GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומית אבינח: ובמקרה שהוא לא קנה?
יעקב ברוש: אם הוא לא קנה אני מנהל את המשא ומתן.
יעקב ברוש: אנחנו נוהגים במשא ומתן מול היזם שאם זה נכה הוא יקבל את כל הפתרונות שנכה צריך לקבל.
יעקב ברוש: אם זה קשיש, אנחנו העברנו כבר חלק.
יעקב ברוש: אנחנו יכולים להעביר אותם לדיור חלופי, אפילו יותר חדש ויותר טוב, דיור מוגן ברמה של ארבעה-חמישה כוכבים,לקשישים, אם הם מעדיפים את זה כפתרון או אפילו דירה חלופית.
יעקב ברוש: זאת אומרת, אנחנו כמייצגים של דיירי השיכון הציבורי, אנחנו מייצגים אותם מול היזם ומוצאים להם את החלופה המתאימה.
שלומית אבינח: כמה דירות בשיכון הציבורי משתתפות בפינוי-בינוי?
יעקב ברוש: אנחנו כרגע נמצאים בעשרה מתחמים, סדר גודל של כמאה דירות ציבוריות בתוך עשרת המתחמים האלה, ויש עוד עשרה מתחמים שנמצאים בתהליכים כאלה ואחרים של פינוי בינוי בהם אנחנו מייצגים את המדינה.
אבנר עורקבי: יש לי כמה שאלות.
אבנר עורקבי: הנכה, כשהוא גר בדירה, הוא לא משלם ועד.
אבנר עורקבי: המצב הסוציו אקונומי שלו כל כך קשה.
אבנר עורקבי: וזה לא רק ועד.
אבנר עורקבי: הוא גם לא משלם גז.
אבנר עורקבי: אולי מחליף בלון פעם בכמה זמן.
אבנר עורקבי: בדירה בגובה היום הוא משלם כל חודשיים גז 200 שקלים, ו-300 שקלים לוועד.
אבנר עורקבי: זה נוסף לו, תוספת חדשה מלבד השכירות שהוא משלם.
יעקב ברוש: אני אענה בקצרה.
יעקב ברוש: פינוי-בינוי לא פותר את בעיות הצריכה של הדיירים.
יעקב ברוש: אתה צורך גז.
יעקב ברוש: אתה צריך לשלם גז.
יעקב ברוש: אם זאת מערכת מרכזית אתה צריך להחליט אם אתה רוצה....
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי הפתרון למקרה כמו שאתה מדבר עליו....
יעקב ברוש: לעבור לדירה חלופית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לעבור לדירה חלופית.
יעקב ברוש: ועד בית?
יעקב ברוש: זה נכון.
יעקב ברוש: זה לא באחריות שלנו.
שלומית אבינח: אבל דירה חלופית רק בשיכון ציבורי.
יעקב ברוש: ועד הבית קובע כמה אתה צריך לשלם ואם אתה יכול לעמוד בזה, בסדר.
שלומית אבינח: רק אם הקבלן מציע לו דירה חלופית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לעבור לדירה חלופית אפילו שזה לא ציבורי?
שלומית אבינח: בעלות החלפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שאבנר רוצה להחליף ולא רוצה לשלם 500 שקל בחודש גז וועד בית.
שלומית אבינח: יוליה, לא היית בהתחלה.
שלומית אבינח: במקרה של איתן הוא נכה בעצמו עם שלושה ילדים נכים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, את זה הבנתי.
שלומית אבינח: הוא התפנה לפני שזה הוכרז פינוי-בינוי ושבע שנים הוא מחוץ לבית.
שלומית אבינח: השאלה שנשאלת פה היא האם במקרה של איתן הוא יכול היה לקבל דירה חלופית מהקבלן.
שלומית אבינח: זאת השאלה, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי אז לא היה חוק כזה.
שלומית אבינח: זאת השאלה?
יהושע דוידוביץ': זה לא שייך לחוק.
יהושע דוידוביץ': אם לקבלן יש דירות אחרות בפרויקט הוא ייתן לו.
שלומית אבינח: לא בפרויקט, בפרויקט אחר, כלומר דירה חלופית.
יהושע דוידוביץ': אם זה אפשרי, אבל יש פה בעיה של בנקים, של פרויקט סגור, משק סגור וזה לא פשוט.
שלומית אבינח: אם כך אי אפשר.
יהושע דוידוביץ': אם לקבלן היו דירות, במקרים בודדים הוא כן יכול לתת לו דירה אחרת, אבל לא תמיד זה ניתן.
יהושע דוידוביץ': יבואו כל ה-170 דיירים ויגידו: אני רוצה לקבל היום דירה ולא לעבור לשכירות.
יהושע דוידוביץ': זה לא הפרויקט בכלל.
אורי מקלב: יעקב עדיין ברשות דיבור, נכון יעקב?
יעקב ברוש: היינו בסיפור של נכים, מוגבלים ואחרים.
יעקב ברוש: אנחנו כגוף שמייצג אותם מבצעים את המשא ומתן מול היזם ואנחנו רוצים פתרונות חיוביים.
יעקב ברוש: מצאנו פתרונות חיוביים גם לנכים, גם לקשישים וגם לאחרים שלא רצו לשלם ועד בית וכל מיני התחייבויות אחרות.
