GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נמרוד הגלילי: ליסינג תפעולי זה הסכם בין חברת הליסינג לבין חברה, או אדם פרטי, זה גם יכול להיות ליסינג פרטי, מה שמתפתח חדש בשוק---
קריאה: זה סוג של השכרה.
נמרוד הגלילי: בדיוק.
לימור לוריא: מה ההבדל בין מימוני לתפעולי?
לימור לוריא: זה מבחינת החזקת הרכב וביטוח?
נמרוד הגלילי: החזקת הרכב בתפעולי, כל העלויות של ההחזקה ואגרות הרישוי, הכל על חברת הליסינג, פרט לדלק.
רוחמה מרזם: אבל החברה יכולה לקחת את הרכב.
נמרוד הגלילי: מה זה לקחת את הרכב?
נמרוד הגלילי: יש הסכם, החברה מחויבת להסכם.
רוחמה מרזם: לא, כי בליסינג מימוני, ותתקן אותי אם אני טועה, הבנתי שהרכב הוא בעצם בשימוש של האדם שרכש אותו, כאילו שזה שלו.
נמרוד הגלילי: נכון, בשני המקרים זה בשימוש של האדם או החברה.
שלומית אבינח: במימוני זה גם לשלוש שנים, כמו התפעולי?
שלומית אבינח: או שאדם חותם כמה שהוא רוצה?
נמרוד הגלילי: זה משתנה, היום יש גם עסקות תפעוליות לשנתיים, יש לשנה וחצי, ויש גם מימוני.
נמרוד הגלילי: אין פה תפריט אחד קבוע.
נועם קום: זו הלוואה בנקאית.
נועם קום: בהגדרות של האוצר עסקה מימונית היא ל-60 חודש, לעסקה תפעולית קובעים טווחים של 36 חודשים.
נועם קום: בעסקה מימונית רואים בחוכר כבעל הרכב העתידי, רואים בו כאחד שירכוש את הרכב, נותנים לו אופציה.
נועם קום: מבחינת תקנות האוצר.
רוחמה מרזם: ואם הוא ממציא לי חוזה שכתוב בינו לבין החברה, זה ליסינג מימוני ל-36 חודשים?
נועם קום: היום יש פרצות בדברים האלה, אבל צריך להסתכל בהגדרה של רשות המסים, מה הטווח המינימלי.
אבנר עורקבי: אנחנו הצענו הצעה מאוד אפקטיבית.
אבנר עורקבי: זה לא היה חברות כאלה שעושות את זה, אנחנו מוכנים, אנחנו אמרנו את זה, אנחנו מוכנים, תיקחו את כל הניידות, קחו את כל הקצבה, תנו לי רק את האוטו.
אבנר עורקבי: יש לכם חברת ליסינג, תריבו איתה, תשברו איתה את הראש.
אבנר עורקבי: זה מה שאני אומר לכם, אני אומר לכם מפורשות, אנחנו לא רוצים את כאב הראש הזה, גמרנו עם האוטו אחרי חמש שנים?
אבנר עורקבי: קחו אותו, תמכרו אותו, תשברו את הראש שלכם איתם.
אבנר עורקבי: הנה, יש לכם פה חברה שמוכנה לעשות הכל.
אבנר עורקבי: תעשו את זה, בבקשה.
נועם קום: אתה יודע על מה זה ייפול?
נועם קום: זה ייפול על מכרז שהביטוח הלאומי יצטרך לנהל עם איזו חברת ליסינג.
אבנר עורקבי: אני לא רוצה להיות בסיפור הזה.
נועם קום: כן, אבל פה יש לך חוק חובת המכרזים.
אבנר עורקבי: אני מעלה את זה, כי אני יודע שהם לא ירצו לקחת את זה.
אורי מקלב: לגבי העברת הבעלות?
חנן אהרן: בסך הכל רכב הוא נכס לכל דבר ולכן בעניין של נכס צריך צו ירושה, בשביל להעביר את הבעלות עליו, כל נכס.
חנן אהרן: אבל בעניין של בני הזוג, שם מדובר שבמידה ואין צו ירושה, זה כל ההקלה שנתנו להם שם, כאשר אחד מבני הזוג נפטר, אז בן הזוג השני צריך להביא תצהיר חתום על ידי עורך דין שבן הזוג לא הוריש את הרכב למישהו אחר והוא בן זוגו היחיד והבלעדי.
חנן אהרן: יש שם כמה פרמטרים שנקבעו לגבי בן הזוג עצמו.
חנן אהרן: לגבי הקטין, זה כמו כל אחד אחר.
חנן אהרן: זאת אומרת, זה צו ירושה---
אבנר עורקבי: זה פשוט מתסכל אותי.
