר גם על זה – אין אדם שמגיע למשרד השיכון ואומר שהוא רוצה לממש, ואומרים לו, מצטערים.
רונן כהן: מצאתי דירה, יש הכול, אומרים לו, סליחה, אתה לא יכול כי אין כסף.
אבנר עורקבי: אסתר חגואל שהייתה פה, חולת הסרטן שהייתה פה אמרה שאין לה דירה.
אורי מקלב: אבנר, אני מבקש.
אורי מקלב: רונן ביקש לענות אחד לאחד, ואמרתי לו, לא.
אורי מקלב: הוא ניסה בסבלנות ואפילו לא קרא קריאת ביניים.
אורי מקלב: הוא ניסה ולא הפרעתי לו.
אורי מקלב: אני מבקש עכשיו לאפשר לו לענות.
רונן כהן: חשוב לי להעמיד עובדות.
רונן כהן: דבר נוסף: ילדים זכאים לדירות נ"ר.
רונן כהן: מי לא זכאי לדירות נ"ר?
רונן כהן: הורים שהילדים שלהם במוסדות.
רונן כהן: נ"ר לא מגיע להורים, הוא מגיע לילד.
רונן כהן: יש לנו פה הורים שמקבלים.
רונן כהן: מישהו פה חושב אחרת?
רונן כהן: חשוב לי לשים פה עובדות על דיוקם.
רונן כהן: אני לא מכיר את המקרה, הוא לא מוכר לי במשרד השיכון.
רונן כהן: ילד מתחת לגיל 18 לא יכול להוציא תעודת זכאות – אני מדבר על אדון מסרי- -
יוסף מסרי: הייתי אצלכם כמה פעמים.
רונן כהן: אני מבטיח לך, אחר כך אני יוצא – היא נתנה לי את הפרטים, חיפשתי ולא מצאתי.
רונן כהן: אבל לא יכול להיות שאמרו לו שהילדים שלו עוד לא בני 18, וכשהם יגיעו לגיל 18 יוציאו להם תעודת זכאות ואז נדבר איתכם.
רונן כהן: אני אבדוק איתך אישית.
רונן כהן: אנחנו הולכים מפה לבדוק, בסדר?
רונן כהן: זה חשוב לי כי חשוב לי לומר שילדים זכאים.
שלומית אבינח: ילדים זכאים באופן גורף ללא ועדה?
רונן כהן: זה לא זכאות אוטומטית.
רונן כהן: מה בודקים?
רונן כהן: בודקים אם הילד גר בבית, זה מה שאנחנו בודקים
שמחה בניטה: מה, הוא גר על הגג?
שמחה בניטה: הילד גר על הגג?
רונן כהן: אם הילד לא גר במוסד- -
שמחה בניטה: אז לא יבקשו.
רונן כהן: לא, אם הוא גר עם ההורים.
שמחה בניטה: הילד גר עם ההורים, ואתם מחכים שהוא ימות כי אולי- -
רונן כהן: חס וחלילה.
שמחה בניטה: אני אומרת לך.
שמחה בניטה: אתם מחפשים- - -
דפנה אזרזר: אתם תמיד יוצאים מתוך הנחה שעובדים עליכם.
שמחה בניטה: אתם מחכים לראות מי ימות קודם, הפריץ או הסוס.
אורי מקלב: נראה לכם שנוכל להמשיך ככה בדיון?
בן יוסף: שמחה- - -
שמחה בניטה: למה את מתערבת?
שמחה בניטה: זה לא עניין שלך.
שמחה בניטה: את נכה, ואת מגינה עליהם?
שמחה בניטה: אני בכלל מתביישת.
בן יוסף: - - -
שמחה בניטה: את לא צריכה בכלל לדבר - - - את צריכה להיות איתנו.
אורי מקלב: אל תנצלי את הקרדיט שאנחנו נותנים לך.
שמחה בניטה: לא, זה לא ככה.
שמחה בניטה: היא בתור נכה מגינה פה עליהם?
בן יוסף: מה זה קשור?
שמחה בניטה: זה קשור מאוד.
שמחה בניטה: אנחנו מקבלים את התלונות של הנכים, לא את.
שמחה בניטה: אנחנו באנו עם הנכים.
שמחה בניטה: לי יש דירה, אני נמצאת פה לא בגלל שאני מחפשת דירה.
אורי מקלב: את שמה לב שאת לא מקשיבה למה שמדברים?
שמחה בניטה: - - - אני באתי הנה כי לאנשים שפונים אליי אין בית- -
אורי מקלב: סליחה- - -
שמחה בניטה: - - והם מתעללים בהם.
שמחה בניטה: בגלל זה.
שמחה בניטה: אז אל תעני במקומו- -
שמעון יאיר: שמחה, די.
שמחה בניטה: - - - הוא יודע לענות, הוא לא צריך את הפה שלך.
שמחה בניטה: היו"ר אורי מקלב:     	שמחה, אנחנו - - - את הפה של אף אחד, אנחנו גם מכירים את כולם.