קריאה: התחייבויות חדשות, שלא היו להם קודם.
יעקב ברוש: זה לא שלא היה להם קודם.
יעקב ברוש: אם אתה נמצא בבית משותף לא אני קובע את הכללים.
אבנר עורקבי: אתה צודק, אבל קודם לא הייתי צריך לשלם גז, לא הייתי צריך לשלם את הדברים האלה.
אבנר עורקבי: אני יכול לתת לך פרמטר שלם לגבי הגז.
שלומית אבינח: אנחנו לא מתקדמים ולא נתקדם כך.
שלומית אבינח: אי אפשר לפתור את כל הבעיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבנר, אנחנו לא נפתור את כל הבעיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאתה אומר זה נקודה נכונה ויעקב צריך להתייחס אליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו נתנו לי עכשיו אפשרות לקנות מרצדס לא ב-100 מיליון דולר אלא ב-3 מיליון דולר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בהרבה פחות.
אורי מקלב: יעקב, אנחנו בוועדה לא נשמע דיירים של עמידר, שבעקבות הפינוי-בינוי מרגישים שעשקו אותם ונפגעו להם הזכויות?
יעקב ברוש: לדעתי לא.
יעקב ברוש: אני ודוידוביץ נפגשים לפחות פעם בחודש ודנים בכל אחד ובכל הצרכים המיוחדים ומוצאים פתרונות.
יעקב ברוש: אני שומע ומנסה לעזור ואנחנו מוצאים פתרונות לרוב המקרים.
אורי מקלב: כמה דירות יש לכם בפרויקטים?
שלומית אבינח: 100, הוא אמר שיש להם 100 דירות.
יעקב ברוש: בסך הכל יש עשרה מתחמים שחתמנו עליהם חוזה עם 100 דירות עמידר ויש עוד עשרה מתחמים בשלבי חתימה.
יעקב ברוש: בפרויקטים האלה זה סדר גודל של 30 דירות.
יהושע דוידוביץ': היו.
יהושע דוידוביץ': בינתיים האנשים קנו.
יהושע דוידוביץ': נשארו בערך 18 דירות בפרויקט הספציפי הזה.
אורי מקלב: הרוב הגדול קנו את הדירות?
יוסי נשרי: חלק מכרו את הדירות וקנו דירות אחרות.
יוסי נשרי: את הדלתא הזאת הם השאירו לעצמם.
יוסי נשרי: הם מכרו את הדירה שלהם, קנו דירה יותר קטנה ונשאר להם כסף.
יוסי נשרי: או שהם השכירו את הדירה שלהם ושכרו במקום אחר.
יוסי נשרי: את ההפרש הם קיבלו.
יהושע דוידוביץ': שיפור משמעותי.
אבנר עורקבי: סליחה, אדוני היושב ראש, עם כל הכבוד, לא השיבו תשובה למשפחה הזאת.
שלומית אבינח: אבנר, אני כתבתי פתק ליושב ראש.
אורי מקלב: עד עכשיו דיברו אנשים שאמרו שהם לא צריכים לענות תשובה.
יהושע דוידוביץ': שמי יהושע דוידוביץ ואני מכהן כמנכ"ל חברת מצלאווי.
אורי מקלב: אתם חברה בורסאית?
יהושע דוידוביץ': חברה ציבורית בורסאית.
יהושע דוידוביץ': לפני כן כיהנתי כמנכ"ל עיריה הרבה שנים, מנכ"ל עיריית בני-ברק בוועדה הקרואה מטעם המדינה.
יהושע דוידוביץ': ניהלתי את המקום הזה שנתיים מטעם המדינה.
יהושע דוידוביץ': זה לא פשוט.
אורי מקלב: עם נסיון כזה....
יהושע דוידוביץ': במשך עשר שנים הייתי מנכ"ל עיריית אור-יהודה.
יהושע דוידוביץ': אני מציין את העובדות האלה כי אני באמת מתייחס לפרויקט הזה היום לא רק כיזם שמרוויח כסף אלא גם באמת בראיה חברתית.
יהושע דוידוביץ': אני חושב שפרויקט פינוי-בינוי הוא בראש ובראשונה פרויקט חברתי ממדרגה ראשונה.
יהושע דוידוביץ': תבואו ותראו את הדיירים, את רובם.
יהושע דוידוביץ': הרי מתוך 170 דיירים מפונים, אי אפשר לצפות שכולם יהיו מרוצים ותכף נדבר על המקרים האלה, אבל רוב הדיירים – באמת חלקם קשי יום, חלק לא, חלק באמת מסודרים שכבר שדרגו ועברו למקומות אחרים – אתה רואה שאנשים שינו את החיים שלהם.
יהושע דוידוביץ': הם גרו בדירה של 36 מטר עם שלושה-ארבעה ילדים ופתאום הם קיבלו דירה של 90 מטר.
יהושע דוידוביץ': הגאווה שלהם השתנתה.
יהושע דוידוביץ': נכנסו דיירים חדשים – קציני צבא ורופאים – ופתאום הילדים לומדים ביחד.
יהושע דוידוביץ': אתה רואה את השינוי באנשים.
יהושע דוידוביץ': אני אומר שהפרויקט הזה הוא גם אמנם פרויקט פיזי שיש קבלן שמרוויח, אבל הדיירים מרוויחים והרשות מרוויחה ולא לחינם נאמר-win-win-win.