אבנר עורקבי: יש לי היום מקרה של הורים שרבים על הרכב.
אבנר עורקבי: ההורים התחלקו חצי חצי על הרכב, הילד מסכן, נשאר בלי רכב.
אבנר עורקבי: אתה שמעת את החדשה הזו?
אורי מקלב: אבל זה על שם הילד.
אבנר עורקבי: לא, שופט החליט בבית משפט, חצי חצי לאוטו של הילד הנכה.
אורי מקלב: משפט שלמה, טוב שהוא לא החליט חצי-חצי על הילד עצמו, טוב שהחליט רק על הרכב.
חנן אהרן: אז הקטין נכנס בתוך העניין של צו ירושה, כי לכל נכס צריך צו ירושה.
חנן אהרן: אני עדיין חושב, כמו שאתה מכיר אותי, שמענו את זה עכשיו, הוא העלה את זה בפנינו, אני חושב שבכל זאת שהקטין לא צריך לעשות שם ביורוקרטיה גדולה ולא צריך לסבך את העניין, במיוחד שהוא דיבר בפנינו והבן שלו נפטר וזה לא פשוט ועוד לעשות לו ביורוקרטיה, אני מכיר את העניין הזה.
אורי מקלב: חנן, זה גם הפסד כספי.
אורי מקלב: זה עוד חודשיים, אם לא יותר, זה קודם כל הפסד כספי שהרכב עומד כך, גם ביטוחים, גם---
חנן אהרן: אז אני רק רוצה לומר לך שאנחנו נותנים להם, בדרך כלל, כשמישהו נפטר, שנה את רישיון הרכב.
חנן אהרן: יש לי עכשיו מישהו, בן זוג נפטר, הוא פנה אלינו, קודם כל הוא מקבל שנה, אנחנו נותנים להורים את הרישיון והוא ממשיך לנסוע שנה.
חנן אהרן: בינתיים הוא יכול להוציא צו ירושה, למצוא מה שצריך.
חנן אהרן: לעניין הנקודתי שהוא העלה בפנינו, אני אפנה ללשכה המשפטית, אני אקיים דיון אצלנו בעניין הזה, נראה איך אפשר, אני שוב אומר, אני לא מבין בזה---
אורי מקלב: בחודשיים האלה של צו הירושה יכול שנתון אחד ברכב ליפול.
חנן אהרן: אני מסכים.
חנן אהרן: אמרתי, אנחנו---
רוחמה מרזם: לא תמיד ההורים הם האפוטרופוסים החוקיים.
רוחמה מרזם: יש מקרים שלמרות שיש הורים, יש מינוי של אפוטרופוסים.
אורי מקלב: יכול להיות, אבל לא כשיש רכב.
אורי מקלב: זה יכול להיות כשהוא במוסד.
רוחמה מרזם: לא, גם כשיש רכב.
אורי מקלב: אז הוא מביא הצהרה.
חנן אהרן: אדוני היושב ראש, אנחנו נפנה ללשכה המשפטית אצלנו, נעלה את הבעיה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד יותר מזה.
אורי מקלב: הוא גם הציף בפנינו נקודה, הוא לא היה עושה צו ירושה רק בגלל העניין הזה.
אורי מקלב: אין שום צורך לילד שנפטר, ילד בגיל 13---
חנן אהרן: אני רשמתי בפניי, אני חושב שזו בקשה הגיונית, שנראית לי גם, אנחנו נעשה דיון אצלנו, נעלה את זה בפני הלשכה המשפטית ואם צריך תיקון תקנות, וביחד עם מה שדיברנו היום, אולי נעשה איזה שהיא חבילה אחת---
אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב, אבל אני לא רואה שום סיבה ואם אין קיבעון, גם בנושא הליסינג התפעולי, בסופו של דבר, אם אנחנו יודעים שהרכב התפעולי הזה שייך לנכה, הוא קיבל את זה עבור נכה, מגיע לו עכשיו פטור מאגרת רישוי וטסט.
אורי מקלב: אם מגיע לו, ניתן.
אורי מקלב: הרי הוא משלם בתפעולי 3,000 שקל, נניח, המרכיב הכי קשיח זה הטסטים והאגרות והביטוח.
חנן אהרן: אותנו לא צריך לשכנע.
חנן אהרן: הרי תקנה 272(א) משרד התחבורה לא עומד מאחוריה, הוא לא משלם מקופתו, מתקציבו, יש פה את משרד האוצר, ועדת האגרות, ועדת הכספים, כבודו מכיר את כל ההתנהלות של הדבר הזה, אם יוחלט שמחזירים את האגרות, הרי הכל זה עניין כספי ותקציבי, אם ירצו להיטיב עם הנכים בצורה הזאת, בדרך סיבובית כזו או אחרת, אני האחרון שמתנגד.
