GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: זאת העלית אפשרות אחת.
אורי מקלב: אפשרות שנייה, שברגע שיש הסכם בין חברה כזאת לבעל העסק, אנחנו רואים את החברה כמו בעל העסק, שאין לה זכויות יתר בעניין הזה.
אורי מקלב: אז זו עוד אפשרות, אבל זו בדיוק הנקודה.
אורי מקלב: אם זה מעוגן בנהלים.
אורי מקלב: אם לא, אפשר אני מניח, הרגולאטורים שעומדים, יש יועצים משפטיים, זה נורא פשוט.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להעמיד את המטרה.
אורי מקלב: אחרי זה, איך הם פותרים את זה, אני מניח שיפתרו את זה טוב.
אורי מקלב: לאומי כארד-?
אוהד מימון: אני יועץ משפטי לאומי כארד ולאומי שיק.
אוהד מימון: אומרים אדם קרוב אצל עצמו, אז אני אדבר רק על לאומי שיק שהיא תאגיד עזר בנקאי, מפוקח על-ידי בנק ישראל ובניגוד למה שנאמר או נכתב בנייר שהופץ על-ידי הגב' מזרחי, נכתב פה לכאורה, ה- מ.מ.מ.,
אורי מקלב: מרכז המחקר.
אוהד מימון: רציתי גם לתת קרדיט, אדוני, המביא דבר מפי אומרו.
אוהד מימון: בניגוד, נכתב פה לכאורה כאילו אין איזה פיקוח.
אוהד מימון: תאגידי עזר בנקאיים ובכלל תאגידים בנקאיים או בנק ישראל, לנו יש הרבה טענות כלפי בנק ישראל, אבל אני לא חושב שיש מחלוקת במדינת ישראל שיש פיקוח קפדני והדוק על כל הפעילות של תאגידי עזר בנקאיים ואדוני, חלק גדול מאוד מהסוגיות שאדוני העלה פה במהלך הדיון, נפתרות מאליהן בעקבות הפיקוח של בנק ישראל ובעקבות הוראות נוהל בנקאי תקין שבנק ישראל מחייב את התאגידים הבנקאיים לעבוד לפיהם, החל מתוכנית ציות מקיפה, עובר בהוראות למניעת בעיות של איסור הלבנת הון, עובר בהליכים של תהליכי ניהול סיכונים, הוראות להלימות הון וכיוצא בזה, אדוני.
אוהד מימון: ולכן, חשוב להבין קודם כל איפה אנחנו נמצאים.
אוהד מימון: אנחנו נמצאים תחת מטריה שהיא מפוקחת במלואה.
אוהד מימון: יש גם את הלשכה לפניות הציבור שאני מצר שלא פנו ללשכה לפניות הציבור של בנק ישראל, שהוא גוף יעיל ביותר.
אוהד מימון: אם והיה והם מוצאים, ואפשר לבדוק את הנתונים, הם גלויים, יש בשנה האחרונה, לדעתי, בנק ישראל החזיר לציבור 40 מיליון שקל או סכום כזה, חברי בטח, מהמועצה להגנת הצרכן, יוכל להגיד את זה.
שלומי דגן: עשרה מיליון.
אוהד מימון: עשרה מיליון, סליחה.
אוהד מימון: לדעתי בשנה שעברה זה היה ארבעים מיליון שקל, בעקבות תקלות שמצאה פניות הציבור, הלשכה לפניות הציבור.
אוהד מימון: והלשכה לפניות הציבור של בנק ישראל בודקת היטב כל פניה, באמת בציציות בודקים אותנו.
אוהד מימון: כך שלהגיד שהגוף הזה הוא לא מפוקח, זה קצת קשה.
אוהד מימון: אבל לגופו של עניין, אדוני, זה כהתחלה כללית או כרקע כללי.
אוהד מימון: אני חושב שאנחנו סטינו פה מהדיון, מהנושא העיקרי, ואני חושב שאני מבין לאן אנחנו הולכים, אני חושב ששכחנו מאיפה באנו.
אוהד מימון: בסופו של דבר, אדוני, אנחנו עוסקים פה במטריה שהיא לא קשורה לרגולאטור כזה או למר צבר שיצא מהחדר.
אוהד מימון: היא קשורה לנושא שקרוי פקודת השטרות.
אוהד מימון: יש פקודת השטרות במדינת ישראל, אדוני.
אוהד מימון: בפקודת השטרות כתוב האם מותר למשוך שיק על גבי שני מוטבים, האם ניתן להוסיף שרטוט, כן או לא.
אוהד מימון: ובמקרה יש גם פסיקה.
ערן בצלאל: זוסמן.
אוהד מימון: דווקא לא דיברתי על זוסמן.
אוהד מימון: במקרה יש גם פסיקה של השופט ברק, בקשר עם השאלה הזאת, האם מותר שניים או אחד, האם הזכויות נשמרות, כן או לא, ואגב, יש מחלוקת פוסקים.
אוהד מימון: אולי לא נגיד מחלוקת פוסקים, אבל יש מחלוקת בין השופטים בשאלה הזאת.
אוהד מימון: האם הזכויות נשמרות במלואן, של מושך השיק, כן או לא.
