GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור וייס: המשמעות היא שאם אנחנו נתקן ברשת פרטית, ולמעשה, כל הציבור, בשורה האחרונה, כך בנוי התעריפים, ישלם את מחיר המים של אותה רשת פרטית, זה מה שיקרה בסוף.
אורי מקלב: אתה יכול לחייב אותם.
עומר ורדי: ומה עם כל אלפי האינסטלאטורים שיפשטו רגל.
אורי מקלב: לא יפשטו רגל, יפסיקו לעשוק את הציבור.
אורי מקלב: אני גם לא רואה עד היום את המחירים.
ליה שמטוב: הם יעבדו אצלכם.
ליה שמטוב: רבותיי, את זה צריך לשנות, אתם לא יודעים, אני בשטח, אני גרה בנצרת עלית, 60% מהאוכלוסייה היא אוכלוסייה מבוגרת ואני אומרת את זה מפה, מזה שאני רואה את זה, אני רואה את זה כל יום.
אורי מקלב: ואנשים עומדים עם 2,000 שקל, לא יכולים לעשות שום דבר.
אורי מקלב: אומרים זהו זה וזה נשאר.
קריאה: ו- 2,000 שקל זה יותר מגובה הקצבה שלהם.
דוד קוכמייסטר: טיפה נתון, כדי לחדד את הדיון.
דוד קוכמייסטר: אם אתם רוצים אותו כבר לקראת סוף.
דוד קוכמייסטר: מדברים על פניות הציבור, זה הנושא של הדיון כרגע, על שירות שאנחנו נותנים לצרכנים, והדיון נסוב בעיקר נגיד על צריכה משותפת, שעונים לא טובים.
דוד קוכמייסטר: רק נתון מהגיחון.
דוד קוכמייסטר: אנחנו, והגברת אמרה בצדק שקשה לתפוש אותנו בטלפון.
דוד קוכמייסטר: אנחנו עד יולי 2009, אצלנו בגיחון, היו פחות מ- 4% מהשיחות שננטשו, זאת אומרת, לא קיבלו מענה.
דוד קוכמייסטר: למעלה מ- 96% מהפונים אלינו, היו מקבלים מענה טלפוני מייד כהיו מצלצלים.
דוד קוכמייסטר: יולי 2009, זה אזור השתת מס בצורת, לא השתנה כלום, מבחינה טכנולוגית, על צריכה משותפת או על שעונים מקולקלים, החל מיולי 2009, כמות הפונים אלינו עלתה פי ארבעה.
דוד קוכמייסטר: טלפונית וגם פרונטאלית.
דוד קוכמייסטר: זאת אומרת, אם הגיחון, אני נותן את זה לדוגמה בשביל להבין את המספרים.
דוד קוכמייסטר: יש לו אולם טלפוני של 12 מושבים.
שרה זילברשטיין: אז בואו ללמוד אצלנו בכוכבית 8840, איך מתמודדים עם עלייה בפניות.
דוד קוכמייסטר: אני אשמח לבוא.
דוד קוכמייסטר: אבל בואי אני אגיד לך מה עשינו, אני אגיד לך מה עשינו.
דוד קוכמייסטר: אצלנו באולם קבלת הטלפונים ישנן 12 עמדות שהיו מיועדות בפועל עד יולי 2009 הצלחנו לתת את השירות באכלוס של בין שבע לשמונה עמדות, זה מה שהספיק לתת.
דוד קוכמייסטר: ברגע שקפצו הקריאות, מילאנו את כל העמדות, איישנו אותן, הוספנו עוד ארבע עמדות רחוקות, שיכולנו לאתר אותן כדי ליירט שיחות, אבל הכפלנו את כמות הפונים, כמובן שאי-אפשר היה בהכפלה של הכמות לטפל בפי ארבעה פונים.
דוד קוכמייסטר: השירות הזה הלך והשתפר עד דצמבר 2009, כי לאט לאט הצלחנו לענות על הכל, בא ינואר 2010, עם השינוי בתעריפי המים, שינוי בנפשות, שינוי בכל הדברים האלה, החזיר את המצב לקדמותו.
דוד קוכמייסטר: אנחנו עכשיו נמצאים בסוף הגל, לקראת סוף 2010, היום אם תתקשרי לגיחון, תקבלי תשובה יותר מהר מאשר היית מקבלת לפני ארבעה חודשים.
דוד קוכמייסטר: היום נכון להיום, נכון להיום, אנחנו נמצאים כבר במצב של שירות שאנחנו עוברים את ה- 80% פונים שמקבלים מייד מענה.
אורי מקלב: מה המספר של הגיחון?
דוד קוכמייסטר: אני אומר, עדיין לא בטוח שתקבל תשובה, כי אנחנו עברנו.
דוד קוכמייסטר: אבל בוא תנסה, כוכבית.
ליה שמטוב: אל תצלצלו לשלומי, ל- 2, כי הוא חולה.
דוד קוכמייסטר: לא, אבל אצלנו, או שלא יהיה תשובה, או שתהיה תשובה.
דוד קוכמייסטר: למה אני מעלה את הדבר הזה?
דוד קוכמייסטר: אני מעלה את הדבר הזה בשביל שתי עובדות פשוטות.