חנן אהרן: משרד התחבורה הוא לא צד בעניין, אני כבר אומר לך.
חנן אהרן: אני לא אחראי על קופת האוצר.
אורי מקלב: עם זה אני יושב כל היום בוועדות פה.
אורי מקלב: על מה אנחנו מסתכלים, באיזה מבט אנחנו מסתכלים?
אורי מקלב: תן להם את מה שמגיע להם.
אורי מקלב: אם צריך לפתור, נמצא דרך, או שאנחנו---
חנן אהרן: צריך לשכנע את משרד האוצר.
אורי מקלב: אם נכה בחר במסלול של רכב תפעולי, אז הוא עכשיו מונע ממנו את הכסף.
אורי מקלב: כלומר זה כסף שלו, הוא משלם על זה והוא מונע את זה ממנו.
חנן אהרן: במקרה הזה אנחנו גוף 'טכני', כי אנחנו בסך הכל מקיימים את התקנה ועושים לו איזה שהוא החזר כספי שעובר מקופה זו לקופה זו.
חנן אהרן: אין לנו נגיעה בעניין, אם משרד האוצר יתרצה---
אורי מקלב: אבל אין שום זכות מוסרית למנוע ממנו את זה, במידה שהוא לקח רכב תפעולי.
אורי מקלב: זו זכותו, ההנחה הזאת וההשתתפות הזאת בטסטים ואגרות רכב זה דבר שמוקנה לו על פי חוק, ואנחנו יודעים שהוא באמת משלם על זה, אז מה זה משנה אם אתה משלם לו, כי הרכב על שמו, או שהוא בעל רכב תפעולי בחברה?
חנן אהרן: אבל אתה תתקשה לשכנע, כי הוא לא משלם את זה בפועל.
אורי מקלב: הוא משלם את זה.
חנן אהרן: אתה רוצה לתת לו החזר כשהוא כבר לא משלם את זה.
אורי מקלב: הוא משלם את זה מלא, זה מגולגל על---
אלי נכט: הפתרון כמו שהציע חנן זה להגדיל את הקצבה, בגלגול שמגולגל עליו.
אורי מקלב: צריך להבין, מי שמקבל ליסינג תפעולי זה לא מתנה.
אורי מקלב: כל נכה או כל בן אדם שמקבל ליסינג תפעולי, או לוקח, או הוא לקוח של ליסינג תפעולי, הוא משלם על זה.
אורי מקלב: הוא משלם על זה מחיר מלא שמורכב מכמה פרמטרים, מערך הרכב, ממחיר הרכב, מירידת הערך של הרכב ומהנתונים הנלווים.
אורי מקלב: עכשיו אם נניח היה פטור לחברות הליסינג, אז בוודאי שבמקום 3,000 שקל, הוא היה משלם 2,850.
אורי מקלב: חברות הליסינג נמצאות פה, אני אומר דברים נכונים?
חנן אהרן: אתה שמעת מהם הסכמה שאם אנחנו ניתן להם את זה, זה יחזור לנכה באיזה שהיא צורה?
חנן אהרן: אתה נותן לו החזר אגרה אבל לכיס של הנכה עצמו אני לא יודע אם זה יגיע.
אורי מקלב: אז אנחנו צריכים למצוא את הדרך שאנחנו בטוחים.
אורי מקלב: זה צריך להיות נר לרגלינו, אנחנו צריכים להיות בטוחים שזה יגיע, שהנכה לא יפסיד, או שנר לרגלינו זה איך לגרום לנכה להפסיד.
אורי מקלב: אם נר לרגלינו זה רק בוא נדאג לנכה, שלא מישהו אחר יתעשר על חשבונו, זה בסדר.
אורי מקלב: רבותיי, הגענו לביטוח לאומי.
לימור לוריא: אנחנו יכולים להגיד כמה דברים?
לימור לוריא: אני רוצה קודם כל להבהיר, ההתייחסות שלי לעניין של ליסינג תפעולי לצד הזה, היתה בעקבות הצעה של חבר הכנסת אורלב לפני כשנה, שבאמת הציע להחליף את השיטה הנוכחית בליסינג, ואנחנו עשינו את הבדיקה.
לימור לוריא: היא מאוד קורצת, כי יש בזה פישוט, וגם לנו יש עניין לפשט, לא רק לכם.
לימור לוריא: גם שאנחנו נהיה יותר ברורים וגם לעשות לנו את החיים יותר קלים והסכם הניידות היום הוא מאוד סבוך.
לימור לוריא: זה לא עניין שדואגים לפקידים, גם לתובע מאוד קשה להבין את כל התנאים, כשאתה מסביר לו ככה וככה וזה מאוד בעייתי.