שמחה בניטה: אני לא חושב שזה מכבד.
אורי מקלב: סליחה, אדוני- -
שמחה בניטה: - - -
שמעון יאיר: אבל את מפריעה.
אורי מקלב: אדוני, אתה מוכן לא לענות לה?
אורי מקלב: אתה שם שאתה באופן רצוף מפריע?
שמעון יאיר: אני?
אורי מקלב: אני מבקש ממך להפסיק לקרוא קריאות ביניים.
שמעון יאיר: אז אתה עוד לא מכיר אותי אם אתה אומר שהפרעתי.
אורי מקלב: אתה לא רק קורא קריאת ביניים, אתה גם מסובב את המיקרופון אליך.
שמעון יאיר: אני מנסה לעזור לו.
אורי מקלב: אל תנסה לעזור לו ואל תסובב את המיקרופון אליך.
אורי מקלב: שמחה, אני לא יכול לאפשר את זה יותר.
אורי מקלב: אני לא חושב שזה מכבד אותנו, וזה גם לא מכבד אחרים.
אורי מקלב: זה דיון משודר, וגם אנשים בבית צריכים לראות שכשהנכים עומדים מול פקידים הם מדברים בכבוד ולא מתפרצים.
אורי מקלב: זה לא מכבד אותנו, זה לא מעלה ולא מוסיף שום דבר.
אורי מקלב: בחוץ אתם נפגשים, ואני לא נכנס לכל חילוקי הדעות שלכם- -
שמחה בניטה: יש לנו נכים שהם נגד נכים, זה עוד יותר מפוצץ אותי.
שמחה בניטה: מה זה?
שמחה בניטה: סולידריות איפה?
רונן כהן: קודם נראה על מה מתווכחים.
אורי מקלב: אני עוד לא הצלחתי להבין.
רונן כהן: חשוב לי לתת אינפורמציה.
רונן כהן: אם אתם חושבים- -
רונן כהן: אני לא מסתכל אחרינו, אני שם את העובדות קודם.
אילן גילאון: תגיד לנו אם יש קריטריונים חדשים, שלא תהיה מציאות כמו "מלכוד 22" – אמנם הם זכאים, אבל אין מה לעשות עם הזכאות הזאת.
אורי מקלב: אני אומר לחברי הכנסת, אף אחד לא צריך להציג את הבעיה.
אורי מקלב: הבנו, התרשמנו, מבינים את היקף הבעיה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין- -
אילן גילאון: אני אומר לך, שר השיכון הזה, אני לא אצביע בעדו בפעם הבאה.
אורי מקלב: אולי שר השיכון הבא יהיה שר שיכון שכן תצביע לו.
דפנה אזרזר: אל תצביע לשר האוצר.
אילן גילאון: לשר האוצר אף פעם לא הצבעתי.
אילן גילאון: צודקת, גם לו.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לקבל את התשובות המקצועיות.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להבין במה מדובר.
אורי מקלב: אנחנו עד היום ידענו וקיבלנו במסמך רשמי של הכנסת שילדים לא זכאים, לא מקבלים שום זכאות גם אם הם גרים עם ההורים ולא נמצאים במוסד.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לשמוע את הדברים באופן ברור ואיפה הבעיה.
רונן כהן: הדברים מוקלטים ומשודרים.
רונן כהן: הילדים זכאים אם הם גרים עם ההורים.
אורי מקלב: למה הם זכאים?
אורי מקלב: לרכישת דירה או לשכר דירה?
רונן כהן: הם זכאים לרכישה.
רונן כהן: אם ההכנסות של ההורים עומדות בכל שאר הקריטריונים הם זכאים לרכישת דירת נ"ר כדי שהילד יוכל להמשיך לגור עם ההורים בדירה.
רונן כהן: חשוב לי לומר איך נקבעת הטבלה.
רונן כהן: התקציב זה המכנה המשותף של רוב הטענות פה.
רונן כהן: זה לא שרונן או מישהו אחר קם בבוקר ואומר, קראתי בעיתון ולא נראה לי כך או אחרת.
רונן כהן: בעבר התקציב נקבע על-ידי שמאים.
רונן כהן: שלחנו שני שמאים בלתי תלויים ואמרנו להם לבדוק דירות בשכונות הבינוניות שיגידו לנו מה מחירן.
רונן כהן: היינו קשובים לשטח, ראינו שיש סוג של פער.
רונן כהן: לפני כחצי שנה הפעלנו שיטה אחרת, ואם יש לכם שיטה אחרת יותר טובה אנחנו מוכנים לשמוע, ואפילו נשמח לשמוע.
רונן כהן: באנו ולקחנו את קובץ מס רכוש בכל יישוב ואמרנו ככה: תן לי את כל העסקאות של דירות 4-3 חדרים.
רונן כהן: מדובר על מאות אלפי עסקאות.