יהושע דוידוביץ': יש לי הרצאה ארוכה מאד בנושא פינוי-בינוי ואני לא מתכוון להציג אותה, אבל אם רואים את הדברים האלה אני חושב שזה אומר הכל.
יהושע דוידוביץ': אני אתייחס עכשיו למקרים הפרטניים של שתי הדוגמאות שעלו כאן ואני רוצה להדגיש שבפרויקט קריית אונו היו 170 דיירים בעשרה בניינים ישנים, כדוגמת הבניין הזה.
אורי מקלב: זה רחוב שאול המלך.
יהושע דוידוביץ': זה פרויקט שאול המלך.
יהושע דוידוביץ': נבנו 11 בניינים ופה אנחנו רואים צילום של שישה בניינים שכבר עומדים.
יהושע דוידוביץ': היום כבר עומדים עשרה בניינים וזה צילום ישן.
יהושע דוידוביץ': שבעה בניינים כבר מאוכלסים, כ-300 דירות, מתוכם חלק בעלי קרקע ואני לא קורא להם מפונים אלא אני קורא להם בעלי קרקע וחלק דיירים שרכשו.
יהושע דוידוביץ': הפרינציפ בפינוי-בינוי הוא שזה "וולנטרי".
יהושע דוידוביץ': אני יכול להרוס בניין אם יש לי חתימות של 100% מהדיירים ועזבו רגע את החוק שמדבר על דייר סרבן 80%-20% כי מדובר בבתי משפט ולא הגענו לזה כאן.
יהושע דוידוביץ': בכפר-סבא היה מקרה אחד, היה שופט חכם ששלח אותנו לגישור ונגמר הכל, אבל בניין שאין לו 100% חתימות של הדיירים, אני לא יכול לפנות אותו.
יהושע דוידוביץ': אם תשאלו אותי, הבניין הראשון שנבנה היה זה שנהרס ונבנה, השני היה זה והשלישי זה וכך הלאה.
יהושע דוידוביץ': למה דווקא בצורה הזאת?
יהושע דוידוביץ': כי בבניין שהיו בו 100% חתימות, הרסנו והיכן שאין 100% חתימות, אין מה לעשות ואי אפשר לחייב אף אחד.
אורי מקלב: אי אפשר לחייב אף אחד או שרק דרך בתי משפט?
יהושע דוידוביץ': לא ניתן.
יהושע דוידוביץ': אפשר דרך בית המשפט, אבל לא עשינו את זה.
אורי מקלב: אם יש לי בניין יש לי זכות לפנות אותו, אבל זה דרך בית המשפט.
אורי מקלב: יש דרך שבה הקבלנים והיזמים מבקשים להגיע להסדר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה קורה אם יש לך רוב?
יהושע דוידוביץ': אני אגיד לך מה הרוב.
אורי מקלב: גם אם זה 85% זה דרך בית המשפט.
יהושע דוידוביץ': חוק דייר סרבן שהכנסת חוקקה אומר שאם יש 80% חתימות ו-20% לא חתמו, יכולים 80% הדיירים לתבוע את ה-20% לא על פינוי.
יהושע דוידוביץ': בגלל חוק חופש האדם וחירותו לא הסכימו לפינוי אלא תביעה על הנזק שנגרם לך מזה שאין פינוי-בינוי.
יהושע דוידוביץ': זאת תביעה אזרחית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שזה לא אוטומטית.
יהושע דוידוביץ': לא, זה לא אוטומטי.
יהושע דוידוביץ': אני צריך 100% ובית המשפט עוד לא נתן באף מקום פסיקה.
יהושע דוידוביץ': זה רק על פיצוי ולא מעבר לזה.
יהושע דוידוביץ': כמה זמן זה ייקח?
יהושע דוידוביץ': חמש שנים?
יהושע דוידוביץ': עשר שנים?
יהושע דוידוביץ': 12 שנים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז בניין כזה עומד.
יהושע דוידוביץ': נכון.
אורי מקלב: אם זה יהיה על בסיס אפליה אני מבטיח לך שזאת תהיה פסיקה תוך שבועיים.
יהושע דוידוביץ': בדרך לקידום הפרויקט הזה יש הרבה בעיות, יש מיליון בעיות.
יהושע דוידוביץ': מה קרה עם איתן יאיר?
יהושע דוידוביץ': הבניין של איתן יאיר הוא הבניין האחרון וכל אחד מהדיירים שם היה עם 36 מטר מרובע, שני חדרים.
יהושע דוידוביץ': באמת, קשה מאד לגדל משפחה עם שלושה ילדים ועוד נכים.
יהושע דוידוביץ': קשה מאד.
יהושע דוידוביץ': 36 מטר מרובע.
יהושע דוידוביץ': חלק גדול מהדיירים שם רצו – אני אשתמש במילה לא יפה – לסחוט אותנו.
יהושע דוידוביץ': אמרנו: תודה רבה, יש לנו בניינים אחרים.
יהושע דוידוביץ': לא הגענו להסדר.
יהושע דוידוביץ': בגלל הבעיה של איתן פנה אלינו ראש העיר ואמר: זאת משפחה בעייתית, בואו תעזרו להם.
יהושע דוידוביץ': היה להם קשה לגור באזור בנייה אבל גם לדיירים אחרים היה קשה.