לימור לוריא: בעיקרון אנחנו לא מתנגדים לליסינג, צריך לבדוק את המשמעויות שלו וכאן עלתה הצעה של מסלול נוסף.
לימור לוריא: יש לזה משמעויות.
לימור לוריא: מתחשיב ראשוני וגדול שעשינו, אנחנו מעריכים שזו תוספת של 200 מיליון שקלים.
לימור לוריא: זו התוספת.
לימור לוריא: צריך לזכור, היום להסכם הניידות יש בעייתיות, כי במידה מסוימת הוא הסכם לעשירים, למי שיש את הסכום הראשוני, כדי לממן את זה.
לימור לוריא: ברגע שאנחנו נאפשר את זה בליסינג, יצטרפו, אנחנו מעריכים, כ-15,000, לפחות, מוגבלים חדשים, שזה יהיה לטובתם.
לימור לוריא: המשמעויות הן תקציביות.
לימור לוריא: כולם יודעים שהסכם הניידות זה על חשבון האוצר.
לימור לוריא: כמו שאמר פה מר חנן אהרן ידידי, אותו דבר יהיה לנו בהקשר הזה.
אבנר עורקבי: זאת אומרת שיש 15,000 שכרגע מקופחים.
לימור לוריא: שהם לא מקבלים כרגע, כי אין להם את הסכום הראשוני לממן את זה.
לימור לוריא: לכן אנחנו מוכנים לבחון, כאן עלתה הצעה, כמסלול נוסף למי שיהיה מעוניין.
לימור לוריא: אנחנו מעריכים שיהיה לזה עלות כזו וצריך לדעת אותה.
אורי מקלב: אם אני משקף את מה שאת אומרת, אנחנו מרוויחים בזה שיש קושי לנכים להגיע לזה.
אורי מקלב: זה הרווח שלנו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לבוא לראות איך אלה שהם נכים יוכלו להגיע לרכב, כך מדינה מתוקנת צריכה לבוא לראות, ואיך אין להם את האפשרות, ואנחנו, בזה שאנחנו מקשים עליהם באפשרויות, בגלל מגבלות תקציב, אנחנו מקשים על החלשים יותר.
אורי מקלב: מי שהוא נכה ויש לו אפשרות לממן את רוב הכסף, 75%, הוא זה שיכול להתנייד, אותם חלשים שאין להם את הכסף, הם לוקים כפליים, הם גם חלשים בהתנהלות היומיומית שלהם, בלפרנס את עצמם, וגם ברכב.
אורי מקלב: איך שאני מכיר את הרציונל של הביטוח הלאומי, אנחנו צריכים לעשות את הכל כדי לאפשר את הדבר הזה.
לימור לוריא: אני יכולה להגיד שיש דברים שאנחנו מבקשים לתקן אותם בהסכם הניידות.
לימור לוריא: זו חבילת הצעות שבאה גם מצד אחד לפשט, וגם לעשות קצת יותר צדק ויש הרבה עיוותים בהסכם הניידות.
לימור לוריא: אנחנו נביא את זה כהצעה כוללת, זה עוד לא עבר אצלנו את כל האינסטנציות, על מנת לעשות איפה שאנחנו יכולים כן צדק.
לימור לוריא: אני רוצה להתייחס להערות שעלו פה.
לימור לוריא: מר אבן זהב, לגבי מה שאמרת, ככל שידוע לנו, לגבי רכבים שהם לא בטיחותיים, המכון הרפואי ומשרד הרישוי אישרו את הרכבים האלה כרכבים בטיחותיים---
ישראל אבן זהב: לא אמרתי לא בטיחותיים, פחות בטיחותיים.
לימור לוריא: יש תו תקן במדינת ישראל.
לימור לוריא: מבחינתנו, מה שמאושר במשרד הרישוי אנחנו מממנים.
לימור לוריא: רק לאחרונה הרכב המייצג, אני אסביר את התהליך שנקבע, זה תמיד אישור סופי של האוצר.
לימור לוריא: המכון הרפואי לבטיחות בדרכים מביא שלושה רכבים מייצגים, אנחנו מעבירים את זה לאוצר, האוצר בדרך כלל עושה ממוצע של שלושתם והסכום שניתן זה ממוצע של שלושתם וכך נקבע הסיוע של הרכב המייצג, ולא בהכרח הזול ביותר.
ישראל אבן זהב: כתוב אצלכם שאתם מביאים את הרכב הזול ביותר.
רוחמה מרזם: הזול ביותר המתאים
לימור לוריא: אנחנו רוצים להגיד, מישהו שלא מתאים לו הרכב הזה, רשאי ללכת למכון הרפואי לבטיחות בדרכים ומה שהיא תחליט, אנחנו נבצע.