אוהד מימון: צריכים גם לזכור, אדוני, שבסופו של יום, גם כאשר לקוח מושך שיק מול בית עסק מסוים, ואותו לקוח כישלון תמורה, לא ברור, גם לא לפי פקודת השטרות, שיש לו זכות לבטל את השיק.
אוהד מימון: זה בכלל לא ברור.
אוהד מימון: ועכשיו, השאלה היא, אדוני, האם אנחנו צריכים להיטיב את מצבו או להרע את מצבו, אני לא בטוח שאנחנו יודעים עדיין את התשובה הזאת.
אוהד מימון: אני רק אומר שכשאנחנו באים למצוא פיתרון, צריכים לדעת לשאול את השאלות הנכונות.
אורי מקלב: אם נותן שיקים לחברת אמפא שפשטה את הרגל ולא נותנת שירות, זה מותר לו?
אורי מקלב: זה לפי כולם, אין מחלוקת בין הפוסקים בזה, נכון?
אוהד מימון: אני סבור שעל זה בוודאי שאין מחלוקת.
אורי מקלב: ואם חברת אמפא תעבוד עם החברה לאבטחת פירעון שיקים, כולל עם לאומי כארד,
אוהד מימון: לאומי שיק, אדוני.
אורי מקלב: לאומי שיק.
אורי מקלב: לאומי שיק כיום יוכל לגבות את השיק הזה, על אף זאת?
אוהד מימון: לאומי שיק לא ייגבה את השיק במקרה שבה חברה פשטה את הרגל.
אורי מקלב: לא שואל אם תגבה או לא, יודע שלא.
אורי מקלב: אתה איש ישר.
אוהד מימון: אדוני, אבל זה בדיוק העניין של הפיקוח.
אורי מקלב: השאלה אם אתה יכול.
אורי מקלב: בנוהל של היום, כשאתה עומד מול נהלים של בנק ישראל, אתה יכול או לא?
אוהד מימון: לא לא לא, אדוני, זה מה שניסיתי להסביר, שאין פה עניין של נוהל של בנק ישראל.
אוהד מימון: השאלה היא מה החוק, אני, אני אפעל בדלת אמותי.
אוהד מימון: זה פקודת השטרות, זה לא קשור לבנק ישראל.
אוהד מימון: פקודת השטרות, אדוני, זה גם כשאדם משכיר דירה ורושם ומשרטט על גבי פתק, אני חב לך כך וכך וכותב לו בן-אדם אני ערב לך, זה גם שטר.
אורי מקלב: לפי פקודת השטרות, אתם אנשי מקצוע והמתלוננת היא פונה, אבל היא גם משתמשת פה, שלא ברשותי, גם בחלק המקצועי שלה כיוון שהיא עובדת אצל רואה חשבון, אני רוצה להפריד בין הדברים.
אורי מקלב: אני, אבל, לא מקצועי.
אורי מקלב: שלומית לא מקצועית, אנחנו פעם ראשונה נתקלים בדבר, אנחנו לא מבינים.
אורי מקלב: אנחנו אזרחים פשוטים שאנחנו עכשיו שואלים, אנחנו שואלים גם אותך וגם את בנק ישראל.
אורי מקלב: לפי פקודת השטרות, אתה תוכל לקבוע, לאומי שיק יכול לגבות, אם הוא רוצה, הוא יכול לגבות?
אוהד מימון: לדעתי, יש מחלוקת גדולה בשאלה הזאת.
אוהד מימון: היא לא ברורה.
אורי מקלב: לא ברורה, יש מחלוקת.
אוהד מימון: אני רק רוצה להשלים.
אוהד מימון: התשובה לא ברורה מכיוון שזאת שאלה משפטית.
אוהד מימון: אני למדתי בחיים שאין דברים בטוחים מלבד משהו מאוד מאוד מסוים, בוודאי לא בבתי-משפט, זה עניין של סוגיה, עניין של גישה של בית-המשפט.
אורי מקלב: אדוני, זה לא שאתה לא יודע, זו שאלה משפטית לא ברורה.
אוהד מימון: היא שאלה משפטית לא ברורה, זה אחד.
אורי מקלב: אבל תזרום אתי.
אורי מקלב: אבל אם אתה, אמפא לא היו עושים את ההסכם עם לאומי שיק, אלא השיק היה רק לפקודת אמפא, אמפא תוכל לגבות את השיק הזה?
אורי מקלב: אין שאל המשפטית, שמה בטוח שלא, אז יש כאן פגיעה בצרכנות, במקרה הזה?
אוהד מימון: לא לא לא, אדוני, אני לא בטוח בכלל שגם אדוני, שאדוני צודק גם בהנחה הראשונה שלו, בפרזומפציה, בחזקה שאתה הנחת, אני לא בטוח לגמרי שאתה צודק.
אורי מקלב: אבל היתה כאן פרץ ואמרה את זה.
אורי מקלב: אנחנו דנו באמפא.
אורי מקלב: לכן אני אומר לך, באמפא אנחנו כן מתמצאים, וזה ברור שאם אמפא לא נותנת, וזה ברור, שאם אמפא לא נותנת את השירות, היא הפסיקה לתת שירות והבן-אדם נתן שיקים והוא לא מקבל, אנחנו מדברים על חודשים, לא אם זה שיקים דחויים על שירות שהוא קיבל.
אוהד מימון: אדוני, אני לא רוצה להיכנס.