רונן כהן: לקחנו את כל העסקאות האלה, עשינו עיבוד ואמרנו שהמחיר שבו אפשר לקנות לפחות 50% מהדירות – אם היו 1,000 דירות, לפחות 500 דירות ניתן לקנות בתקציב הזה.
רונן כהן: לקחנו את התקציב שבאמצעותו אפשר לקנות חצי מהדירות.
רונן כהן: הקובץ הוא מ-2009, לקחנו את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של כל ההצמדות וכל העליות נכון לפרסום האחרון, והצמדנו את הסכום הזה לפרסום האחרון.
רונן כהן: זאת אומרת שהוא לכאורה ריאלי.
אורי מקלב: למה הצמדתם?
אורי מקלב: למדד?
אורי מקלב: - - - שמאות?
רונן כהן: להעלאת מחירי הדירות.
דפנה אזרזר: אז למה לא העליתם בקריות?
רונן כהן: לפני השמאות.
אילן גילאון: אנחנו חברי כנסת, תסביר לנו בקלות.
שלמה מולה: תסביר לנו בעברית פשוטה.
אילן גילאון: אתה צריך לדבר ככה שאפילו חבר כנסת יכול להבין.
אורי מקלב: הדבר השני הוא האם אתה מודע או אולי אתה מתכחש לכך שיש פערים בין הטבלה לבין מה שקורה בשטח?
אורי מקלב: אם אתה אומר שזה לא קיים, איפה אתה חושב - - -
רונן כהן: רגע, בשלב הבא.
רונן כהן: אני רוצה להגיד לך איך זה נקבע.
רונן כהן: זה לא נקבע סתם, זה נקבע על בסיס כל העסקאות שנעשו; זה מחיר שנרכשו בו 50% מהדירות באותו יישוב והוצמדו ל-2010.
רונן כהן: לכן זה המחיר הריאלי ביותר, העוגן הכי רחב שיש.
רונן כהן: אם למישהו יש שיטה אחרת אנחנו נאמץ אותה.
רונן כהן: משנת 2009 ועד היום רכשנו 100 דירות - -
קריאות: לנכים?
רונן כהן: לנכים.
שמחה בניטה: מעניין, איך להם זה פוספס?
רונן כהן: כל מה שאני אומר אני אעמיד לפני ראש הוועדה נתונים.
אורי מקלב: סליחה, מה הנתונים?
אורי מקלב: כמה זכאים יש היום שלא מימשו את זכאותם?
רונן כהן: נכון להיום יש כ-90 נכים רתוקים זכאים שלא מימשו את הזכאות.
אורי מקלב: ב-2009 היו 180 – אתה צמצמת את זה ל-180.
אורי מקלב: כמה מתוספים כל שנה?
שלמה מולה: אתה מדבר על הזכאים שלכם או כולל משרד הקליטה?
רונן כהן: אנחנו כוללים גם את משרד הקליטה, ולכן מה שחשוב זה כמה אנחנו צריכים לקנות.
רונן כהן: שלמה מולה:     אני לא סיימתי לשאול.
רונן כהן: לפי הנתונים שראיתי, קניתם יותר לעולים ולא לוותיקים.
רונן כהן: למה אתה עושה ככה?
רונן כהן: תאמין לי, אני יודע מה אתה אומר.
רונן כהן: אני מחכה שתסיים.
שלמה מולה: לכן אני רוצה לדעת כמה מתוך ה-100 הם עולים וכמה הם ותיקים.
רונן כהן: אני אומר לך שוב, אתה לוקח אותי למקום- -
שלמה מולה: אני שואל אותך שאלה פשוטה.
רונן כהן: אני לא מתעסק בזכאויות.
רונן כהן: אני אומר לך שאני קונה עבור משרד הקליטה.
שלמה מולה: אז אל תכלול אותם.
רונן כהן: סך הכול קונים יותר לזכאים ותיקים מאשר לעולים ותיקים.
רונן כהן: אני אומר לך את זה באופן הכי ברור, שלא יהיו אי הבנות.
רונן כהן: עם עובדות אי אפשר להתווכח.
אורי מקלב: רונן, דבר עם נתונים.
אילן גילאון: כמה דירות נ"ר?
רונן כהן: אנחנו קנינו 100 דירות נ"ר משנת 2009 ועד היום.
רונן כהן: גם לעולים.
קריאה: לוותיקים ולעולים.
רונן כהן: לוותיקים ועולים.
אורי מקלב: אתה לא יודע להפריד בין העולים לבין הזכאים?
רונן כהן: לא, זה לא חשוב.
רונן כהן: מה שאני רוצה להמחיש זה את יכולת הרכישה.
אילן גילאון: מה הקשר לעולים פה?
רונן כהן: מה שאני רוצה לומר זה הדירה.
רונן כהן: אם הצלחתי לקנות 100 דירות, מה זה משנה אם קניתי אותו לעולה או לוותיק?
שמעון יאיר: קנית אותו מכיוון שהוא עולה?
שלמה נקווה: מה הביקוש מתוך 100?
רונן כהן: אני קונה את זה לנכים.