יהושע דוידוביץ': כל השכונה היתה באזור בנייה.
יהושע דוידוביץ': גם כשאני גר היום בבית ופתאום לידי יש בית ישן, הורסים אותו ובונים בית חדש, זה קשה.
יהושע דוידוביץ': מה אני יכול לעשות?
יהושע דוידוביץ': יכולים להגיד למישהו: אל תבנה?
יהושע דוידוביץ': איתן גר ליד אתר בנייה והיה לו קשה.
יהושע דוידוביץ': בגלל הבעיה המיוחדת ובגלל שראש העיר פנה ומחלקת הרווחה של העיריה פנתה והסבירה את הקושי של המשפחה....
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד לפני שהרסת את הבניין.
יהושע דוידוביץ': לא הרסתי, לא יכולתי.
שלומית אבינח: לא היתה לו הסכמה.
יהושע דוידוביץ': הסכם הפינוי שהוא חתם עליו לא בא לידי מימוש כי יש תנאי, תנאי מתלה, שאומר שרק בתנאי שכל הדיירים של הבניין חתמו.
יהושע דוידוביץ': איך אני עוזר לו?
יהושע דוידוביץ': הסכמנו לשכור ממנו את הדירה שלו, סתם כשוכר בשוק.
יהושע דוידוביץ': לבוא ולהגיד לו: איתן היקר, תשכיר את הדירה שלך.
יהושע דוידוביץ': אם נצליח להחתים את כל הדיירים בבוא הזמן, הסכם השכירות יתבטל וייכנס לתוקף הסכם הפינוי-בינוי, אבל אם לא נצליח להחתים את כולם ולא יהיה פינוי-בינוי, תחזור לדירה שלך בחזרה.
יהושע דוידוביץ': עד לכאן בסדר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שאתה לוקח את הדירה שלו, אתה משכיר אותה ושוכר לו דירה אחרת.
יהושע דוידוביץ': במקרה הספציפי שלו.
שלומית אבינח: רק במקרה של איתן.
יהושע דוידוביץ': לא משכיר.
יהושע דוידוביץ': משלם לו כסף, לא משכיר.
יהושע דוידוביץ': מי ישכור דירה באזור הזה?
יהושע דוידוביץ': בשביל לעזור לאדם הספציפי הזה, למשפחה הזאת שיש לה בעיות, הסכמנו לממן שכירות במשך שש שנים וחצי, לעומת כל שאר הדיירים שנשארו לגור שם.
יהושע דוידוביץ': שש שנים וחצי באופן וולנטרי, תרומה לציבור.
יהושע דוידוביץ': תקראו לזה איך שאתם רוצים.
שלומית אבינח: 500 דולר שכר דירה.
יהושע דוידוביץ': יותר, גם העלינו את זה.
יהושע דוידוביץ': התחלנו ב-500 והיתה אז בעיה והעלינו את זה ל-2,250.
יהושע דוידוביץ': היום הוא מקבל 2,250 שקל למרות שבהסכם השכירות כתוב 500 דולר, שזה 1,800 שקל או 1,900.
יהושע דוידוביץ': העלינו ל-2,250 שקל.
יהושע דוידוביץ': מה קרה?
יהושע דוידוביץ': הוא גר בהתחלה בדירה של שני חדרים, 36 מטר, הוא שכר דירה של שלושה חדרים וחצי ברחוב מונטיפיורי ובשכונה טובה מאד.
יהושע דוידוביץ': עיני לא צרה בזה.
יהושע דוידוביץ': הוא שיפר את מצבו ולי אין בעיה, אבל אני שילמתי "סתם" ולרגע אני לא מצטער על זה.
יהושע דוידוביץ': אנחנו תורמים הרבה לציבור וגם פה להרבה דיירים שהיו להם בעיות עזרנו להם.
יהושע דוידוביץ': נתנו לו שכר דירה במשך שש שנים לחינם באופן תיאורטי כי אם לא היו חותמים כולם, לא היה קורה כלום.
יהושע דוידוביץ': במהלך 2008, לקראת סוף 2008, אחרי שרוב השכונה נבנתה הדיירים הבינו שאי אפשר לסחוט אותנו והם הסכימו לחתום אתנו כולם.
יהושע דוידוביץ': הגענו למימוש של 100% חתימות ואז נהרס הבניין הזה של איתן.
יהושע דוידוביץ': כלומר, שש שנים וחצי הוא צריך להמשיך לגור פה.
יהושע דוידוביץ': הוא לא מפונה...
אבנר עורקבי: אתה הרסת לו משהו בבית?
אבנר עורקבי: הרסת לו משהו בבית?
אורי מקלב: אבנר, אבנר, זה לא יילך ככה.
אורי מקלב: אבנר, אבנר.
איתן יאיר: אתה משקר.
קריאה: אני מבקש שתשאל אותו אם זה הבניין הראשון שנהרס...
קריאה: אני מבקש שישאלו אותו אם זה הבניין הראשון שנהרס...
אורי מקלב: איתן, עוד דקה.
אורי מקלב: אני רוצה לכוון, תן לי לעשות את זה בדרך שלי.
אורי מקלב: מרגע שכל השכנים חתמו מגיע לו בתור מפונה, בתור פינוי-בינוי.
יהושע דוידוביץ': הוא קיבל את אותם תנאים כמו כל דייר אחר.