אורי מקלב: אז יש פה, אחד.
אוהד מימון: אני שמח שאדוני אומר את זה.
אוהד מימון: הנושא הוא אכן, אדוני רואה שכשנכנסים, אז רואים שהרזולוציות הן הרבה יותר דקות.
אוהד מימון: למשל, יש שאלה אם יש כישלון תמורה חלקי, פקודת השטרות אומרת אין דבר כזה כישלון תמורה חלקי.
אוהד מימון: למשל, אני לא נכנס לרזולוציות האלה.
אוהד מימון: אבל אני עושה את הדברים הרבה יותר פשוטים.
אוהד מימון: אנחנו כתאגיד עזר בנקאי, כאשר חברה פושטת רגל ותודה לאל, יש כאלו שיגידו תודה לאל, יש כאלו שיגידו דברים אחרים, בנק ישראל נמצא פה.
אוהד מימון: אנחנו, כאשר חברה פושטת רגל ולא מספקת את השירות, לא ייגבו את השיקים.
אוהד מימון: אנחנו לא נלך ונגבה את השיקים.
אורי מקלב: בסדר, זה ההבדל.
אורי מקלב: אתה יכול, אתה לא מחויב, זה שני דברים.
אורי מקלב: בעיקרון יש כאן, לא שאלה אם אתה תעשה את זה או לא.
אורי מקלב: היום אתה לא, אני לא מדבר.
אוהד מימון: ודאי שזאת השאלה, אדוני.
אוהד מימון: כי השאלה פה היא קודם כל שאלה של הוגנות ושקיפות.
אורי מקלב: אתה לא.
אורי מקלב: אני לא מדבר, אם כוונתך, אדוני, אם כוונה שאנחנו נבקש נהלים, אנחנו נפריד בין תאגידי העזר לבין חברות פרטיות, אז אתה, אני שומע.
אורי מקלב: אבל כשאנחנו מדברים היום, אנחנו רוצים לעשות הכל.
אורי מקלב: זה שאתם, כחברה מסודרת, מבנק מסודר, לא תעשו את זה ואתם אנשים, וגם אני וגם החברה, בסדר, אבל אנחנו, כשאנחנו היום מציפים נושא, שהיום הוא לא מסודר והוא יכול, ויכול להביא תקלות והוא כבר מביא תקלות, לכן אנחנו נמצאים פה.
אוהד מימון: אני אומר רק אדוני שאני לא בטוח.
אוהד מימון: אני רוצה להגיד לאדוני שיהיה סמוך ובטוח שדווקא במקרים האלה, ואמפא זה מקרה טוב, דווקא במקרים האלה, יש בתי-משפט במדינת ישראל ובדיוק בשביל המקרים האלה יש מה שנקרא מדיניות משפטית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עניתי לך מה זה בתי משפט היום.
אוהד מימון: לא לא, אני מתנצל.
אוהד מימון: לא, אני אמרתי, אני אמרתי את זה בדיוק לפני שנכנסת.
אוהד מימון: אמרתי שבדיוק הסוגיה הזאת, היא סוגיה שלגמרי פתוחה בבתי-משפט.
אוהד מימון: אין שום ודאות איך בית-משפט יפסוק ואין שום ודאות שיש לך זכות כזאת.
אוהד מימון: ולכן, תאגיד עזר בנקאי שמחויב לנהל סיכונים בהתאם להוראות בנק ישראל, יצטרך לעשות משהו אחר כדי להחליט אם הוא הולך לגבות את השיקים האלה, כן או לא.
אורי מקלב: עו"ד מימון, בוא תגיד לנו איך אתם, בהתנהלות שלכם, אתם נותנים תשובות לאנשים שפונים, כמה אנשים אתם לא מקבלים.
אורי מקלב: בוא נראה איך זה עובד בלאומי שיק.
אוהד מימון: אני מודה לך על השאלה.
אוהד מימון: כל מושך שיק שמבקש לדעת מדוע לא, מדוע אנחנו מסרבים לרכוש שיק מסוים שלו, רשאי ומופנה אלינו, מקבל תשובה מלאה, עם אפשרות ועם הסבר מדוע הוא לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכתב?
אוהד מימון: אם הוא מבקש בכתב, הוא מקבל גם בכתב.
אורי מקלב: הוא פונה בכתב, הוא מקבל בכתב?
אוהד מימון: אם הוא פונה בכתב, הוא יקבל בכתב.
עינב הכט עמיר: אם הוא יפנה לבנק ישראל, הוא יקבל.
אורי מקלב: בנק ישראל ידוע.
עינב הכט עמיר: ייפנה לחברה ויידאג.
אורי מקלב: ייפנה לפונה והעתק אלי.
אוהד מימון: אמרתי, אדוני, בתחילת דבריי, זכינו ויש לנו את בנק ישראל.
אורי מקלב: זה, דרך אגב, זה משלנו.
אורי מקלב: זה האוצר שלנו.
אוהד מימון: זה בהקשר הזה.
אוהד מימון: כאשר נאמרו פה דברים על מאגרי מידע, אדוני, כדי לשים את הדברים ברורים וגם על השולחן, נעשתה גם אצלנו ביקורת, מטעם רשם מאגרי המידע, והתברר שהכל כשורה ובדקו מאיפה אנחנו לוקחים את המידע.