דוד קוכמייסטר: אל"ף, עיקר הקפיצה בפניות והירידה בשירות לא נבעה, לדעתי, מצריכה משותפת או דברים אחרים, כי זה לא השתנה, אלא בעקבות התהליכים האחרים שקרו.
דוד קוכמייסטר: הדבר השני, אם אתם רוצים לסייע בשמירת השירות, אל תשנו את החוקים כל יומיים.
דוד קוכמייסטר: כי שינוי של החוקים כל יומיים, יכול להיות שזה צודק, אבל זה ישנה על השירות.
דוד קוכמייסטר: זה הדבר השני שאני רוצה פה להגיד.
אורי מקלב: אבל אם יביאו מראש דברים מוכנים.
דוד קוכמייסטר: לגבי הדברים האחרים, אני חושב שאין מצב כזה.
דוד קוכמייסטר: אני רוצה עוד נקודה אחת להגיד לגבי מה שאמרו פה, לגבי בדיקת מונה, האם הוא בתעריף או לא בתעריף.
דוד קוכמייסטר: זה בהחלט נושא שהוא נמצא היום בחידוד, בטח תמי תדבר עליו, הוא יוגדר בעננת השירות.
דוד קוכמייסטר: לדעתי, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, שירות שהוא ניתן על-פי בקשה חריגה של לקוח, צריכה להיות בתשלום, היא לא צריכה להיות בתעריף.
סלעית קולר: אנחנו לא מתווכחים על זה, רק הכניסו את זה כבר לתעריף.
סלעית קולר: אני לא מתווכחת על איך זה צריך להיות.
דוד קוכמייסטר: זה לא ברור.
סלעית קולר: זה בתוך התעריף, בדוק.
דוד קוכמייסטר: סלעית, אל תגידי דברים בדוקים על דברים שאת לא בטוחה בהם.
סלעית קולר: אני בטוחה.
דוד קוכמייסטר: דעתי היא שזה לא נמצא בתעריף, הוא גם לא צריך להיות בתעריף, לדעתי אפילו אסור שזה יהיה בתעריף.
קריאה: הם רוצים אפילו את הזה, את הפיתוח להכניס בתוך התעריף.
דוד קוכמייסטר: ואנחנו מתנגדים ביחד אתכם לזה.
דוד קוכמייסטר: אז מה שצריך להיות בתעריף, זה אותו שירות סטנדרטי שנותן לכולם, צריכים לחדד אותו, דברים שכל צרכן מקבל, צריך להיות בתעריף.
דוד קוכמייסטר: שירותים שניתנים באופן מיוחד לפי בקשה, צריכים להיות מחוץ לתעריף.
קריאה: אנחנו לא מתווכחים אתך על זה, אנחנו רק אומרים מה קורה היום.
דוד קוכמייסטר: עד כאן.
אורי מקלב: דודי, אבל תדע לך, אני לא רוצה להכין מכתב, אתה יודע, שבדרך-כלל מכתבים שכתובים על 20 דקות המתנה, ועוד פעם 20 דקות המתנה, ושלחו את כל הנפשות.
אורי מקלב: אני יודע שעושים הרבה מאמצים, אבל גם אם זה אחוזים לא גבוהים, זה בסך-הכל אלפים.
דוד קוכמייסטר: מסכים עם ההערה הזאת וגם אמרתי, אני מסכים אתה.
אורי מקלב: זה כבר טוב.
אורי מקלב: זו כבר חצי דרך.
אורי מקלב: כשמסכימים זו כבר חצי דרך.
אורי מקלב: תמי, המיקרופון לרשותך, ללא הפרעות.
תמי שור: קודם כל, אני רוצה להוציא דבר ראשון משהו טוב מהישיבה הזאת, לפני כל שאר הדברים הטובים שתחליטו, אני לא הכרתי את הפעילות של המשרד לאזרחים ותיקים, לא הכרתי גם את הפעילות של אמון הציבור.
תמי שור: אני מבקשת, כל פניות שיש לכם לתאגידי מים וביוב, שלא מקבלות תשובות או לא מקבלות תשובות ראויות, תפנו אלינו.
תמי שור: אני מבטיחה לכם, אתם תקבלו תשובה מכל תאגיד שצריך לתת את התשובה שלו.
תמי שור: אני אגיד כמה דברים.
תמי שור: קודם כל, הדיון באמת נסוב להרבה מאוד חלקים שהם פחות קשורים לנושא של פניות ציבור ויותר קשורים לנושאים האחרים.
אורי מקלב: אי-אפשר להתעלם, אני יודע שהייתי צריך לעשות את זה בשני חלקים, החלק הראשון זה להוציא את כל מה שחושבים ואחרי זה הנושא, אבל אני יודע, אולי לא הייתי מספיק ער לזה, הייתי צריך יותר לצמצם בהתחלה, אבל לא יכולתי.
תמי שור: אני אגיד ככה, זה טוב שזה עלה, כי באמת אני חושבת שאין עוררין על זה שהחלק המרכזי של הבעיות בתלונות הצרכנים, הם הנושא של מצד אחד העלאת תעריפי המים, שלפני זה הרבה מאוד דברים שלא השתנו באמת באופן פיסי, פשוט שילמו עליהם פחות ואכן לא היו מודעים להם ופתאום המודעות עלתה וברגע שהמודעות עלתה ומתחדדת היא דורשת הרבה יותר מענה, גם בדברים שלא נעשה בהם שינוי לכאורה, רק מעצם העובדה שזה שירות שמשלמים עליו יותר.