שלמה מולה: לפי הנתונים של הכנסת, יש 80 שאתה מכנה אותם ותיקים, יש עוד 150 עולים שלא מימשו – ביחד יש לך 230.
שלמה מולה: אותנו לא מעניין מי לא.
שלמה מולה: אני מציע לך לעשות שיעורי בית יותר טוב, ובפעם הבאה שנקיים דיון תבוא אלינו.
שלמה מולה: שנית, הטבלאות שלכם – אתה אומר שיצרתם אפשרויות עדכון.
שלמה מולה: אני אומר לך, על-פי הטבלה הזאת שאני רואה, שאתם פרסמתם, ה-80 האלה יחכו גם עוד שנה.
אורי מקלב: שלמה, אני לא בטוח שהוא צריך לעשות שיעורי בית.
אורי מקלב: הנתונים ידועים לו- -
אילן גילאון: - - - יש הבדל בין נכים שהם עולים חדשים לבין הוותיקים?
קריאות: הם יותר - - -
שמחה בניטה: להם יש עוד משרד שעוזר.
אילן גילאון: הם יכולים לעשות מה שהם רוצים משרד הקליטה, זה לא מעניין אותי.
שמחה בניטה: אבל - - - למשרד השיכון, אז הם משיגים יותר.
שמחה בניטה: הכול במדינה הזאת זה מי מצליח להגיע לקופה יותר מהר.
אילן גילאון: לא, שמחה, אני שואל לגבי נכים.
אילן גילאון: אני לא מסתכל אם הנכים הם עולים חדשים או ותיקים- -
רונן כהן: יש להם אותה טבלה.
רונן כהן: מעמידים לפניהם אותו סכום – מה שיש לוותיק, יש גם לעולה.
שלמה נקווה: אבל מה, יש עוד משרד שמשמש להם יח"צנות ודוברות והכול – משרד הקליטה, שנלחם בכל הכוחות שלו.
שלמה נקווה: סופה לנדבר עושה שם עבודה טובה לטובת הנכים העולים.
שלמה נקווה: לנו אין את זה.
אילן גילאון: אתה רוצה להגיד שהם קונים יותר דירות לעולים חדשים מאשר לנכים.
שמחה בניטה: 50 מיליון זה לכולם.
שמעון יאיר: לא, שמחה, ב-50 מיליון הוא בכלל לא נגע.
אורי מקלב: בשלב הזה אני אתן לשאול כמה שאלות, ואחרי זה אני גם אבקש מאסף לומר את הנתונים כדי שאנחנו נוכל להתמקד.
אורי מקלב: אני לא חושב שאתה צריך לעשות שיעורי בית.
אורי מקלב: לפי דעתי, הנתונים נמצאים אצלך.
אורי מקלב: אנחנו נבקש ממך להתמקד בתשובות שמעניינות אותנו בעניין.
רונן כהן: אני רוצה להתמקד, אבל אני לא מצליח לשמור על הרצף.
אורי מקלב: אני נותן עדיפות למי שלא התפרץ במשך הדיון וביקש ממני שש-שבע פעמים את רשות הדיבור, ואני חושב שמגיע לו.
אורי מקלב: - - - אני מאוד מעריך, אבל את צריכה גם לא להפריע למהלך הדיון.
אורי מקלב: את לא מודעת לך שאת מפריעה למהלך הדיון?
קובי כהן: אני מארגון הפעולה של הנכים.
קובי כהן: חשוב לי לדעת – ולא קיבלתי את זה בתשובתו של רונן – כמה נכים הגישו בקשה ונאלצו להגיש בקשה חוזרת שנה לאחר מכן.
קובי כהן: מה הזמן הממוצע מהרגע שהוגשה בקשה ראשונה ועד שמומשה בפועל.
קובי כהן: אם הנתונים האלה יעלו הם יציגו מציאות קשה מאוד.
קובי כהן: אני באופן אישי מכירים אנשים שזכאים לדירות נר שהתהליך הזה, בגלל המחסור הכספי של משרד השיכון, מביא אותם למצב שלוקח להם לממש תהליך כזה לפחות 6-5 שנים במקרה הטוב.
קובי כהן: אני לא סתם אומר את זה.
קובי כהן: כאשר באים ושואלים מה עושים בעניין הזה, לי מפריע מאוד שישנה זכאות על הנייר אבל היא לא שווה כלום.
קובי כהן: זה נחמד מאוד שמצמידים את מחירי הדירות לעסקאות של מס רכוש, אבל כשאדם מקבל את הטופס של הזכאות, והוא צריך למצוא דירה שירכשו עבורו הוא פשוט הולך למתווכים ולעיתון.
קובי כהן: יותר פשוט מזה אין.
קובי כהן: נכון לאותו רגע נתון, יש מצב שוק נתון, והשוק הזה נמצא בתהליכים של היצע וביקוש.
אורי מקלב: לא קונים דירה אצל שמאי.
קובי כהן: כן, קונים את זה במציאות.