יהושע דוידוביץ': הוא קיבל.
אורי מקלב: אבל עכשיו זה כבר לא באופן וולנטרי.
אורי מקלב: עכשיו זה כבר כמו אחד שכבר חתם.
יהושע דוידוביץ': אז הוא מקבל כמו כל האחרים.
שלומית אבינח: מ-2008 כמו לכולם.
אורי מקלב: מ-2008 כולם חתמו?
יהושע דוידוביץ': כן, מלפני שנה ורבע.
אורי מקלב: מגיע לו דירה חלופית.
אורי מקלב: אני לא נותן כסף.
אורי מקלב: אנשים לא יהיו ברחוב, אנשים יעברו למקום אחר.
יהושע דוידוביץ': אבל הוא מקבל.
יהושע דוידוביץ': לא, לא, סליחה.
יהושע דוידוביץ': הוא מקבל 2,250 שקל.
שלומית אבינח: מ-2008 כולם מקבלים 2,250?
יהושע דוידוביץ': כן, 2,000 שקל.
אורי מקלב: מה אפשר לשכור ב-2,000 שקל?
יהושע דוידוביץ': תבינו, יש דירה של 40 מטר.
יהושע דוידוביץ': הוא רצה לגור בדירה יותר גדולה באזור יותר טוב.
אורי מקלב: אבל מה עם אחרים?
אורי מקלב: מה עשו אחרים?
אורי מקלב: לאן הם הלכו?
יהושע דוידוביץ': שכרו דירות.
יהושע דוידוביץ': כולם אותו הדבר.
יהושע דוידוביץ': 12 דיירים.
אורי מקלב: בכמה?
אורי מקלב: ב-2,000 שקל?
יהושע דוידוביץ': כן, ב-2,000-2,250 שקל.
אורי מקלב: אתם לא יכולים להתעלם ולהגיד לו: גם בתקופה הזאת תשכור דירה של 30 מטר.
יהושע דוידוביץ': למה לא?
קריאה: אני שואל סתם, כקריאת ביניים: ואם ייקח וילה נשלם לו וילה?
אורי מקלב: לא אמרתי וילה.
איתן יאיר: אני לא רוצה וילה ולא פנטהאוז ולא דירת גן.
אורי מקלב: אני לא יכול לבקש מבן אדם שגר במקום של 30 מטר: קח את השווי של הדירה שלך איפה שאתה גר ובזה תשכור דירה אחרת.
יהושע דוידוביץ': לא, הוא קיבל יותר.
יהושע דוידוביץ': אם הוא היה נשאר לגור באותו אזור זה מה שהיה עולה לו.
יהושע דוידוביץ': הוא רצה לעבור לאזור אחר.
יהושע דוידוביץ': באזור שלו, זה המחיר.
אורי מקלב: במחיר שהוא יכול היום לשכור דירה....
יהושע דוידוביץ': זאת העלות באזור הזה.
יהושע דוידוביץ': אם הוא ישכור דירה ממול, זה מה שהוא היה משלם, אבל הוא רצה לגור באזור יוקרתי יותר.
יהושע דוידוביץ': הוא קיבל וגם היום הוא מקבל יותר ממה שאני מחוייב לתת לו.
אורי מקלב: מה קרה בסוף עם השכנים שהסכימו להתפנות?
אורי מקלב: נניח שאני הדייר ואני אומר: לא מעניין אותי שום דבר, תן לי לגור פה.
אורי מקלב: לא רוצה לעזוב.
יהושע דוידוביץ': אבל לא זה המקרה.
יהושע דוידוביץ': הם ראו שהשכנים שלהם, בניין לידם, נכנסו לדירה של 90 מטר, לדירה מפוארת, חיים כמו בני אדם עם חניה, עם ממ"ד וכולם אמרו: בראוו, גם אנחנו רוצים.
אבנר עורקבי: הוא אמר לפני רגע שהדייר לא צריך לשלם כסף ופתאום הוא משלם כסף.
אורי מקלב: אבנר, אבנר, אני אסביר.
אורי מקלב: הוא אומר שאם הוא היה שוכר דירה מול הפרויקט הזה, שם הוא לא היה צריך לשלם כסף.
אורי מקלב: הוא אומר לך שב-2,000 שקל אפשר לשכור לא 30 מטר.
אורי מקלב: הוא אומר שאם הייתי לוקח ב-2,000 שקל האלה לא דירה של 30 מטר אלא דירה של 50 מטר ברחוב מקביל, אתה יכול להשיג דירה שאתה יכול לגור בה.
אורי מקלב: אני רוצה להסביר לכם.
אורי מקלב: אני הייתי ברשות המוניציפלית לא מעט זמן.
אורי מקלב: אנחנו אישרנו בירושלים הרבה הרחבות דיור והיתה מחלוקת מקצועית בין הצוות המקצועי לנבחרים בוועדה איך לאשר את הרחבות הדיור.
אורי מקלב: היה תנאי בתב"ע שאמר שאי אפשר להתחיל להרחיב את הדיור בהינף יד.
אורי מקלב: בהתחלה דובר על כמה מבנים, כלומר אזור שלם.
אורי מקלב: אחרי זה הורדנו את זה לבניין אחד ועם הזמן הורדנו את זה גם לכניסה נפרדת ועם הזמן אמרנו שלא צריכים כולם לבנות בהינף אחד אלא אפשר לבנות מלמטה למעלה.