תמי שור: לדברים האלו נוסף הרבה מאוד בלבול בנושא של הרפורמה ששונתה, עם עדכון מספר הנפשות והערבוב של היטל הבצורת עם השינוי בתעריפי המים ואני חושבת שצודק דודי בהחלט, בנושא של נפח הפניות ציבור ונפח התלונות בעצם מיולי 2009, שאז התחיל כל הבלגאן, אני יכולה להגיד במפורש שעד יוני 2009, גם היו הרבה פחות תאגידים שפעלו, אבל לגבי התאגידים שפעלו ופניות הציבור שאנחנו קיבלנו, מעל 90% מהתלונות שהתקבלו, הרבה מעל 90%, אני לא רוצה להגיד 100% כי זה לא היה 100% אבל זה היה מאוד קרוב, התלונות שהתקבלו על-ידי תושבים, תלונות שנבדקו על-ידינו והמסקנה היתה שתאגידי המים והביוב נתנו תשובות שהן נכונות והן ראויות והן על-פי החוק וזאת היתה התשובה שנתנו לאזרחים.
תמי שור: ביולי 2009, היה גם בלבול מאוד גדול אצל התאגידים עצמם, גם אצל האזרחים עצמם, וגם בפרט הרבה מאוד, גם אצלנו, וגם בפרט המון תאגידי מים וביוב חדשים שקמו, שהם גופים חדשים שצריכים ללמוד את הנושא ולהתחיל להתמודד אתו ובהרבה מהמקומות, לצערי הרב, בלי שיתוף פעולה עם הרשות המקומית שבהם באו בנעליה, ואחד הדברים הכי חמורים שהיו בעיני, הוא שבעצם הרשות המקומית היה Data base מסוים, בסיס נתונים של תושבים שדווחו והם פשוט לא העבירו אותו לתאגידים.
תמי שור: ועל-ידי זה גרמו הרבה מאוד עגמת נפש ונזק לציבור שהיה צריך לדווח שוב על אותם דברים שכבר היו בידי הרשות לפני כן, ובעצם לא היה צריך לבצע את ההליך הזה, לו היה שיתוף פעולה.
אורי מקלב: הדיווח על מס הבצורת, הדיווח על היטל הבצורת היה גם תקף גם לגבי הרפורמה?
תמי שור: לחלוטין.
תמי שור: ובכל המקומות שבהם זה לא נעשה, ואני חושבת שהדוגמה הכי בולטת של זה, היא של תאגיד.
אורי מקלב: אבל תאגידים שניגשו ב- 2010, שוב התקוממו, מה שעדכנתם.
תמי שור: רוב אלה שביקשו, היו מאלה שלא עברו נתונים מהעירייה.
תמי שור: והדוגמה הבולטת ביותר בזה שתאגיד מי אביב עם תל-אביב, שפשוט כל בסיס הנתונים שלו התאפס ומדובר פה על מאות אלפי תושבים, עם בלגאן די גדול בנושא של ההסדרה שאני מקווה שעד היום מסתדרים עליו.
אורי מקלב: יש הרבה תלונות בתל-אביב.
תמי שור: אבל זה ברמת התירוצים והסיבות וכל שאר הדברים.
תמי שור: אני רוצה רגע לעבור לגופו של עניין.
תמי שור: התשתית החוקית שמחייבת את התאגידים לפעול לא באופן וולונטארי, אלא באופן מחייב, על-פי אמות מידה לשירות מחייבות, זה מסמך אמות מידה מחייב שמפרסמת רשות המים והוא בעצם אותו מסמך שיחליף את אותם שרידים היסטוריים של כל המסגרות החוקיות שבהן נכתב הנושא הזה עד היום.
תמי שור: המסמך הזה נמצא עכשיו בשלבי גיבוש, הנושאים הראשונים שאליהם נדרשנו הם הנושאים שעליהם קיבלנו את רוב פניות הציבור, שזה הנושא של הצריכה המשותפת והנושא של צריכה חריגה.
תמי שור: במקביל אליהם, אני רק אגיד שנמצא הנושא של חשבון המים, ואיך הוא צריך להיראות וחובת היידוע של התאגידים.
תמי שור: אז הדבר הראשון שיצא, שהוא דבר שהוא בוא נניח יותר פשוט ופחות נתון לבעיות של הסדרה, זה הנושא שבאמת האופן שבו צריך לצאת החשבון, הפירוט שהתאגידים חייבים להוציא אותו וגם הנושא שברגע שיש צריכה חריגה או מתגלה שצרכן צורך צריכה חריגה, מיידית חובת יידוע של התאגיד, שלא לחכות עד שיגיעו חשבונות המים ובהמשך וזה, כדי לוודא שהצרכן מתחיל לשלם הרבה מאוד כסף והדברים האלה יהיו על-פי חוק וקבועים ולא נתונים להחלטות של תאגיד, אם הוא רוצה למלא אותם או לא רוצה למלא אותם, ובשלב יותר מאוחר כולל סנקציות כספיות שיוטלו על התאגידים שלא יקיימו את אמות המידה כפי שהן רשומות בחוק.
תמי שור: החלק השני הוא באמת החלק של הצריכה המשותפת והצריכה החריגה.