קובי כהן: אני גר בבאר-שבע שנמצאת במצב של חוסר התחלות בנייה, והמחירים כמעט הכפילו את עצמם בשנה האחרונה.
קובי כהן: אז זה יפה מאוד שבשנת 2009, לפי העסקאות של מס רכוש היה מחיר ממוצע לדירה, אבל אם תבדוק את המצב נכון להיום, אז קודם כול אין הרבה עסקאות כי יש מעט מאוד דירות- -
אורי מקלב: והמחירים אחרים לגמרי.
קובי כהן: המחירים אחרים לגמרי.
אורי מקלב: מתי עדכנתם את הטבלה, ב-2009?
רונן כהן: לפני חודשיים.
אורי מקלב: משה רוטמן, בבקשה.
משה משה רוטמן: אני מזכ"ל מטה הפעולה של הנכים.
משה משה רוטמן: אני אב לילד מונשם ומשותק, ואני אומר דברים מאוד קשים, אני אשתדל לומר את זה במילים הכי ראויות.
משה משה רוטמן: אני הייתי שנה בבית חולים עם הילד, אני ראיתי את המשרדים הממשלתיים הורגים ילדים – ואני אומר דברים מאוד קשים- -
אבנר עורקבי: זה לא שייך לדיון.
משה משה רוטמן: - - משרד הרווחה- -
אבנר עורקבי: "הורגים ילדים בבית חולים" זה לא שייך לדיון.
משה משה רוטמן: סליחה, תן לי לסיים את הרעיון, בבקשה.
משה משה רוטמן: במשך שנה ראיתי ילדים שהיו שם, והמשפחות רצו לגדל אותם בתוך הבית, ובגלל שלא הצליחו לקבל דירת נ"ר, והנרות היחידים שהם הדליקו היו בשבת בתפילה לקבל עזרה.
משה משה רוטמן: הילדים האלה נפגעים בבתי חולים, חלקם מתים, וזה כנראה משרת מטרות לטווח ארוך.
משה משה רוטמן: המחסור בדירות ונושא הזכאות הוא נייר לא שווה.
משה משה רוטמן: כל הקריטריונים וכל הנוסחאות לא עובדות בפועל.
משה משה רוטמן: אנחנו צריכים לא להיות כאן עלה תאנה ולא פלסטר, כי המציאות היא כרגע שצריכים לעשות שינויים עם משרד השיכון ועם משרד האוצר ולקבוע דברים שמתאימים לרוח הצרכים האמיתיים.
שלמה נקווה: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה להגיד הערה.
שלמה נקווה: שמעתי כאלה שעברו את כל התהליך הזה, ואין להם מספיק כסף לקנות את הדירה.
שלמה נקווה: הם עברו את כל הביורוקרטיה, הם ממתינים, וזה לא מספיק להם.
שמחה בניטה: אני רוצה לומר משהו.
אורי מקלב: נציג האוצר צריך ללכת, אני מבקש שהוא יענה ואחר כך נמשיך.
אילן גילאון: יש פתרון, אני רק רוצה שיתחייבו שיתמכו בו.
אילן גילאון: כשאני פעם אחת הבאתי הצעת חוק שסל השירותים יהיה צמוד לרגל של האדם או של הילד לכל מקום שהוא הולך, הווה אומר שלא צריך לשלם עבורו במוסד, שההורים שלו יוכלו לקחת את זה לכל מקום.
אילן גילאון: אבל מי רצה לשמוע מהחוק הזה?
אילן גילאון: חוקים אפשר לחוקק, חברים – חוק - - - בני אדם זה קשה מאוד, אי אפשר לחוקק אותו.
אורי מקלב: ראובן, בבקשה.
ראובן קוגן: רונן הסביר את הפעולות שמשרד השיכון עושה.
ראובן קוגן: למרות הטענות הרבות שנשמעו כאן לרוב הדברים יש פתרון- -
שלמה מולה: טענות רבות צודקות, צריך לומר.
קריאה: האוצר, שום דבר לא צודק שם.
אורי מקלב: רבותיי, תאפשרו לו.
אורי מקלב: אני לא מנהל את הדיון באופן רגיל, אני מתחשב בנוכחים פה, במשקעים שיש לכם, אבל אני צריך לאפשר גם לאחרים לדבר.
אורי מקלב: אחרת זה לא יהיה תועלתי – מה נרוויח?
שלמה נקווה: אבל חבר הכנסת שלמה מולה אמר "לא צודקות", וזה נכון.
אורי מקלב: נוציא את הכול אבל לא נגיע לתכלית.
שמעון יאיר: אתה תגיע לתכלית אם לא נפריע?
שמעון יאיר: אני לא רואה תכלית.
אורי מקלב: בוא נראה.
אורי מקלב: עם ההפרעות ודאי לא.
שלמה נקווה: תשאיר את זה ליושב ראש.
שלמה נקווה: יש פה יושב ראש שיש לו קבלות.