אורי מקלב: מה היתה המחשבה שלנו?
אורי מקלב: הרי זה הכי גרוע שיכול להיות שאחד בונה ואחרים לא בונים.
אורי מקלב: כניסה אחת בונה וכניסה שנייה לא בונה, אבל הבנו שכאשר אנשים רואים שמישהו הרחיב את הדירה שלהם, הם גם רוצים.
אורי מקלב: אחרי שקומה ראשונה מרחיבה, הקומה השנייה מאד מהר אומרת: גם אני רוצה.
יהושע דוידוביץ': זה כמו דומינו.
אורי מקלב: זה מהיבט אחד, אבל אני אספר לכם גם סודות.
אורי מקלב: לא חברת מצלאווי ולא מר דוידוביץ, אלא על מקרים שאני מכיר.
אורי מקלב: יזמים פרטיים קנו דירות והיו להם שם דיירים בשכר דירה – דמי מפתח או אחרים – את הצרות שהם סבלו, לא פלא שהם חתמו.
אורי מקלב: פעם טרקטור נתן מכה לא בכוונה לקיר על ידו והיה סדק.
אורי מקלב: תזמין משטרה?
אורי מקלב: תלך לבתי משפט?
אורי מקלב: צריך להבין שנכון שהוא לא חייב היה לפנות אותו לפני שמונה שנים, אבל אם היו בתי משפט מהירים במדינת ישראל ואיתן היה הולך לבית משפט ב-2003 והיה אומר: לי יש ילדים חולים בבית ואני לא יכול לגור באזור בנייה, שבונים באזור שצמוד אליי, בית המשפט היה אומר: אתה חייב לתת לו דיור חלופי מהשלב הזה.
יהושע דוידוביץ': אין בית משפט שיכול להגיד את זה.
יהושע דוידוביץ': בית משפט בחיים לא יכול להגיד דבר כזה.
אבנר עורקבי: תתפלא לשמוע, אני  מוכן לתת לך הרבה פסיקות כאלה.
אורי מקלב: אני מכיר פסיקות בדירות בדמי מפתח שבית המשפט חייב יזמים למצוא לדייר דיור חלופי בזמן הבנייה.
אורי מקלב: אתה לא יכול להגיד לאדם: אני בונה לידך, בך אני לא נוגע.
יעקב ברוש: אבל זה מוגבל בסכום.
אורי מקלב: נכון, זה מוגבל בסכום.
אורי מקלב: אני לא יודע אם זה 500 דולר או 1,000 דולר, אבל בית המשפט יכול לקבוע.
אורי מקלב: אני לא יכול להגיד: אני בונה ואני לא נוגע אצלך בשום דבר.
אורי מקלב: מה אתה רוצה?
אורי מקלב: אני עושה לך משהו?
אורי מקלב: אם היתה מגיעה משפחה עם שלושה ילדים נכים, אחד חולה אסתמה וכו' וכו', אבל לא נגיע לזה מכיוון שבית המשפט לא עוסק ושופטים בישראל מתפטרים אחרי שמונה חודשים בגלל שהם חושבים שהם לא יכולים לעשות משפט צדק בגלל העומס.
יוסי שכטר: אני מהתאחדות הקבלנים ואני רוצה לדבר מנקודת הראות הכללית של כל הנושא של פינוי-בינוי והייתי מכניס גם את תמ"א 38, כפי שראש העיר הציג פה.
יוסי שכטר: אני גם אתייחס יותר לירושלים מאחר ואני מכיר את ירושלים וגם אתה מכיר את הבעייתיות שיש בירושלים.
יוסי שכטר: הרי כל הנושא של פינוי-בינוי ותמ"א 38 יש לו שתי מטרות: מחסור הקרקעות בארץ הוא גדול באופן כללי ואתה יודע את זה, ובירושלים הוא עוד יותר גדול.
יוסי שכטר: אנחנו רואים בנושא של פינוי-בינוי ותמ"א 38 אחד הפתרונות לתת את המענה לבעיה הזאת.
יוסי שכטר: בגדול, אני רוצה לומר לקבוצה שיזמים וקבלנים הם לא סחטנים.
יוסי שכטר: הם עובדים בכבוד והם עושים את עבודתם נאמנה.
יוסי שכטר: אני חושב שזאת לא מילה גסה להרוויח כסף.
יוסי שכטר: כמו שכל אחד מאתנו מרוויח בצורה כזאת או בצורה אחרת, גם הקבלן מרוויח.
אורי מקלב: רוב הקבלנים לא מרוויחים, רוב הקבלנים פשטו את הרגל.
יוסי שכטר: לצערי, זה המצב שקורה היום.
יוסי שכטר: אני רוצה לומר לכם שאני במקרה יושב בוועדה המקומית בירושלים.
אורי מקלב: אני מתנצל בשם חברת הכנסת שמאלוב, אנחנו ממש נצטרך לסיים וקוראים לה למליאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתנצלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם תכניסו אותי לעניינים ומה שחשוב לדעת אני אדע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאפילו כדאי שנמשיך את הדיון הזה.
אורי מקלב: יכול להיות שנעשה את זה בהמשכים.
אורי מקלב: תודה רבה לך, חברת הכנסת שמאלוב.