תמי שור: הנושא פה הוא נושא שהוא מאוד מאוד מסובך לטיפול, מבחינה מקצועית וגם משפטית.
תמי שור: והסיבה היא, קודם כל, כי באמת מד המים המחייב ראשון לכל, לפני כל דבר אחר, הוא מד המים בכניסה לנכס ולכן, עם כל ההתמודדות שצריך להתמודד אתה באופן שבו המים יחולקו בתוך הנכס בין הצרכנים, מד המים שנכנסו לנכס בכניסה לנכס, בהנחה שמד המים תקין, הם מד המים שנצרכו בו וזה מד המים שעל הבסיס שלו חייב התאגיד לחייב ומעבר לזה, כל נושא ההתמודדות של החלוקה בין הצרכים והצריכה המשותפת, הוא בעצם מעין שירות נוסף לתושב, כדי לחלק את הצריכה נכון בין הצרכנים.
תמי שור: האופן שבו הצריכה מחולקת הוא דבר שהוא שוב, קשה מאוד להתמודדות כשבודקים את החוקים שקיימים היום.
תמי שור: החלק הזה של אמות המידה לשירות יצא כבר לשימוע הציבור לפני מספר חודשים וקיבלנו תגובות גם מהציבור וגם מתאגידי המים וגם מגופים אחרים שהגיבו מכל מיני נושאים והיו תגובות.
אורי מקלב: איפה זה פורסם שיש תגובות?
אורי מקלב: איך זה יצא לציבור?
תמי שור: פורסם גם בעיתון, גם באתר האינטרנט של רשות המים, ואני אשמח להעביר.
אורי מקלב: את חושבת שהציבור יודע שיש עכשיו אפשרות?
תמי שור: אני חושבת שהציבור עצמו יודע מעט מאוד, ארגונים שמייצגים את הציבור מכירים יותר ובדרך-כלל פונים בשמו.
תמי שור: בדרך-כלל, האזרח הקטן לא יודע כשמפורסמות תקנות או אמות מידה, בנושא הזה.
אורי מקלב: יש הרבה תושבים שיש להם מודעות צרכנית טובה ומפותחת, שאם הם היו יודעים, הם היו מגיבים.
אורי מקלב: אני די נעזרתי, בחיים הציבוריים שלי, באנשים שנראים אנשים פשוטים, לא דווקא, בתחבורה, בכל נושא שהוא, אנשים שנראה אדם שהוא לא מהנדס והוא לא בעל מקצוע, אבל העצות שלו וההערות שלו הן מחכימות מאוד, כולל בסופו של דבר גם הארגונים הצרכניים, הם חיים מהציבור.
אורי מקלב: נכון שיש להם אנשי מקצוע ויש להם ידע ו-ותק בעניין הזה, אבל גם עם אותו אחד, אני שמעתי בימי חיי, הציבוריים ודאי, פתרונות טובים מאוד והשכילו מאוד אותנו והדברים מאוד, מאנשים שהם נראים אנשים, אזרחים פשוטים, גם אם הוא פנסיונר וגם אם הוא איש צעיר.
תמי שור: אז אני מודה שבדרך-כלל בתשובות לנושאים שמפורסמים לציבור, הרבה פחות מגיב הציבור הפרטי.
תמי שור: אבל צריך לזכור שהבסיס לקביעת אמות המידה בדרך-כלל נקבע על-ידי תלונות הציבור.
תמי שור: זאת אומרת, האוסף הגדול של תלונות הציבור ואותם דברים שהציבור, דעתו לא נוחה מהם, הם בסופו של דבר אלה שקובעים את התשתית להסדרה ולכן אולי מהכיוון הזה, עם איזה שהם איזונים ובלמים לגבי יכולת ביצוע וכל שאר הנושאים, זה מה שנקבע בתוך אמות המידה.
תמי שור: אני שוב חוזרת לנושא של הצריכה המשותפת, שהוא לפי דעתי רוב רובן של הבעיות.
תמי שור: הוא נושא מסובך לפיתרון, אנחנו נשמח להעביר אליכם גם מהניסיון הרב שיש לכם וגם מהאופן שבו עזרתם בנושא של היטל הבצורת, אם יהיו לכם רעיונות לעזור לנו בנושא הזה, הוא לא פשוט.
תמי שור: יש היום קביעות לגבי צריכה משותפת שקשור בנושא של ניהול בתים משותפים, שזה קביעות מסוימות ויש שאלה עד כמה אפשר לקבוע דברים אחרים, מעבר לדברים ההם ורק לסבר את האוזן, היום, וסלעית תתקן אותי כי היא מכירה יותר ממני, אבל בחוק בתים משותפים, אחד הדברים שנאמרים במפורש, זה שהצריכה צריכה להיות מחולקת על-פי שטח הדירה של כל תושב בדירה ולבוא ולקבוע משהו אחר והנוהג הקיים היום הוא אחר לגמרי, הוא מדבר בכלל על אמות מידה אחרות.
תמי שור: אבל בחוק כבר כתוב, בחוק ממש, מוזכרת היום איזה שהיא הוראה מאוד מפורשת, שלא מוצאים בה אולי איזה שהוא היגיון, באופן שבו אנחנו פועלים.