לימור לוריא: כמו שאמרתי לגבי המימוני, אנחנו מממנים היום קצבה ואביזרים.
לימור לוריא: זו חוות הדעת המשפטית שמאפשרת לנו, בהסכם הנוכחי.
לימור לוריא: כל הצעה אחרת תחייב שינוי של ההסכם.
שלומית אבינח: כמה נכים יש במימוני?
שלומית אבינח: יש לך נתונים?
לימור לוריא: מעטים מאוד.
לימור לוריא: אגב, זה לא הרבה בקשות שהגיעו.
אורי מקלב: כמה נכים, מתוך 27,000 הנכים שיש להם קצבת ניידות, מממשים את הזכאות שלהם לרכב?
לימור לוריא: מתוך כ-29,000 מוגבלים בניידות---
אורי מקלב: כמה הם בעלי רכב?
לימור לוריא: מי שרכש את הרכב מאצלנו, וכמה מהם יש להם קצבה בלבד?
לימור לוריא: על זה אתה מדבר?
אורי מקלב: כמה נכים זכאים להשתתפות וכמה מממשים את זה?
לימור לוריא: 29,000 הם המקבלים.
אורי מקלב: וכמה זכאים?
לימור לוריא: אנחנו הערכנו פה ב-15,000 נוספים שלא מממשים.
אורי מקלב: 45,000 נכים, שיש להם זכאות.
אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון, הלוואי שהייתי מגיע ל-15,000, גם מי שיפעל וירכוש בליסינג מימוני, הוא צריך לשלם על זה, זה לא מתנת חינם, זה לא מן מהשמים, מתוך ה-15,000 האלה רבים לא יוכלו.
אורי מקלב: נכון שאנחנו נרחיב את האפשרות ואנחנו צריכים לעשות את זה וזה צריך להיות מטרה לנגד עינינו, לאפשר ולהרחיב את האפשרות לעוד נכים להצטרף למעגל המממשים את הזכות לרכב.
אורי מקלב: אבל עדיין יישארו עוד רבים רבים מתוך ה-15,000, אם זה באמת רק 45,000.
אורי מקלב: מכיוון שאני חושש שמכאן תבואו לביטוח הלאומי והיועץ המשפטי יגיד, 'אם זה לא רשום על שם הנכה, אני לא יכול לעשות את זה', אני מציע ליצור חוזה, שכשהנכה שבא לקנות רכב מליסינג מימוני, או כל ליסינג שהוא, יהיה חוזה נוסף בין חברות הליסינג לאותו נכה, שאנחנו נדע, אנחנו כביטוח לאומי, אנחנו כמדינה, שהרכב הזה שייך לחבר.
אורי מקלב: בתוך עמי אני יושב ואני יודע שאנחנו יושבים עם כל הרעיונות וכל היצירתיות כאן בתוך הוועדה, ואז יבוא היועץ המשפטי ויש לו את כל היצירתיות ללמה לא, ויכול להיות שחברות הליסינג ייקחו שמות של נכים ויצרפו את זה.
אורי מקלב: .. אתם צוחקים.
אורי מקלב: מה לעשות, אני הרי לא מפרסם את מה שאני מדבר, אבל אני אתן לכם קטעים שאני מדבר במליאה של הכנסת ואני אומר שיש לי את ההרגשה שהמדינה הזאת היא מדינה של רמאים.
אורי מקלב: כשאני מדבר על הטאבו, למה אתם לא נותנים את האפשרות למי שיש לו תעודת זהות לברר אם יש משהו רשום על שמו?
אורי מקלב: 'יש רמאים', 'יש כאלה שמשקרים', למה ברשם החברות אתם לא מקבלים?
אורי מקלב: 'יש רמאים', למה ילדים נכים צריכים עד גיל 18 לבוא שש פעמים לוועדות רפואיות?
אורי מקלב: ילד עם תסמונת דאון, הלוואי שהוא היה יכול להתרפא, יש איזה מחשבה או סיכוי שהילד הזה יתרפא?
אורי מקלב: תיקנתם את זה?
אורי מקלב: ברוך ה', וגם זה, יש מכתב בדרך לגב' דומיניסיני מטעם הוועדה שרק עכשיו הגיעו לשולחן הוועדה מקרים רבים, על אף התקנה.
לימור לוריא: של לפני שלוש שנים אולי---
אורי מקלב: לא, קבעו עכשיו.
אורי מקלב: לא ניכנס לזה.
אורי מקלב: אבל מה התשובה?
אורי מקלב: 'יש רמאים', 'יש כאלה שמשקרים'.
אורי מקלב: למה בנכים?
אורי מקלב: 'תשמע, יש ביניהם שמשקרים'.
אורי מקלב: אנחנו לא מדינה כזאת.