אוהד מימון: המידע הוא רק ממקור גלוי ורק בהסתמך על איזה שהוא מודל סטטיסטי, והאחוזים של האישורים אצלנו, גם שלא תגידו שאנחנו מתואמים, דומים לשלהם.
אורי מקלב: והאם כיבוד זה גם מאותן סיבות?
אוהד מימון: סליחה?
אורי מקלב: האם כיבוד שיקים, זה גם מאותן סיבות?
אוהד מימון: אדוני אמר שהוא לא איש מקצוע, אני לא איש סטטיסטיקה.
אוהד מימון: אני לא יכול להגיד.
אורי מקלב: זה לא סטטיסטיקה, זה עובדות.
אורי מקלב: זה מידע, זה לא סטטיסטיקה.
אורי מקלב: סטטיסטיקה אומרת.
אוהד מימון: לא, כי יש עניין של בניית מודל של מה ההסתברות שמישהו שמשך שלושה שיקים בחמש דקות, זה עסקת גנב.
אוהד מימון: אני לא נכנס לעניינים האלה.
אורי מקלב: מה מביא אתכם לא לאשר עסקה?
אוהד מימון: מה מביא אותנו לא לאשר עסקה?
אוהד מימון: אם הלקוח הוא לקוח מוגבל או אם הלקוח הוא לקוח מהסוג, אגב, זה רוב העסקאות שלא מאשרים.
אוהד מימון: נשים את הדברים על השולחן.
אורי מקלב: מוגבל?
אוהד מימון: אם הוא לקוח שהוא מוגבל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בנושא של מוגבל גם אנחנו רוצים לדבר אתך.
אורי מקלב: בשביל מה הוא צריך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בן-אדם באותו יום נותן עשרה שיקים ובאותו יום פתאום דפקו לו את העסק בגלל שהוא פתאום מוגבל ושלום על ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלא לדבר על העובדה שזה עובר מבנק אחד לבנק אחר.
אורי מקלב: זה בנק ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מיידית, ולא יודעת.
אורי מקלב: מה קורה כשבן-אדם לא קיבל איזה תשלום משהו, וקרה כאלה דברים.
עינב הכט עמיר: למיטב ידיעתי, אין לי פה את החוק לפניי, לצערי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת דוגמאות אישיות.
עינב הכט עמיר: יש פרק זמן, יש תקופה.
עינב הכט עמיר: אני יכולה לכתוב לכם.
אורי מקלב: הוא יכול לבקש ערעור גם ואפשר לאשר לו לעוד פעם.
אוהד מימון: אדוני רוצה שאני אשלים?
אוהד מימון: אנשים שחזרו שיקים אצלנו, במהלך הפעילות שלנו, הם אנשים שסורבו, אלא אם כן הם הסדירו את החוב או אלא אם כן הם הסבירו לנו שזו טעות וגם כאלה מקרים יש ויש מקרים לא מעטים, או אלא אם כן הם הסבירו לנו שהשיק הוא שיק גנוב והראו לנו שהוגשה תלונה, אלה המקרים.
אוהד מימון: כל לקוח, כל מושך שיק שפונה, וזה עיקרון חשוב, העיקרון הזה של השקיפות וההוגנות, גם כלפי מושכי השיקים, כתאגיד עזר בנקאי, יקבל מאתנו תשובה מדוע הוא סורב ואיך הוא יכול לשפר את זה.
שלומית אבינח: אתה מדבר על לקוח.
אוהד מימון: מושך שיק.
אוהד מימון: למילה לקוח יש, למילה לקוח יש קונוטציה בהקשר, למילה לקוח בהקשר בנקאי יש הגדרה, זה לא לקוח, זה מושך שיק, בסדר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין, מושך השיק זה מי שהשיק שלו.
אוהד מימון: זה המתלוננת.
אורי מקלב: אני שואל אתכם, אחנו יודעים מה ההיקפים היום של החברות האלה, אין היום מידע, היום, נתונים, מה ההיקפים שלכם, אתם יכולים, אתם יודעים מה ההיקפים?
אורי מקלב: אתם כן יודעים מה ההיקפים שלכם?
אורי מקלב: מה ההיקפים של בתי-עסק, אני לא יודע איך אתם מודדים את זה, מה, אם זה הולך לפי מספר.
אוהד מימון: מסרנו שם מידע.
אוהד מימון: יש פה פשוט מתחרים, ושלא יאשימו אותי אחר-כך בתיאום.
אורי מקלב: בסדר, OK.
אוהד מימון: אני חושב שיש מידע שמסרנו לכם.
אורי מקלב: בתי עסק זה לא כל-כך משנה כמו היקפים כספיים.
אורי מקלב: בתי עסק זה לא מודד.
אורי מקלב: ההיקפים הכספיים, ההיקפים הכספיים.
אורי מקלב: אתם יכולים להגיד מה, באחוז, בסדר, באיזה היקפים היום מדובר?
פונה: מיליארדים.
פונה: רק השוק האפור כביכול, לא הבנקים, לא תאגידי עזר בנקאי, רק הם, רק משפחה מסוימת, מגלגלת שלושה מיליארד ש"ח בשנה.
פונה: לא מזמן היתה כתבה עליו, לשם אני מכוונת.