תמי שור: אבל השינוי של הדברים האלו הוא לא פשוט, אני מקווה שעד התחלת 2011, אנחנו נוציא אמות מידה מחייבות בתחום הזה.
אורי מקלב: מה הנוסחה האמיתית, איך צריכים לחלק את הצריכה המשותפת, האם לפי גודל הדירה?
אורי מקלב: האם חלוקה שוויונית, והאם לפי הצריכה?
ליה שמטוב: מספר נפשות, אולי.
אורי מקלב: אני חושב שבמסחרי, אם זה יש שילוב של מסחרי, אם שילוב מסחרי עם צרכני, עם פרטי, נניח, אז היחס הוא באמת לפי יחס הצריכה.
משה אבנון: כל זה מיותר, האדמיניסטרציה כולה, מיותרת.
אורי מקלב: מה הפיתרון שלך?
תמי שור: משה, הכל מיותר בעיניך, בסדר.
משה אבנון: אדוני יושב-הראש, אתה חושב שאנחנו לא חשבנו על זה לפני עשר שנים, 15 שנה?
משה אבנון: אותו אהוד ניסן שהוא היום יושב-ראש, אודי ניסן, אהוד ניסן יושב-ראש, ממונה על התקציבים, הוא היה רפרנט למים, הוא יכול לספר לך.
משה אבנון: חשבו על הדברים האלו.
משה אבנון: אני אגיד לך מה הפיתרון, כי הפלונטר הבירוקראטי הוא מיותר.
משה אבנון: בזמנו קבענו, משפחה של ארבעה נפשות, מגיע לה 22 מטר קוב מים, ולפי זה כיוונו את התעריפים.
אורי מקלב: שמונה ועוד שבע-?
משה אבנון: שמונה ועוד שבע, ואחר-כך גם עוד שבע, אבל לא חשוב.
משה אבנון: הבעיה היא אחרת לחלוטין.
משה אבנון: אמרנו כך – מי שיש לו יותר מארבע נפשות, עד ארבע נפשות, כי לקחנו בחשבון שיש צריכה סגולית, דירתית, שאתה צריך.
אורי מקלב: פר קפיטול אנחנו.
משה אבנון: מעל ארבע נפשות, באת לעירייה ואמרת – נולד לי עוד בן, עוד נפש אחת, מגיעים לך עוד שלושה מטר קוב.
תמי שור: זה לא קשור לנושא, אדוני יושב-הראש.
תמי שור: שידבר אחריי.
משה אבנון: זה קשור ישירות, איך פותרים בעיה בירוקראטית, שסתם המציאו אותה.
תמי שור: אתה צודק.
אורי מקלב: תמשיך.
אורי מקלב: לא, היא תמשיך אחרי זה.
איתמר ברק: הדברים הוזכרו כאן, כמו הסוגיה של שוק פעילות, כמה נציגים פר קפיטה, תוך כמה זמן צריך להשיב וכו', יש עליהם, להיכנס לאתר.
תמי שור: כל הדברים האלה חייב, חייבת להיות.
תמי שור: הוא צודק, הפרסום באתר של תאגיד מסוים הוא וולונטארי מצד התאגיד, זה לא צריך להיות.
ליאור וייס: האמנה שפרסמתם היא באתר.
תמי שור: מה שאנחנו פרסמנו כיום באתר, הם החלק של סל השירותים שמתייחס יותר לנושאים ההנדסיים.
תמי שור: כל הנושאים שהזכרת כרגע, ייכנסו בתוך אמות המידה.
תמי שור: אין שאלה, בתוך סל השירותים.
תמי שור: לא הזכרתי את זה, כי דירגתי את זה ברמה של הדברים שהפריעו ביותר ולמרות שהנושא של הפניות הוא דבר שמפריע, ההערכה שלנו היא כמו הערכה שדודי הזכיר קודם, שהבעיה המרכזית שיש כרגע היא בעקבות הרפורמה, הכניסה של הרפורמה וחוסר ההבנה,  ובסך-הכל מספר הפניות הולך ויורד.
סלעית קולר: תמי, הערה אחת על החשבונות.
סלעית קולר: אנחנו נתקלנו בבעיה וחבר הכנסת מקלב מכיר אותה גם מהחשמל, על העניין של המועדים של הבדיקה של מדי המים.
סלעית קולר: אם אפשר את זה דווקא באמות המידה הראשונות ולא להשאיר את זה לעניין לבדיקת החשבון, המועדים שצריכים לבדוק, שלא יהיה מצב שאנשים מקבלים חשבון על 70 ימים, על 80 ימים, על 60 ימים.
אורי מקלב: או הערכות.
סלעית קולר: ואני בדקתי את החשבונות שהתלוננו עליהם וראיתי שאם יש התחשבות במספר הנפשות לעומת הכמות שמגיעה לאותה תקופה באופן יחסי, אבל עדיין זה נורא נורא קשה לעקוב אחרי התשלומים.
תמי שור: למרות שיש הוראה היום בכללים, של 60 יום מירבי להוצאת החשבון.
סלעית קולר: אבל לא למתי קוראים את המונים.
תמי שור: לא למתי קוראים.
תמי שור: אני מקבלת.
אורי מקלב: אנחנו קיבלנו תלונות ובדקנו ומצאנו גם שהמס ערך מוסף, סליחה, את פעם בודקת, יש לך חשבון 400 שקל, ופלוס מע"מ, 16.5, את בודקת שבאמת החשבון נכון, פעם בדקת את זה?