יוסי שכטר: אני יושב גם בוועדה המקומית בירושלים וזה נושא שהיה ודאי גם בזמנך, שבמשך 12 שנה נמשך הפרויקט של מלון קולוני בעמק רפאים.
יוסי שכטר: שמעתי את היזם.
יוסי שכטר: היזם נכנס לשם לדבר, לומר כמה מילים.
יוסי שכטר: הוא אמר: חבר'ה, לפני 12 שנה קניתי קרקע מהמנהל.
יוסי שכטר: לא קניתי את זה באוויר ולא הלכתי לקנות מאף אחד.
יוסי שכטר: קניתי את הקרקע והנה 12 שנה מטרטרים אותי ועדיין לא נותנים לי את הרשיון.
יוסי שכטר: אותו הדבר קורה גם כאן.
יוסי שכטר: בסופו של יום היזם רוצה לשפר את המקום, לשדרג את המקום, לתת גם לאותו אזרח תנאים הרבה יותר טובים.
יוסי שכטר: נכון, לפעמים העלויות כאן קצת יותר יקרות וצריך לבדוק את זה לגופו של עניין, אבל בסופו של יום רוצים לשדרג את המצב ומוציאים את הנשמה לאותו יזם.
יוסי שכטר: קחו את מצלאווי – הוא היחיד בארץ שבינתיים הצליח להרים את הפרויקט הזה.
יוסי שכטר: בירושלים לא מצליחים להרים את הפרויקט הזה וזה חבל וחבל.
יוסי שכטר: חבר'ה, זה פופוליסטי לדבר על השוחד.
יוסי שכטר: אני אגיד לכם מה החסמים.
יוסי שכטר: המשולש הזה מורכב משלוש צלעות – צלע אחת היא היזם, הצלע השנייה היא הדייר והצלע השלישית היא הרשויות.
יוסי שכטר: שמעתם כמה זמן זה לוקח ברשויות ואם אתה מגיע לוועדה המחוזית, זה ויה דולורוזה שאני לא יודע מתי אתה מסיים אותה.
יוסי שכטר: חבר'ה, תפסיקו עם הדברים האלה.
יוסי שכטר: שם זה לא פינוי-בינוי.
יוסי שכטר: הדבר השלישי הוא הדיירים.
יוסי שכטר: תראו מה פירוש להוציא היום דיירים.
יוסי שכטר: נכון שהחוק היום אומר ש-80% זה מספיק, אבל, רבותי, כשאתה בא לראשון אתה גומר אתו ב-א', עם השני אתה מתחיל ב-א' פלוס וכשאתה מגיע לאחרון הוא חושב שמגיע לו מי-יודע-מה.
יוסי שכטר: בסופו של יום פה נתקעים הדברים האלה.
יוסי שכטר: כמו שהסביר קודם יהושע, הוא אמר שעד שלא היה לו 100%, למרות שהוא יכול רק עם 80%, הוא לא פינה אחרת אין לו מה לעשות.
יוסי שכטר: אולי מבחינה חוקית הוא יכול להתחיל לגלגל את העניין, אבל מבחינה עניינית הוא לא יכול לעשות את זה וקחו את זה בחשבון.
יוסי שכטר: אם לא יהיה פינוי-בינוי יהיו שתי בעיות: אל"ף, בגלל המחסור בקרקעות לא יהיה איפה לבנות בארץ הזאת.
יוסי שכטר: אני אומר בכאב שבירושלים אין לנו איפה לבנות פה.
יוסי שכטר: דבר שני, זה משדרג בסופו של יום את הדיירים שגרים במקום.
יוסי שכטר: אולי קצת קשה לעבור מבית של 36 מטר ל-90 מטר, זה אולי בעייתי, אבל אני חושב שבסופו של יום, מי שראה את התמונות – זאת פעם ראשונה שאני רואה את התמונות – זה לתפארת.
דוד קשני: אני רוצה לספר לכם על תכנית שהתחילה בשנת 2000 בשכונת הארגזים, כאשר היזם קיבל את המקום מהממשלה ומחלמיש ב-1.250 מיליון שקל.
דוד קשני: שטח של למעלה 150 דונם, אפילו יותר.
דוד קשני: הוא נתן 50,000 דולר לכל דייר מתפנה פלוס דירת ארבעה חדרים למשך שנתיים שבהם הוא פינה את הדיירים.
דוד קשני: הוא בנה דירה אחת, בניין של 14 קומות והיום הוא רוצה על הקרקע 50 מיליון שקל, כשהוא קיבל את זה במיליון שקל.
דוד קשני: איך אני יודע את זה?
דוד קשני: הוא היה במשרד הפנים עם משה גפני ואז שמענו את כל הדברים האלה.
דוד קשני: כדי להוריד את כל החסמים האלה אני חושב שצריך להיות תיקון לחוק פינוי-בינוי.
דוד קשני: צריך לתקן את זה בכנסת.
דוד קשני: אתה יכול גם להגיש תיקון על מנת להסיר את החסמים האלה.
דוד קשני: דבר שני, כאשר יזם בונה בניין הוא אמר שיש הרבה הוצאות על מעלית ועל כל מיני דברים אחרים.
דוד קשני: אני הצעתי יחד עם חברנו, חבר הכנסת שמטפל בדיור, מוזס, שכאשר הוא בונה דירה של 14 קומות דירה אחת הוא ייתן לוועד הבית.