פונה: אז בטח שהם מגלגלים הרבה יותר והמדובר בעסקאות ניכיון והאנשים האלה תובעים.
פונה: הוא טוען שהוא לא תובע?
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אולי בשונה ממך, מפני שאת נפגעת ואני מבין את זה, אני חושב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הכבוד לה, דרך אגב, שהיא עשתה כזאת יוזמה.
אורי מקלב: היא שילבה את המקצוע קצת בתוך ניסיון אישי ואני חושב שזה דבר נכון ותקראי לזה היבט צרכני או רגש צרכני חשוב.
אורי מקלב: הלוואי שהיה לנו עוד כאלה אזרחים שהיו פועלים.
אורי מקלב: אנחנו גם מכבדים וגם מוקירים.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו היינו צריכים הרבה יותר אנשים שמציפים דברים ותדעי לך שהרבה דברים השתנו, כשאנשים כמוך ניסו, נלחמו, איבדו יום עבודה, באו מרחוק, הציפו דבר, לא התייאשו לעמוד מול מערכות קשות מאוד ואנחנו מכירים את זה.
אורי מקלב: אני גם כל היום עומד במערכות כאלה, אבל אנחנו יכולים להגיד רק בסיפוק מהוועדה הקטנה הזאת, שבמשך השנה האחרונה, אני חושב שעשינו דברים, שינויים, גם דרמטיים, כולל בהתנהלות משרדי ממשלה וכולל בהתנהלות בחברות ויש שינויים לא מעטים בעניין הזה ויש עוד הרבה הרבה מה לעשות.
אורי מקלב: אז לכן, זה נכון.
אורי מקלב: אבל אני כן רואה כדבר טוב שהחברות האלה יפעלו.
אורי מקלב: מפני שאני חושב שזה נותן ביטחון לעסק וזה נותן יותר.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין שמי שמשתמש בשיקים, בכל דבר יש כל מיני מגזרים.
אורי מקלב: חלק מהמגזר זה אנשים שאין להם כרטיסי אשראי, זה כנראה מהאוכלוסייה החלשה יותר, שהם עדיין משתמשים בשיקים ולא בכרטיסי אשראי.
פונה: רוב המגזר העסקי משתמש בשיקים.
אורי מקלב: יש אבל גם, תראי, בסכומים האלה, אני בטוח שיש בשיקים שבחברות, דברים כאלה, שהם, אנחנו מדברים בצרכן הפרטי, במגזר הזה, מי שמשתמש היום זה הצרכנים החלשים יותר ולכן אנחנו צריכים לתת להם הגנה יותר חזקה, מצד אחד.
אורי מקלב: מצד אחד, אנחנו גם לא רוצים להגיע למצב כזה שבתי-עסק יסרבו, עם הגידול בשימוש בכרטיסי אשראי ויש להם ביטחון, מה הוא מפסיד?
אורי מקלב: הוא מפסיד איזה אחוז מסוים, זה שאנחנו יודעים שהוא צרכן באוכלוסייה קשה, זה אנחנו צריכים לתת לו את ההגנה, בעל עסק יכול להחליט – אני לא מהמר על הרבה, אני לא אקח שיקים, אנחנו ניקח כרטיסי אשראי.
אורי מקלב: אין לי ספק, למשל, שאם היה, בחברות האשראי, היו, לא היו לוקחים ריבית על העסקאות באשראי, קרדיט על תשלומים, השימוש בכרטיסי אשראי ופחות בשיקים היה עולה הרבה יותר.
אורי מקלב: היום חלק גדול משימוש בשיקים זה בגלל, מתי אני משתמש בשיקים?
אורי מקלב: כשאני צריך היום שיקים דחויים לתת במספר תשלומים.
אורי מקלב: אם לא, אני לא אתן.
אורי מקלב: או, אם זה במוסדות שאני מכיר זה הוראת קבע.
אורי מקלב: ככה, אנחנו כולנו צרכנים, אנחנו כולנו נמצאים באותה סירה, בסופו של דבר כולנו נמצאים באותה סירה.
אורי מקלב: לכן אני כן הייתי מעוניין, רק מה אני חושב?
אורי מקלב: שזה צריך להתנהל נכון, שצריכה להיות הגנה על הצרכן, הם צריכים להיכנס כן לפיקוח ובמקרה הזה אנחנו יודעים שיש לנו, מצד אחד אנחנו מגנים על הצרכן, ומצד שני, אנחנו מגנים לא פחות, וחשוב מאוד, להגן על בעלי העסק.
אורי מקלב: אני חושב שהעבודה הזאת, להגן על בעל עסק זה דבר חשוב מאוד.
אורי מקלב: אנחנו, וזה לא תפקיד שלנו.
אורי מקלב: התפקיד שלנו הוא להגן על הצרכן וכאן יש את הרגולאטור ופונים.
אורי מקלב: בסך-הכל אין לי שום דבר.
אורי מקלב: התנהלות לא טובה, אין יחס, לא שולחים מכתבים, זה דבר שכולנו צריכים להשתפר בזה.
אורי מקלב: גם אני צריך להשתפר בזה.
פונה: אבל זו הקוסמטיקה.
פונה: הבעיה האמיתית זה שפשוט הם מוסיפים את הכיתוב הזה ואתה יודע מה?