אורי מקלב: בבקשה, ראובן.
ראובן קוגן: ברמת ההקצאה והקריטריונים להקצאה אגף תקציבים לא מתערב באופן ההקצאה כל עוד המסגרות התקציביות אושרו במסגרת חוק התקציב השנתי.
ראובן קוגן: בחוק התקציב השנתי מתוקצבים גם בבסיס התקציב כל שנה כ-30 מיליון שקל שהולכים לרכישת דירות וגם למתן מסלול למענקים.
ראובן קוגן: לגבי הטענות שהמחירים לא תואמים את המחירים בשוק, לדעתי, הפתרון שהמשרד נתן – שימוש בקובץ העסקאות של רשות המסים, שאלה עסקאות בפועל ולא שמאויות, גם הן מתבססות לפעמים בפיגור מסוים.
ראובן קוגן: זה מנגנון שהוא- -
אילן גילאון: - - - משלמים מיסים.
דפנה אזרזר: פיגור מסוים?
דפנה אזרזר: פיגור של מאות אלפי שקלים זה לא "פיגור מסוים".
דפנה אזרזר: זה פיגור עמוק.
אורי מקלב: אתם מודעים לכך שיש פערים בין הטבלאות לבין היכולת לקנות במחירים בפועל?
אורי מקלב: אף אחד לא קונה דירה עם טבלה.
אורי מקלב: אם אתם לא מסכימים לכך נצטרך לעשות מאמץ להוכיח לכם את זה.
אורי מקלב: אם אתם מודעים לכך- -
ראובן קוגן: ברור לגמרי שבסוף קובץ העסקאות והנתונים שמסתכלים עליהם זה נתון סטטיסטי.
ראובן קוגן: זה נכון שבסוף אפשר למצוא דירה שלא עומדת בנתון הזה- -
אורי מקלב: אבל בבסיס אתם לוקחים מקבץ של הדירות שנמכרו- -      ראובן קוגן:     	באזור.
אורי מקלב: נכון, גם באזור.
אורי מקלב: אבל אנחנו מדברים על דירות מאוד ספציפיות.
אורי מקלב: מדובר על דירות שצריכות להיות בהתאמה לנכים שיכול להיות שבאותו מקרה הן בכלל לא נמכרו, אולי אפילו דירות מתאימות, אולי מספר בודד.
אורי מקלב: אתם צריכים להיות הרבה יותר ספציפיים.
אורי מקלב: אם הייתי מתעסק בזה, והייתי מאוד רוצה, הייתי מבקש משמאות לעשות שמאות על הדירות האלה, אל תעשה לי טבלה כמה עולה דירת שלושה חדרים.
ראובן קוגן: פה צריך לומר דבר לזכותו של משרד השיכון.
ראובן קוגן: משרד השיכון הלך קודם לבדיקה פרטנית של שמאות פרטנית על הדירה.
ראובן קוגן: זה משהו שנהוג לעשות.
ראובן קוגן: אתה הולך עכשיו לקבל משכנתא, הבנק לא עושה לך ממוצע של עסקאות בארץ ולפי זה גוזר את המשכנתא שלך, הוא שולח שמאי, והשמאי אומר כמה הדירה עולה בעיני הבנק.
ראובן קוגן: אתה יכול להביא שמאי נוסף, ויש בסוף שמאי מכריע – ככה זה עובד, זאת הייתה השיטה של המשרד.
ראובן קוגן: אמרו, זה לא מספיק, כי השמאות היא לא מדויקת, הדירה עולה יותר, הבנק חושב שהיא עולה פחות, השכונה פחות טובה או יותר טובה – לא משנה, אבל זה היה המודל הקודם.
ראובן קוגן: בעקבות התלונות של הרוכשים המשרד החליט לשכלל את המודל.
ראובן קוגן: הוא הלך למודל שבעיניים הכלכליות שלי הוא סביר – לא עשו ממוצע ארצי של הדירות ולא לקחו ממוצע רב שנתי של הדירות, שזה גם מודל שאפשר להשתמש בהם – לקחו את העסקאות שנמצאות ב-50% מהרכש, זאת אומרת שהיו דירות- -
שלמה מולה: לקחו את הכי נמוך.
ראובן קוגן: לא. לקחו את החציון שזה אומר ש-50% מהעסקאות- -
שמחה בניטה: בסטטיסטיקה לא קונים דירה.
ראובן קוגן: אין בעיה, אפשר לחזור למודל של השמאות.
שלמה מולה: יש לי מודל להציע לך: למשל המשפחה שיושבת לימינך מראש העין.
שלמה מולה: יש להם שלושה ילדים נכים, הצרכים שלהם הם כאלה וכאלה, ולכן מהיום בתוך שלושה חודשים משרד השיכון תוסיף טבלה והם יעברו דירה.
שלמה מולה: למה אתם לא עושים את זה?
רונן כהן: אני אענה לך על זה.
קריאה: יש לי מודל מצוין לאדוני: חמלה, התחשבות והבנה.