דוד קשני: ועד הבית ישכיר את הדירה וייכנסו בערך 5,000 שקל לחודש.
דוד קשני: זה יכול לכסות את עלות המעלית ויכול לכסות עלות של הרבה דברים.
דוד קשני: הוא מגיש הצעה בעניין הזה ונראה אם היא תתקבל על ידי הקבלנים.
אורי מקלב: זה רעיון.
אורי מקלב: מאיר, בבקשה.
מאיר טל: אני אגיד כמה משפטים באופן כללי על מה ששמעתי פה וגם על פינוי-בינוי.
מאיר טל: נכון שאנחנו רואים פה מקרים של תחלואות של העבר, אבל אני חושב שהיום במתחמים חדשים של פינוי-בינוי גם הקהל נהיה יותר חכם.
שלומית אבינח: אתה גם עוסק בזה?
מאיר טל: אני מפנה חמישה מתחמים של פינוי-בינוי.
מאיר טל: שניים ברמת-גן, בגבעת שמואל, בקרית אונו.
אורי מקלב: באיזה מסלול זה?
מאיר טל: אנחנו הולכים על מסלול יזמים.
מאיר טל: אנחנו יזמים לכל דבר ועניין.
אורי מקלב: משרד השיכון מוביל את זה?
מאיר טל: יש מקומות שכן ויש מקומות שלא.
מאיר טל: יש מקומות שיש הכרזה ויש מקומות שבהם יש שיתוף פעולה עם הרשות המקומית.
אורי מקלב: את התב"ע אתם עושים?
מאיר טל: בהרצליה אנחנו עושים בעצמנו ובקריית אונו אנחנו יוזמים את זה יחד עם העיריה, תלוי בשיתוף הפעולה שיש.
מאיר טל: ברמת-גן יש שתי תב"עות מוכנות.
אורי מקלב: בעצם זאת לא רק חברת מצלאווי.
יהושע דוידוביץ': מי שעשה בפועל זה חברת מצלאווי.
מאיר טל: עם כל הכבוד למצלאווי, ויש הרבה כבוד להם, יש עוד כמה חברות שעשו פינוי-בינוי בישאל והן מצליחות – דוניץ בראשון לציון פינו ובונים וגרים.
יהושע דוידוביץ': עוד לא פינו.
מאיר טל: פינו, פינו ואנשים חזרו לגור והם גרים.
מאיר טל: עוד מעט יחזרו לגור בגבעתיים.
מאיר טל: אני אחזור למה שהתחלתי להגיד – היום יש ריכוז של ועד ושל דיירים שהם לוקחים עורך דין שמייצג אותם ופותר את התחלואות של שכר הדירה.
מאיר טל: גם אני חושב שב-2,000 שקל אי אפשר לשכור דירה בקריית אונו ולא חשוב מה.
מאיר טל: במנגנונים של החוזים שלנו כתוב שאם יש שינוי במחירי השכירות השמאי יוצא ודוגם את מחירי השכירות והיזם צריך לקחת את זה על עצמו.
מאיר טל: הוא גם מבטיח את זה אפילו בסוג של ערבות בנקאית.
מאיר טל: אני חושב שבפרויקטים של פינוי-בינוי יש מקום טוב ליזמים להרוויח ויש מקום מצוין לדיירים לשפר את רמת החיים שלהם ולעלות וצריך למצוא את האיזון המשותף הזה.
מאיר טל: העלו פה פתרון לתת לחלשים וגם אנחנו כל הזמן מנסים למצוא פתרונות.
מאיר טל: אני חושב שהתחלואות שאנחנו רואים יילכו וייעלמו כי כולנו מבינים שזה הצעד הנכון להמשיך בו, אבל אני רוצה לחדד שני נושאים שאני חושב שהם יהיו הקטליזטור בנושא פינוי-בינוי: 1. החלפת שטחים.
מאיר טל: אם המנהל יהיה חייב בחוק להחליף שטחים בפינוי-בינוי, ואני לא אומר שהוא ייתן לי מתנה אלא ייקח דונם וייתן לי דונם, אבל החלפת שטחים תפתור הרבה מאד בעיות של פינוי-בינוי.
קריאה: ואז תעשה בינוי-פינוי.
מאיר טל: אז תעשה בינוי-פינוי, פתרת בעיות שכירות והרבה מאד בעיות.
מאיר טל: הדבר השני הוא מסלול ירוק בוועדות מחוזיות.
מאיר טל: תיק שנכנס לוועדה מחוזית לפינוי-בינוי, אם הוא לא מסתיים תוך שנה וחצי צריך ללכת לבירור נוסף.
מאיר טל: אפשר לגמור תיקים בשנה וחצי-שנתיים.
אורי מקלב: על זה דיברה סופיה.
מאיר טל: לא הייתי פה ואני מתנצל.
אורי מקלב: זה לא בא לידי ביטוי ברפורמה החדשה בתכנון ובנייה.
יהושע דוידוביץ': זה לא קשור לרפורמה.
אורי מקלב: במסגרת הרפורמה בתכנון ובנייה רצו להכניס פרק של מסלול ירוק, כלומר איחוד שתי הוועדות.
איתן יאיר: ביקשתי שאותו נציג של מצלאווי יאמר אם זה הבניין הראשון שנהרס.