פונה: יש לי פה פקיד שכרגע נמצא בהוצאה לפועל ואם אנחנו נרים אליו טלפון ואני אגיד לו – אלי, בבקשה, בן-אדם שנרשם, הוא הנמשך בשיק וזה למוטב בלבד, האם הוא יכול לתבוע?
פונה: אם רשום שם ו/או, גם יכול הצד השני בשיק.
פונה: אתה מבין?
פונה: זה לא משנה, הוא, הם אולי יפי נפש, מציגים את עצמם כיפי נפש, אבל רוב החברות בתחום הזה, בטח הם לא יישארו פראיירים אם יש להם כסף בכיס, והם יכולים לתבוע, אם הלקוח שלהם פשט את הרגל.
אורי מקלב: זה לא רק זה, זה לא רק זה.
פונה: הם בטח לא יישארו עם השיק ככה, ימסגרו ולא יעשו אתו שום דבר.
פונה: מובן שהם יפעלו לגביית הכסף שלהם.
פונה: וכל זה נובע, שוב פעם, אני רוצה לחזור על עצמי, כל זה נובע מהבנקים.
פונה: כל זה נובע מהבנקים.
פונה: בבנקים מכריחים אותם לבקש מהלקוחות להוסיף.
אורי מקלב: זה החוק, זה החוק.
פונה: כל דבר, בפקודה, אני מכירה את הפקודה מאוד טוב, אין את המילה הזאת למוטב בלבד, אין את המילה הזאת.
פונה: פסק דין ציטטה, אני מכירה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אני כן, חוץ מכל מה שאמרת, אני לא הייתי כשאת אמרת את זה, כשדיברת על זה, אבל אני בטוח, החלק הרגשי, מה שנקרא כבוד הצרכן.
אורי מקלב: אני בהחלט מזדהה מאוד ואני בטוח שאני גם מבטא מה שיוליה מרגישה.
אורי מקלב: היא תמיד צורחת ומדברת על זה.
אורי מקלב: כשמגיע לקופה, אחרי התור, וגם, לא משנה שהוא התחבט כמה פעמים אם לקנות את הבגד או לא ועוד דברים כאלה ואחרים, ובסוף הוא בא ואומרים לו לא מכבדים אותך, אנשים, אנחנו אנשים, מה זה כבוד?
אורי מקלב: הכבוד, שאני איש ישר, מתנהל, כשאומרים לי אתה לא, זה פוגע בי.
אורי מקלב: זה פוגע בי באופן אמיתי.
אורי מקלב: זה יכול לפגוע בי גם אם אף אחד לא ראה את זה, גם כשזה רק אני, גם מול הקופאית, ודאי אם זה נעשה מול אנשים.
אורי מקלב: אני יודע שאני איש ישר ומתנהג ויום אחד אומרים לי אתה לא?
אורי מקלב: אז בן-אדם שהוא מוגבל, החלק ה- 50% מתוך אלה שמוגבלים, זה אנשים שהם מוגבלים, הם יודעים לאן הם הולכים.
אורי מקלב: אבל אני, כצרכן, יבואו ויגידו לי אני לא מכבד אותך?
אורי מקלב: זה, החלק של הכבוד אצלי הוא באמת דבר דומיננטי מאוד בהתנהלות שלי האישית, לא בתפקיד שלי היום, אני מדבר, אחרים שפונים אלי זה סוג האנשים שאני ידיד שלהם וזה החברה שלי ואני בטוח שרבים, כולכם, אותו דבר, וכל אחד היה מאוד מאוד, כולל בחברה, שהוא היה מגיע והיו אומרים לו – אתה לא יכול, איך שהוא היה מרגיש.
אורי מקלב: וזה אנחנו גם רוצים למנוע.
אורי מקלב: ישראשיק.
שמואל אקוני: נאמרו פה הרבה דברים.
אורי מקלב: אני רוצה לציין שאתה באיפוק באמת מרבי, לא שמענו אותך, ראוי לציון.
שמואל אקוני: באתי גם בלי ייעוץ משפטי.
שמואל אקוני: ישראכרט שיק היא מחלקה בתוך ישראכרט.
שמואל אקוני: ישראכרט הוא תאגיד עזר בנקאי ואנחנו רואים את עצמנו כמפוקחים, כל הערה, כגוף מפוקח, מקבל הנחיות מבנק ישראל גם עבור השירות הזה, כך בנינו את המוצר בישראכרט.
שמואל אקוני: עלו פה כמה נקודות שכבר השוו אותנו לשוק אפור ולשוק שחור ולחברות ניכיון כאלה ואחרות.
שמואל אקוני: אני לא מוצא את זה בפעילות שלנו, יכולת אפילו להצמיד לנו את המונחים האלה.
שמואל אקוני: אני רוצה להגיד משהו, איזה שהוא משהו שאולי לא עלה, עוד פעם, אנחנו חיים בשוק תחרותי, המתחרות שלנו טובות, אנחנו מחויבים לרמת אישורים גבוהה, בדיוק כמו המתחרות וזה מיטיב עם הלקוח, כמו שאני מבין את זה.