אורי מקלב: אני נתקלתי שהמע"מ היה כתוב שנניח 400 ו- 600, סך-הכל 600, בזמן שכולנו יודעים שזה לא 16.5% אלא 19% והיה טעות.
אורי מקלב: לא הבנתם אותי.
תמי שור: ברור שזה דורש תיקון.
ליאור וייס: היו טעויות כאלה במערכת.
אורי מקלב: היו, היו טעויות שחישוב המע"מ לא היה נכון.
תמי שור: אבל שוב, זה לא דורש אמות מידה בשביל לבוא ולהגיד שאם צרכן פונה לתאגיד, הוא מחויב לתקן את זה מיידית, פה אין שאלה.
תמי שור: אני רוצה להגיד דבר אחר, שאני חושבת שהפיתרון שלו לא יהיה במסגרת הנושא של אמות המידה וזה הנושא המאוד בעייתי שהזכרת לגבי המגורים המשותפים של אנשים מעוטי יכולת שאין להם יכולת לטפל בתשתיות ואותו נושא שהעלה התושב שדיבר, שבעצם פתח את הדיון.
תמי שור: קודם כל, זו בעיה שהיתה קיימת, אבל הנושא של תעריפי המים הגבוהים, חידדה אותה בצורה יוצאת מן הכלל והרבה מאוד תלונות מגיעות ודווקא הזכרת את נצרת, יש הרבה מאוד מגורים של עמידר באזור, ואנחנו קיבלנו תלונות לגבי מגורים מהסוג הזה, שבעצם מי שהיתה בכלל אמורה לשלם זה החברה המשכנת ובסוף היא מפילה את זה על התושבים ולתושבים אין אפשרות לשלם את זה.
ליה שמטוב: כי אם זה מעל 50% רכשו את הדירות, אז יש בעיה.
תמי שור: אז זה נופל בין הכיסאות והבעיה הזאת מוכרת.
תמי שור: ההערכה שלנו, שהנושא הזה, אין דרך אחרת שיטופל, אלא בתקצוב חיצוני ממשלתי ובתוכנית החירום שאנחנו מגישים היום לממשלת ישראל, בעקבות הצפי לחורף הקרוב, אחד הנושאים שאנחנו מבקשים לטפל שם, במסגרת תקציבית חיצונית, הוא הנושא הזה של בעצם סיוע לטיפול ברשתות פנימיות של בתים משותפים.
תמי שור: ההיבט, כמובן יש פה היבט סוציאלי מההיבט הזה, בהסתכלות שלנו מבחינת משק המים, מדובר על בזבוז מים מאוד מאוד גדול, שפשוט אין יכולת לטפל בו ולכן המים מתבזבזים.
תמי שור: כמובן שיש פה גם את ההיבט הסוציאלי של הסיוע למי שלא יכול לטפל בזה ובסופו של דבר החיוב של התושבים בכסף, כשהמטרה פה היא בוודאי לא לגבות כספים אלא לצמצם את כמויות המים.
תמי שור: השיטה, איך הדבר הזה יבוצע, והאם יקבלו תאגידי המים הרשאות מיוחדות לטפל ברשתות פנימיות ובמצבים מסוימים, או שיהיה קבלן אחר שיבצע את זה, זה כבר עניין של שיטה וצריך לפתור את זה.
תמי שור: אבל הדרך הראשונה היא קודם כל למצוא את המימון לפרויקט הזה, ולוודא שיש אפשרות לתמוך בו, מבחינה ממשלתית.
ליה שמטוב: אבל יש לכם רווחים גם, אולי יותר, או לעירייה היו רווחים והם הלכו למקום אחר.
ליה שמטוב: אבל אצלכם, רווחים שלכם, מה אתם עושים?
תמי שור: רווחים שלכם זה רווחים של תאגידי המים.
ליה שמטוב: תאגידי המים.
תמי שור: כיום, הנוסחה של הבסיס שעליו ממוקמים התעריפים של תאגידי המים היא לא הנוסחה שמאפשרת עודפים להעברה לטיפול ברשתות פנימיות, היא מבוססת על הטיפול ברשתות הציבוריות ולא על הרשת הפנימית של האזרחים.
תמי שור: אני לא חושבת גם שזה נכון בעת הזה, ואני מסכימה שיש בעיות חוקיות מאוד מאוד קשות בזה שתאגיד ייכנס לרשת פנימית, למרות שלפעמים התאגידים עושים את זה ולמרות שהם בעצם לכאורה עושים את זה בניגוד לחוק, אנחנו לא אוכפים את אי-הכניסה לרשתות הפנימיות במקרה הזה, כי המצוקה היא באמת מאוד מאוד גדולה וגם אצל תאגידי המים בהיבט הזה.
תמי שור: אבל צריך יהיה למצוא לזה, לדעתי, איזה שהוא תקציב חיצוני ומבחינתנו כמו תקציבים חיצוניים אחרים שמבקשים לצורך ההתמודדות עם משבר המים, זה אחד הדברים שראוי להתייחס אליהם.
אורי מקלב: זה  צריך להיות בקריטריונים מסוימים, למי יעשו את זה.