אורי מקלב: אתה בא לרשות המסים, אתה שואל איך מתנהגים ככה לאנשים?
אורי מקלב: הם אומרים לך 'תשמע, יש אנשים שמרמים'.
אורי מקלב: אז השאלה אם זו מדינה של רמאים, או זו מדינה של אנשים מתוקנים ואנחנו צריכים לפעול בחוזק, בכל המאמצים שאנחנו עושים, ומשקיעים אנשים בביורוקרטיה כדי להקשות.
אורי מקלב: תשקיע את זה במעקב אחרי כאלה, לזהות את הרמאים.
אורי מקלב: מי שרמאי, עד הסוף, במקום זה צריך שהכלל ייפגע?
אורי מקלב: זה מה שקורה היום.
אורי מקלב: גם בנושא הזה, אז אם באמת יש חשש שאולי חברות הליסינג ינצלו לרעה את האפשרות הזאת, אנחנו צריכים לדעת שבאמת בסופו של דבר אותו נכה שמשתמש ברכב יעשה חוזה מסוים, נוסח של חוזה סטנדרטי שיחייב את הנכה, הסכם כזה, שהאדם הזה, בעל נכות, הוא זה שקנה את הרכב, המחויבות היא כלפיו בלבד, וכל ההגבלות שאתם רוצים, ובזה אני חושב שיבוא לציון גואל.
אורי מקלב: באווירה הזאת, קודם כל אני רוצה להודות לכל המשתתפים.
אורי מקלב: אני גם מציע שבמידה שיש לכם שאלות הבהרה בנושאים של חברות הליסינג, נקיים ישיבה עם חברות הליסינג.
אורי מקלב: אנחנו נהיה המתווכים.
אורי מקלב: אנחנו נקיים ישיבת מעקב.
אורי מקלב: למשרד התחבורה יש שתי משימות.
אורי מקלב: המשימה הראשונה כמובן לגבי להקדים לשלם, וגם לגבי ההעברה, ואיך שאנחנו מכירים את משרד התחבורה ואת מר חנן אהרן, הוא חנן אותם ביכולות וגם בזריזות ואנחנו הוכחנו שלפעמים מוועדה עד שינוי התקנות לקח שלושה שבועות.
אורי מקלב: אז אנחנו לא יודע אם נעמוד בזה, אבל שזה עוד יהיה---
חנן אהרן: לקצר משנתיים שזה ישב שם לשלושה שבועות.
אורי מקלב: גם בזה אני אהיה לך לעזר.
אורי מקלב: תכין את התקנות, בוועדת הכלכלה אנחנו נדחף את זה כדי שזה יהיה מהר.
חנן אהרן: אני לא התחייבתי על תיקון, התחייבתי על כך שאנחנו נקיים דיון בלשכה המשפטית.
אורי מקלב: והביטוח הלאומי, מה שאנחנו רואים כבר כסיכום, אנחנו נעשה ישיבת מעקב לראות שגם אלה שמעוניינים, נקרא לזה כמו שאתם הגדרתם, ליצור מסלול נוסף לנכים כדי לקבל את מה שמגיע להם באפשרות לקנות רכב דרך ליסינג מימוני.
אורי מקלב: אני מודה לכולם, תודה רבה.
אורי מקלב: בוקר טוב לכולם, אנחנו רוצים להתחיל בבקשה.
אורי מקלב: דבר ראשון, נעשה סבב שמות להיכרות, שנדע מי היושבים ואחר כך ניגש לעניין.
אורי מקלב: את חבריי, חברי הכנסת אורי אריאל וחבר הכנסת יעקב כץ אתם מכירים.
עו"ד נתן בכיוף: עו"ד נתי בכיוף, סגן היועץ המשפטי במשרד הפנים.
איתי קורן: איתי קורן, כלכלן במשרד הפנים.
2293: עמוס הדר, מנכ"ל חברת הבנייה הדר שבונה היום במעלה אדומים.
עו"ד דינה פוליאק: דינה פוליאק, משרד הביטחון.
עו"ד דינה פוליאק: יו"ר ועדת התובענות.
אמנון והב: אמנון כהן, ראש אגף תשתית, משרד הביטחון.
עו"ד דוד קופל: דוד קופל מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.
אריאל יוצר: אריאל יוצר, אגף התקציבים במשרד האוצר.
גלעד שרון: גלעד שרון, אגף החשב הכללי, משרד האוצר.
אמנון והב: אמנון והב, משרד הבינוי והשיכון.
עו"ד יולי גלנטז: יולי גלנטז, עורכת דין במשרד הבינוי והשיכון.
שרה צימרמן: שרה צימרמן, משרד הבינוי והשיכון.
זיו גבע: זיו גבע, נאות הפסגה.
אמיר זקן: אמיר זקן, נאות הפסגה.