רונן כהן: ניסינו את זה.
שלמה מולה: אתה אומר שיש רב גוניות.
שלמה מולה: יש משפחה שאומרת לך שאף אחד מבני הזוג לא עובדים, ואין להם אפשרות ללכת לחפש דירה, אין להם כסף לשלם למתווך- -
רונן כהן: חבר הכנסת מולה, עשינו את זה.
שלמה מולה: איך אתם יכולים לבוא לגברת הזאת ולהגיד לה שאתם מוצאים לה דירה בזיכרון יעקב.
שלמה מולה: היא אומר שהיא מטופלת בעכו.
רונן כהן: לא קונים דירות בעכו.
שלמה מולה: למה אתם הולכים רק בכיוון אחד?
שלמה מולה: למה לא יכול להיות מגוון של הצעות ואפשרויות שמתאימות לכל אחד?
רונן כהן: מה שאתה מעלה פה זה ניסיון שנוסה.
רונן כהן: רכשנו למלאי.
רונן כהן: אנשים רוצים לבחור היכן לגור.
רונן כהן: בחרנו, רכשנו- -
אסתר לאה בלנש: - - -
רונן כהן: אני קניתי – הדירות האלה עמדו ריקות.
קריאות: אל תרכוש למלאי.
רונן כהן: לא, עכשיו נכנס הוויכוח.
אורי מקלב: ראובן, תענה.
אורי מקלב: אתה יודע מה, עכשיו אתה לא עובד באוצר, אתה עובד בארגון "אהב"ה", והם לוקחים אותה כיועץ מקצועי- -
שלמה נקווה: זה יהיה דיון אחר לגמרי.
ראובן קוגן: אני מסכים איתך שעמדותיי מושפעות מהמקום שאני מייצג אותו.
אורי מקלב: האוצר היה אומר כך וכך – איך אני משכנע?
אורי מקלב: מה המודל שאני מציע כדי להגיע לתכלית?
אורי מקלב: אתם רוצים שיישארו רק מחירים עם טבלאות, ומצד שני אנשים זכאים בלי ביצוע עסקאות באופן מעשי?
אורי מקלב: יש לנו טבלאות מצד אחד, אנשים זכאים מצד שני, ואנחנו לא מצליחים לגשר ביניהם.
אורי מקלב: אתם אומרים שנעשו שמאויות כלליות וקניתם דירות, והיה טוב.
אורי מקלב: לדעתי, המודל שכל אדם בוחר לו את הדירה הוא מודל נכון, אבל צריך להתאים את התקציב לזה, להתאים לכך את הטבלאות.
אורי מקלב: האם השמאויות נעשו על דירות קרקע בלבד?
רונן כהן: בוודאי.
ראובן קוגן: על הדירות הפרטניות, ברור.
רונן כהן: בבניינים בני עד 15 שנה.
דפנה אזרזר: בוא תראה לי דירת קרקע אחת בקריות ב-420 אלף.
דפנה אזרזר: אין דבר כזה.
דפנה אזרזר: לא קיים.
אורי מקלב: עם כל הטבלה שקיימת היום שאנחנו רואים כאן, שיש בה 15 ערים, שיש בכל אחת מהן דירת 4-3 חדרים, למשל באור יהודה - האם השמאות נעשתה על הדירות קומת קרקע?
אורי מקלב: בוא ניקח את הדבר הספציפי משום שזה מה שמתאים להם.
רונן כהן: לא - -
אילן גילאון: האם ההערכה שלכם לגבי שכירות היא ריאלית?
אילן גילאון: מה ההערכה המרבית שלכם?
רונן כהן: שכירות זה נושא אחר.
אילן גילאון: תגיד לי למה.
אילן גילאון: מה ההערכה המרבית- -
רונן כהן: מה זה שכירות, שכר דירה?
אילן גילאון: כשאתה משתתף בשכר דירה מה ההשתתפות המרבית שלך?
קריאה: 1,250 שקל.
רונן כהן: ביישובים – 1,550.
אילן גילאון: וזה ריאלי?
רונן כהן: מה זה "ריאלי"?
קריאות: זה לא ריאלי, זה לא משקף מציאות.
אורי מקלב: הוא לא משלם לך את שכר הדירה.
שלמה מולה: למה אתה לא משלם את התשלום הזה בשכר דירה?
שלמה מולה: הזוג הזה אומר לך שהם לא עובדים, הם הפכו להיות בית חולים- -
שלמה נקווה: ראובן, אני מדבר איתך על משפחה.
שלמה נקווה: תן פתרון, תן תשובה.
שלמה נקווה: תהיה אנושי.
רונן כהן: הם רוצים לקבל תשובות, אני צריך - - - זמן.
שלמה נקווה: מה זה האוצר הזה?
שלמה נקווה: מה יש לכם שם?
שלמה נקווה: ממה אתם בנויים שם אתם?
שמחה בניטה: יש להם הוצאות בלי הכנסות.