אורי מקלב: יכול להיות שההתערבות הממשלתית תהיה מוגבלת, נניח, לאנשים במצב סוציולוגי, מורכבים.
אורי מקלב: יש שם סוג של מרחב גדול, יכול להיות שיהיו צריכים באמת, או ותק, משפחות שהרוב אנשים מבוגרים שחיים רק על קצבאות.
אורי מקלב: זאת אומרת בשיתוף, ביחד עם איפה הם גרים, מקום המגורים.
תמי שור: לבניינים ישנים מעבר לגיל מסוים.
סלעית קולר: איפה יושבת ההצעה היפה הזאת של תוכנית החירום, איפה היא יושבת מבחינת תקציבים, מבחינת משרד האוצר.
תמי שור: היא לא יושבת, עוד אין החלטת ממשלה.
תמי שור: תוכנית חירום היא תוכנית שדורשת אישור ממשלתי.
אורי מקלב: הם, אבל הם יגישו את זה לממשלה, הם מכינים את זה כבר צד אחד.
אורי מקלב: בדיקה של שעון, מה הנושא הזה?
תמי שור: בדיקה של שעון, אחד הנושאים שמבחינתנו היו לא מושלמים בלשון המעטה, יש הרבה דברים לא מושלמים, אבל אחד מהדברים הפחות לא מושלמים שהיו מבחינתנו, היה ההותרה של היטלי הפיתוח בתוך תעריפי המים שנכנסו ב- 2010.
תמי שור: זה לא סוד שמבחינת רשות המים היטלי הפיתוח לא היו צריכים להישאר.
תמי שור: בסופו של דבר, הלחץ היה הלחץ של תאגידי המים וביוב, לחץ של הרשויות המקומיות, השלטון המקומי וגם לחץ של הכנסת, בסופו של דבר שגרם להשארת ההיטלים על כנם.
אורי מקלב: זה נמצא בחוק ההסדרים?
תמי שור: זה נמצא בסדר היום 2010, 2011, אבל אני עדיין רוצה לדבר על 2010.
תמי שור: ב- 2010 ההיטלים האלה לא היו אמורים להיות והתעריפים היו מבוססים על הבסיס שאין היטלי פיתוח, והוגדרו שני סוגי צרכנים, צרכנים ותיקים וצרכנים חדשים, אבל רפורמה שלמה נבנתה על העובדה שאין היטלי פיתוח ואז בבת אחת נכנסו היטלי הפיתוח ואושרו לתאגידי המים ואחד הדברים שאמרנו במפורש בנושא הזה, שצריך להיות ברור שבעקבות זה גם שהנושא הזה אושר, כל תעריף נוסף, כל תשלום נוסף לגבייה, מעבר לתעריפים שמופיעים בתעריפי המים, לא יאושר לתאגידים לגבות.
תמי שור: אני לא מדברת פה על דברים שנגבים נניח על-פי חוק פקודת המיסים, גבייה, ששם יש תעריפים נוספים שנמצאים שם, אבל לא ייגבו תשלומים נוספים מעבר לתעריפי המים שנקבעים.
אורי מקלב: למה זה קשור?
אורי מקלב: למה בדיקת המים לא קשורה לרפורמה ולמה זה קשור להיטלים?
תמי שור: יש בינינו, יש הסכמה, יש הסכמה מקצועית.
אורי מקלב: השעון, הרי זה יותר, אם תשאלי אותי מבחינת הסיווג, זה צריך להיות בתעריף המים.
תמי שור: אני אתך.
תמי שור: יש הסכמה מקצועית מוחלטת על זה שהנושא של בדיקת המונה צריך להיות בתשלום עבור בדיקת מונה נפרד ככל שצריכה להיות בדיקת מונה, ההערכה המקצועית שלנו היא שהרבה יותר מדי מונים נשלחים היום לבדיקה שלא לצורך, בתשלום על-ידי התושבים.
תמי שור: מעל 90% מהמקרים תמצא מעבדה שהמונה הוא תקין ולא תמצא את הבעיה במונה.
אורי מקלב: אבל זה בגלל המצוקה שלו.
אורי מקלב: שהוא מקבל 2,000 שקל, אז הוא בא.
תמי שור: המקרים שבהם הוועדה תמצא בדיקה, הרי מה המעבדה בודקת?
תמי שור: המעבדה בודקת האם יש אחוז סטייה מעל 2% במד המים.
תמי שור: מתי הצרכן פונה?
תמי שור: כשיש לו בעיה בחיוב של 50%, של 60%, זה לא בעיה של מד המים בדרך-כלל יש בעיה הרבה יותר אקוטית.
תמי שור: ולכן, כשהוא ישלח את זה לבדיקה, הוא גם ישלם עבור הבדיקה וגם ימצאו שזה תקין והוא יישא בזה.
אורי מקלב: אני מניח, אני מבין שאי-אפשר לכל אזרח שכל יום יקום ויירצה בדיקה.
אורי מקלב: אבל אם יש משהו מתמשך, ואם יש איזה סבירות, הרי מייצרים קודם את המנגנון.
אורי מקלב: אנשים גם פונים לבדיקה אחרי שהוא כבר עשה את הבדיקה הזאת או אחרי שהוא כבר תיקן ואחרי שוועד הבית החליף צנרת ואז הוא אומר – תשמע, עם כל זה, אז הוא מבקש בדיקה של שעון ראשי.