אשר פאהן: אשר פאהן, מנכ"ל המועצה האזורית שומרון.
גרשון מסיקה: גרשון מסיקה, יו"ר המועצה האזורית שומרון.
עינת קורמן: עינת קורמן, הפורום המשפטי למען ארץ ישראל.
עו"ד רפי אסרף: עו"ד רפי אסרף.
יוסי דגן: יוסי דגן, יועץ לראש המועצה האזורית שומרון.
אורי מקלב: רבותי, אנחנו מתכנסים פה לאור פנייתו של חבר הכנסת אורי אריאל, וזו לא הפעם הראשונה שאוריאל מעלה את זה.
אורי מקלב: יכול להיות שיש ועדה שדנה בזה, ועדת הכספים.
אורי מקלב: אנחנו היום באים מלמטה למעלה בעקבות פנייתם של תושבים, יזמים וכל מי שנפגע, ותיכף יפרט על כך אורי אריאל, בעקבות ההקפאה.
אורי מקלב: אני ראיתי פסיקה משפטית שהתחברה למה שלמדנו בישיבה.
אורי מקלב: כשיש בעבירת בנייה התיישנות, אם עברו עשר שנים מאז מה שקרה, פסק השופט שאין התיישנות.
אורי מקלב: יש התיישנות אולי על המעשה אבל במציאות זה מתחדש כל יום.
אורי מקלב: לגבי העבירה שנעשתה, כן יתנו או לא יתנו עונש, אבל לעשות את השימוש הוא יכול לעשות ברגע זה.
אורי מקלב: כמו לדוגמה, האם הקידושין הם פעם אחת או שכל יום זה מתחדש.
אורי מקלב: אם זה נכון בקידושין זה נכון גם בחיובים.
אורי מקלב: פעם דנו בזה כל יום ויום כשיש אנשים שסובלים וזה מתחדש כל הזמן.
אורי מקלב: אני חשבתי לעצמי, זו מדינה מתוקנת, מה ההסכם הכי חזק?
אורי מקלב: אדם עושה הסכם, עושה חוזה עם מישהו.
אורי מקלב: חוזה בין שני אנשים הוא מחייב וצריך להיות מחייב מאוד.
אורי מקלב: אדם מחותם על הסכם עם חברה ציבורית, וההסכם צריך להיות הרבה יותר.
אורי מקלב: משהו ציבורי, עמותה ציבורית, איזו חברה ציבורית או ממשלתית.
אורי מקלב: אבל כשאדם חותם על חוזה, מקביל לכך אדם שמקבל היתר בנייה, היתר בנייה שאדם מקבל זה חוזה, שאין חוזה יותר ממנו.
אורי מקלב: הוא מורכב בתהליך ארוך, וברגע שהוא מקבל את ההיתר, זהו חוזה מחייב בינו לבין ממשלתו, ממשלה אשר מחויבת לאזרחיה, בשביל זה היא קיימת.
אורי מקלב: כל החלטה של ממשלה שאם היא גורמת נזק, ואין ספק שהיא גורמת, הממשלה צריכה לעמוד מאחוריה.
אורי מקלב: אם הממשלה לא עושה את זה, אז בעצם, וצר לי להגיד את זה, ואני אומר את זה בלשון מאוד זהירה, זו התנהלות שמעידה על מהות.
אורי מקלב: לא יכול להיות שאדם בחלק הקנייני פועל בצורה מסוימת, ובחלק הערכי והמהותי, שם הוא פועל אחרת בצורת קבלת ההחלטות שלו, ואחד כך ההתנהלות.
אורי מקלב: ואגב, אני גם רוצה לציין את זה בתחילת הישיבה.
אורי מקלב: גם ההיעדרות של נציג משרד ראש הממשלה, שם ידעו ואמרו, והם אלו שהחליטו להיעדר.
אורי מקלב: אני יכול להבין את זה, זו לא התנהלות שאני לא יכול להבין, אבל זה חלק בשרשרת של הפעילות שאנחנו רוצים להציף ואנחנו נמשיך ולא נניח לדבר הזה, כיוון שאנו חושבים שדבר כזה שנמצא בשטח, ההחלטה על הקפאה, מבחינה ערכית, היא החלטה קשה מאוד עם הרבה השלכות, וההשלכות, גם אם ההקפאה תיגמר אם ירצה השם בעוד שלושה חודשים, ההשלכות הן לא לטווח הזה, ההשלכות הן הרבה יותר ומהרבה היבטים.
אורי מקלב: היבטים אישיים, היבטים כלכליים, והאמינות שיש.
אורי מקלב: ודאי שבאופן הזה צריך להתנהל מיד, ובכל יום שעובר אני חושב שאנחנו חוטאים, ואני אמרתי רק את ראשי הפרקים, וחבר הכנסת אורי אריאל יעביר את זה לשלבים המעשיים.