שמואל אקוני: כלומר, בסוף, בית-העסק, אם דיברו על בית-עסק X, יבוא, הסיבה שלו לא להיות מרוצה מאותה חברה שהוא קונה ממנה את השירות הזה, זה שדוחים לו הרבה לקוחות בדלפק, שאומרים לו – לא נותנים את האבטחה לעסקה הזו, ולכן זה חלק מהפרמטרים שאנחנו, אני מניח, מתחרים עליהם בשוק וזה מיטיב עם הצרכן, בסופו של דבר.
שמואל אקוני: השירות הזה באמת, ERN היו הראשונים בשוק, באמת הוריד הרבה שלטים של כאן לא מכבדים שיקים.
שמואל אקוני: ואי-אפשר להתעלם מהעניין הזה.
אורי מקלב: התחרות ביניכם היטיבה עם בעלי עסקים, והספקים.
אורי מקלב: אבל איפה החלק הצרכני?
אורי מקלב: איפה החלק הצרכני?
שמואל אקוני: אני חושב שיש תחרות.
שמואל אקוני: גם אותו ספק, הצרכן, נהנה ממנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם דואגים לבעל העסק בלבד, נקודה.
אורי מקלב: וחשוב מאוד, גם תחרות, אני בהחלט מכבד.
שמואל אקוני: אני לא אפיפיור.
אורי מקלב: אותו חנות כלים ואותו בן-אדם שהוא בעל עסק, הוא, אצלי הוא לא טייקון, הוא גם איש, הוא צריך להתפרנס, חלקם מתפרנסים בקושי או בכבוד, ואני גם, אם יש תחרות ויש תחרות בין החברות שזה גורם להם לקבל שירות יותר טוב, בסדר גמור, מצוין.
אורי מקלב: אני גם.
אורי מקלב: אני מדבר מבחינת הגנה על הצרכן עצמו, שהוא מקבל השירות, שאנחנו, זה היה הנושא שלנו, בשביל זה התכנסנו, זה בעצם צף.
אורי מקלב: אחרי ששמענו את כל הדיון, במה אתה חושב שאתה מתנהל אחרת מהחברות האחרות, אם אתה חושב שיש לך משהו שמייחד אותך.
שמואל אקוני: משהו להבהיר שאני מניח שגם האחרות מתנהלות כך, אני יודע שוב מה קורה אצלי בבית.
שמואל אקוני: הדוגמה של אמפא שניתנה עוד פעם, שאני אשתמש בשם.
שמואל אקוני: התהליך של תביעת השיק ממני, כלומר, של בית העסק שבא ותובע את השיק ממני, מתחיל בזה שהוא מעביר אלי את השיק שחזר אצלו בחשבון, הוא מוצג אצלי.
שמואל אקוני: הבנקים מחויבים להחתים על השיק את סיבת החזרה.
שמואל אקוני: אני, רק אחרי שאני מסתכל בעין, צוות גדול של אנשים, בודק את השיק, בודק את אלו, רואה חותמת א.כ.מ.
שמואל אקוני: או מוגבל על השיק, רק אז אני מתחיל את תהליך זיכוי בית העסק.
שמואל אקוני: כלומר, אין סיכוי שאני אסיים תהליך וארצה לגבות, אהיה ערב לכסף הזה, אם לא התחלתי תהליך נכון מול בית העסק.
אורי מקלב: תחדד.
שמואל אקוני: אני שוב אשתמש בשם של אמפא למרות שהיא לא לקוח שלי.
שמואל אקוני: אם לקוח קנה מזגן באמפא, אני לא יודע אם זו הדוגמה, לא מכיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ונתת אישור לשיק.
שמואל אקוני: אני נתתי אישור לעסקה ולכן אני ערב לשיק ביום פירעונו.
אורי מקלב: ואמפא לא סיפקה את המזגן.
שמואל אקוני: עוד לא, עוד לא קרה הסיפור.
שמואל אקוני: כלומר, אתה יודע מה?
אורי מקלב: השיק חזר, למה?
אורי מקלב: בעקבות מה?
אורי מקלב: הלקוח ביטל את השיק.
שמואל אקוני: ניתנה הוראת ביטול.
שמואל אקוני: השיק, במועד פירעונו, כשיופקד על-ידי אמפא בחשבונה, סניף הבנק יחתים על הזה – התקבלה הוראת ביטול.
אורי מקלב: בא בעל העסק אליך-?
שמואל אקוני: בהסכם שלו אתי, כבר אז אומרים, אני אומר לו – עצור, אל תתבע, חבל לך על הזמן, כי אני לא נותן לך, בהסכם שלי, הביטוח הוא רק עבור א.כ.מ. ומוגבל.
שמואל אקוני: בסדר?
שמואל אקוני: אם הוא בכל-זאת, השיק התגלגל אלי, אם בכל-זאת השיק התגלגל אלי, אני עושה בדיקה, אין שום תהליך אוטומאטי ברגע זה, אין פה, ברגע שחזר השיק אוטומאטית אמפא מזוכים בסכום השיק, אני בוחן את השיק ורואה שהשיקים התקבל מבחינת ביטול השיק, הסיבה היא הוראת ביטול, אני פשוט אומר לאמפא – אני מצטער, אבל השירות שאני נותן לך לא זה.
אורי מקלב: אתה לא מבטח את העסקים על סיבות אחרות, חוץ מכיסוי ומוגבל?
שמואל אקוני: ממש לא.