דוד קוכמייסטר: נכון להיום, אם המד יוצא, חוזר מבדיקה לא תקין, אנחנו מחזירים כסף.
תמי שור: נכון, אבל כמה חוזרים לא תקינים?
תמי שור: בסדר גודל של 3%.
תמי שור: במסגרת אמות המידה, אחד הדברים שיש ומוכנסים כרגע ותכף אני אחזור לתעריפים כרגע, הוא נושא שכשהצרכן מתלונן שיש צריכה חריגה או צריכה שלא מתאימה לצריכה שלו, מחויב התאגיד לעשות שורה של בדיקות, לפני שמד המים נשלח לבדיקה בכלל.
תמי שור: והרבה פעמים שורת הבדיקות הזאת היא זאת שתפתור את הבעיה, בלי הצורך לשלוח מד מים לבדיקה.
תמי שור: אם הצרכן יבקש לשלוח מד מים, יהיה תעריף נקוב עבור הדבר הזה, כי אחרת זה יגרום לכל צרכן, בלי להתחשב באם יש צורך או אין צורך, לשלוח את התאגידים לבדוק את מדי המים.
תמי שור: אבל בגלל האנומליה של 2010 עם ההכנסה של היטלי הפיתוח לתוך התעריף, אני אומרת שוב חד-משמעית מה שכבר אמרנו הרבה קודם וכל תאגיד שעושה את זה עובר על החוק, אין אישור לתאגידים לגבות תעריפים על הפעילות הזאת, מעבר לתעריף שנקוב בתעריפי המים.
תמי שור: אני מודה, יש פה בעיה, זה מעודד צרכנים לשלוח את המדים לשווא ועדיין אין זכות לתאגיד לגבות את זה.
תמי שור: מי שעשה את זה, עשה את זה לא על-פי החוק ואני מקווה שב- 2011, עם התעריפים ועם אמות המידה על השירות, הנושא יוסדר.
סלעית קולר: ויוודאו שיחזירו רטרואקטיבית את הכספים שנגבו לצרכנים, שנגבו מהצרכנים בניגוד לחוק.
סלעית קולר: אבל אני לא מדברת רק על אותם שניים שפנו אלי או שלושה פנו אלי.
סלעית קולר: צריך לבצע בדיקה על-מנת למסור את הכסף בחזרה.
תמי שור: כן.
אורי מקלב: הם יבדקו את זה.
אורי מקלב: אני מבקש לסכם.
אורי מקלב: מי רוצה עוד להוסיף?
אורי מקלב: מי שלא דיבר, אני אתן לו.
אורי מקלב: מתי, נראה לך שבמהלך 2011, אמות המידה יפורסמו?
תמי שור: אנחנו נפרסם אותם בשלבים לפי נושאים, הראשונות יפורסמו בהתחלת השנה כבר.
עומר ורדי: מה שחייב להיאמר, והוא המהות של הדיון, הדיון הלך לכמה רבדים.
עומר ורדי: אני ביום-יום שלי מטפל בעשרות עד מאות צרכנים.
עומר ורדי: אני יכול בקלות להעיד שאני יודע מה הצרכנים חושבים ומה מפריע להם.
עומר ורדי: בהמשך ישיר לדברים של דודי וגם של תמי, אנחנו צריכים לעשות הפרדה מהותית בין מדיניות רצויה, לבין המדיניות הנתונה.
עומר ורדי: תחת הכלים שלנו היום, אני יכול להעיד שגם רשות המים וגם התאגידים עושים את המקסימום וזה שיכול להיות שאין מספיק כוח-אדם ויכול להיות שהדברים מאוד מסובכים והמודעות עלתה, זה נכון, זה דברים, אבל אלו חבלי לידה של רפורמה אדירה במשק, לא היו דברים כאלה.
עומר ורדי: גם לא יהיו דברים כאלה, אני מקווה.
עומר ורדי: זה ברור שזה לא משאת נפשו של אף נציג ציבור לבוא ולומר לנכה קטוע גפיים – תשמע, אין התייחסות מיוחדת אליך.
עומר ורדי: אני רוצה לבוא ולהגיד לו, אני רוצה לבוא אל הנציג ולהגיד לו – תשמע, לנכה, לבוא ולומר – תשמע, מגיע לך עכשיו פי שלושה הקצבה, כמו שעשינו בעת הבצורת.
עומר ורדי: אבל אין את זה בינתיים.
עומר ורדי: אם יהיה וימצאו הצדקות לזה, בבקשה.
עומר ורדי: בינתיים אנחנו עושים מה שאפשר.
אורי מקלב: רשות המים מעודדת, רשות המים תומכת במתן מכסה יותר גדולה לנכים?
תמי שור: הטענה, לא, אני אגיד.
ליה שמטוב: זה מעניין את הציבור.
תמי שור: הטענה היא שבהגדרת חוק תאגידי מים וביוב, אין יכולת משפטית להגדיר מצב כזה כי זה לא קיים תחת הסמכויות שניתנו לרשות המים תחת החוק.
תמי שור: עם זאת, יש כרגע בדיקה שנעשית ברשות לשירותים ציבוריים, חשמל, על הנושא הזה, על אפשרות לשנות את חיובי החשמל, תוך התייחסות להיבט הזה.