שלמה נקווה: שכר הדירה של משרד השיכון הוא מספיק אם אתה ישן בחדר מדרגות.
רונן כהן: תנו לי במשהו - - -
שלמה נקווה: אם אתה שם קרטון של פריג'ידר, השכירות הזאת של משרד האוצר והשיכון מספיקה.
אורי מקלב: תאפשרו לראובן להמשיך לענות.
אילן גילאון: אדוני היושב ראש, זה הופך להיות דיון תיאורטי.
שלמה נקווה: אדוני היושב ראש, אומר לך ראובן מהאוצר ש"בעיניו הכלכליות" -  כבר מפה מתחיל כל הנושא להתחרבש לנו.
שלמה נקווה: אתה אמרת לו לתת תשובה למשפחה הזאת, להסתכל עליהם בעיניים, שלושה ילדים נכים.
שלמה נקווה: מה אתה מדבר עם העיניים הכלכליות שלך?
שלמה נקווה: אתה עובר מה הבן אדם הזה?
שלמה נקווה: אתה יודע מה עוברת האמא הזאת?
שלמה נקווה: תן פתרון, דברו לעניין.
אורי מקלב: הוא שמע את הדברים, תן לו גם לענות.
רונן כהן: נושא השכירות הוא נושא כבד- -
שלמה נקווה: - - -
אורי מקלב: אני מבקש מראובן לענות.
רונן כהן: סליחה, חשבתי שפנית אליי.
שמחה בניטה: עד שקונים דירה, תשלמו את השכירות.
ראובן קוגן: לדעתי, הפתרון של השכירות הוא פתרון יותר נכון בהרבה מאוד מובנים- -
קריאה: - - - לתת ניירות ולהגיד לאנשים: "פתרנו לכם בעיה".
אורי מקלב: האם נכון שהתקציב של 2010 הוא 24-21 מיליון יחד עם השכירות?
ראובן קוגן: לשכירות יש 300 מיליון שקל בשנה.
אורי מקלב: אני מבקש שתענה, אני לא רוצה כל הזמן להישאר בלי תשובה.
אורי מקלב: אני רוצה לשמוע לגבי השאלות הראשונות שדיברנו וכן האם הסעיף הזה נוצל עד תום, והאם היה מצב שהיו אנשים שרצו לממש את הזכאות ולא יכלו?
אורי מקלב: רונן אמר קודם שלא – אני מקבל את זה, אבל אני רוצה שתאמת את הדברים האלה, ואני רוצה שגם נציג האוצר יתייחס לנושא הזה.
רונן כהן: אני חייב לתקן: שאלת אם היו ביקושים שלא נענו- -
אורי מקלב: לא נענו בגלל חוסר תקציב.
רונן כהן: נכון להיום אין לי שקל לקנות.
קריאות: או, יופי.
רונן כהן: רגע, רגע.
רונן כהן: זה לא בגלל שאין תקציב, אלא מכיוון שאנחנו צריכים לקבל ממשרד האוצר כסף.
רונן כהן: אני מקווה שזה ייפתר מהר מאוד, אבל עד היום כל האנשים פה אמרו שאנשים רוצים ולא נותנים להם – לא היה דבר כזה, ולכן זה מה שחשוב.
רונן כהן: אני מקווה מאוד שמהר מאוד נקבל את הכסף- -
שלמה מולה: - - - מחר בבוקר כל הזכאים ימצאו דירה תפורה?
שמחה בניטה: תקנה לה את הדירה בעכו.
רונן כהן: אבל זה לא בגלל שיש תקציב.
שמחה בניטה: אם תקנה לה דירה בעכו היא לא תצטרך לחפש דירה בשכירות.
רונן כהן: את שואלת אותי לגבי עכו.
רונן כהן: לעכו יש פתרון- -
אורי מקלב: היא לא שאלה אותך, היא לא שואלת.
אורי מקלב: סליחה, רונן- -
שמחה בניטה: מחכים שמישהו ימות.
אורי מקלב: רונן, היא לא שואלת אותך שאלות, את השאלות אני שואל אותך- -
שמחה בניטה: ככה אמרו לה, להמתין.
אורי מקלב: - - זה שהיא מתפרצת, אני שותק כבר.
אורי מקלב: אבל זאת לא סיבה שאתה תענה לה אם היא מתפרצת.
שלמה מולה: למה אתם לא נותנים כסף?
ראובן קוגן: בימים אלה יש ויכוח שלא קשור למצב שהביא את הדיון הזה לכאן.
ראובן קוגן: הדיון הזה התקיים לפני שידעתם שיש מחלוקת בין המשרדים לגבי ייעוד כספי המכר.
ראובן קוגן: לכן אנחנו צריכים להתמקד במצב הדברים שהביא לדיון הזה.
ראובן קוגן: רונן אומר בצדק, ואין לי שום מחלוקת איתו, שעד היום התקציב שניתן ונוצל נתן את הפתרונות בצורה כזאת שלא היה מישהו שהיה זכאי ולא קיבל מענה- -