שמואל אקוני: זה כתוב בהסכם, זה כתוב בהסכם, ולכן אני בא ואומר לאמפא – קחו חזרה את השיק, אני לא אשתמש בשם של הגברת כי היא לא עשתה, אבל קחו בבקשה את השיק, אני מחזיר אותו למשחק של זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נתתי שיק, אתה בדקת את השיק, אמרת לאמפא קח את השיק, הכל בסדר.
שמואל אקוני: נכון.
שמואל אקוני: זה פעילות שנעשתה במעמד הקליינט.
ערן בצלאל: אמפא מפקידה בחשבונותיה את השיק.
אורי מקלב: בחשבונותיה את השיק.
ערן בצלאל: הוא לא עובר אל חברות.
ערן בצלאל: נכון?
שמואל אקוני: תהליך הסליקה הוא תהליך סליקה רגיל.
ערן בצלאל: השיק מחולל, חוזר מהבנק, עליו מוטבעת סיבת החזרה.
אורי מקלב: שלוש סיבות יש לך.
שמואל אקוני: יש יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק דקה, דקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז עכשיו, חזר השיק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כתוב א.כ.מ., OK?
שמואל אקוני: אין כסף בחשבון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין כיסוי מספיק, אני יודעת.
שמואל אקוני: אז אמפא לוקחת את השיק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה נתת לו ערבות ואמרת – אני בכל מקרה מחייב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלקוח לא קיבל תמורה, אתה עדיין צריך לתת כסף לאמפא?
שמואל אקוני: לא.
שמואל אקוני: הלקוח לא קיבל תמורה, אבל השיק חזר מסיבת א.כ.מ.?
שמואל אקוני: זה כאילו איזה שהוא מסלול א', שמתנגש עם מסלול.
שלומית אבינח: הבן-אדם לא קיבל את הסחורה, אז בגלל זה הוא ביטל את השיק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל יכול להיות גם מצב אחר, יכול להיות שהוא באמת נתן שיק.
שלומית אבינח: אבל אם זה א.כ.מ.
שלומית אבינח: הוא לא היה מאשר את השיק מלכתחילה, כי הוא רואה שהוא א.כ.מ.
שלומית אבינח: או מוגבל, נכון?
שמואל אקוני: אני יכול לאשר את השיק, אנחנו לא יודעים מה קורה, לצערנו, גם לנו אין קשר לבנק.
שמואל אקוני: אם בסוף, הלקוח יצא מאמפא, לא קיבל את המזגן, קיבל שמלה שהתכווצה לו, והשיק עוד לא הגיע מועד פירעונו, ועומדת, עוד פעם, העניין של השטרות, אם מותר לו או אסור לו לבטל את השיק, אני לא נכנס לעניין הזה, הוא החליט לבטל את השיק.
שמואל אקוני: קיים פה איזה שהוא סכסוך מסחרי, אני לא נכנס בו, וגם אני רוצה לבוא להגיד שאני לא רעב לכסף הזה, כי גם לא זיכיתי את אמפא בסכום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה נותן את הכסף לאמפא או לא?
שמואל אקוני: לא, ממש לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אמפא לא נתנה תמורה, אתה לא מזכה?
שמואל אקוני: ואז אין לי את הרעב שמציינת הגברת, כאילו לבוא ולרמוס את זכויות הלקוח וללכת לאמפא ולגבות ממנו את הכסף.
פונה: אתה מדבר על אבטחת מחזור, אני מדברת על ניכיון.
פונה: הרי באבטחת מחזור השיק נשאר אצל בית העסק.
שמואל אקוני: זה השירות שמקבלים 99%.
פונה: אבל אנחנו לא מדברים על זה.
פונה: אנחנו מדברים על ניכיון שהשיק נמצא אצל חברת הניכיון.
שמואל אקוני: אם רוצים לעבור לניכיון, שהוא שירות שנבנה על ההבטחה למתן, לא, תקשיבי.
שמואל אקוני: תקשיבו, ממש לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, דקה.
שמואל אקוני: אנחנו חברה לאבטחת פירעון שיקים.
שמואל אקוני: אם החברה בחרה גם לעשות ניכיון לשיק, עדיין היא מסתמכת על חוזה האבטחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, סליחה, אני עכשיו מחליפה את היושב-ראש.
שמואל אקוני: אני הייתי שקט הרבה זמן, אגב, היו לי הערות גם אלייך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שכשאתה סוגר עסקה עם בית העסק, אתה סוגר את שתי האפשרויות: אחת – ניכיון, ואחת – רק בדיקה?
שמואל אקוני: המוצר הבסיסי שאנחנו מוכרים הוא מוצר אבטחה.
שמואל אקוני: הוא גם מהווה 99% מהעסקים שלנו, אני לא אכנס לכיסן של החברות האחרות, זה הלחם והמים.
שמואל אקוני: בתי-עסק, לפעמים באים ואומרים – אם כבר השיקים אצלך, אז אנחנו מסתמכים על אותו הסכם, על אותם כללים, כלומר א.כ.מ.
שמואל אקוני: ומוגבל, לא נפתחים פה, לא נפתחות פה סיבות אחרות פתאום או הסכם אחר וזה בית עסק שאנחנו מכירים, יודעים, ועוד פעם, זה שיקולים עסקיים.