אורי אריאל: תודה ליושב הראש, תודה למשתתפים ותודה גם לאלה שלא משתתפים כמו משרד ראש הממשלה, סגנון חדש בו לא באים לישיבות ועדות כנסת.
אורי אריאל: אבל אני מציע שבזה יטפל היו"ר מול יו"ר הכנסת.
אורי אריאל: אני לא חושב שזה צריך להישאר ככה בלי מענה.
אורי אריאל: משרד יכול להגיד שיבוא לחצי שעה כי יש משהו דחוף.
אורי אריאל: להודיע שלא באים, מי שלא בא כנראה יודע למה הוא לא בא.
אורי אריאל: עם כל הכבוד למשרד ראש הממשלה.
אורי אריאל: אני לא מתכוון להאריך.
אורי אריאל: הדברים לצערי הרב עולים פעם אחר פעם אחר פעם, ואני לא מדבר על ישיבות שאני שותף להן בפורומים סגורים מקצועיים עם אנשי האוצר שיושבים פה איתנו ואנשים אחרים, גם בוועדות הכנסת כפי שציינת, זה עולה פעם אחר פעם.
אורי אריאל: זו בדיוק הבעיה.
אורי אריאל: העניין לא נפתר.
אורי אריאל: אני לא אומר את הדברים אישית נגד מישהו, חס וחלילה.
אורי אריאל: לא כלפי יו"ר ועדת התובענות ולא כלפי אף אחד, בסדר?
אורי אריאל: הייתי ביום שישי בקריית ספר.
אורי אריאל: קיבלתי שם הסבר על מה שקורה.
אורי אריאל: נאות הפסגה פה, הם בונים שם, נכון?
אורי אריאל: אמורים לבנות שם.
אמיר זקן: אנחנו אמורים לבנות.
אורי אריאל: אמורים לבנות, כן.
אורי אריאל: תיקנתי מיד.
אורי אריאל: אני פוגש אנשים, היה אצלי קבלן קטן מקרני שומרון שבונה בבית אריה, והוא פשט את הרגל.
אורי אריאל: למען השם, אולי מישהו יסביר לנו פה מה אתם רוצים מאנשים?
אורי אריאל: אנחנו מדברים, הצו יצא ב29 בדצמבר, נדמה לי.
דובר: 25 בנובמבר.
אורי אריאל: 25 בנובמבר, תודה.
אורי אריאל: זאת אומרת שאנחנו נמצאים שישה חודשים אחרי.
אורי אריאל: אומרים, בסדר, צריך שישה ימים כדי לנסח משהו, צריך עוד יום להתייעצות.
אורי אריאל: צריך עוד משהו, אני מבין.
אורי אריאל: זה לא צודק, כי את הצו הוציאו הרי, הממשלה קיבלה החלטה.
אורי אריאל: הייתה יכולה להכין, כמו שהיא הכינה את ההכנות לקבלת החלטת הממשלה, או הקבינט, הייתה יכולה להכין את הצו הזה.
אורי אריאל: לא הכינה.
אורי אריאל: לא תקין, לא בסדר.
אורי אריאל: נניח שהיו אומרים עוד שבוע ימים, צריך להתארגן.
אורי אריאל: זו חצי שנה ולא שאומרים שמחר בבוקר זה יעבוד, אלא אם תתקנו אותי, תיכף נשמע ובשביל זה אתם פה.
אורי אריאל: הלוואי שתגידו שיש קריטריונים.
אורי אריאל: ההודעה שפורסמה בזמנו בעקבות הדיון שהיה בוועדת חוץ וביטחון כאשר עו"ד אחז בן-ארי, היועץ המשפטי למערכת הביטחון, פירסם שיש מקום בו אפשר להגיש תלונות וכו'.
אורי אריאל: אכן לקח גם זה חודשיים, עד שהייתה הודעה באינטרנט ובאיזה עיתון, אבל זו הודעה סתמית.
אורי אריאל: זה מקובל, דרך אגב, על כולנו.
אורי אריאל: אני לא אומר דברים במחלוקת, כי לא היו קריטריונים כפי שעכשיו אין קריטריונים.
אורי אריאל: אדם לא יודע לפי מה הוא מגיש.
אורי אריאל: המסכן ההוא שעלה אמר לי "למה כל הלחץ הזה?
אורי אריאל: למה?".
אורי אריאל: אני אמרתי לו "תשמע, מה זאת אומרת?
אורי אריאל: אתה לוקח לאדם מתוך כיסו, אתה מוציא לו את האישור", כפי שאתה הגדרת, שזה חוזה בין המדינה, בין הרשות, לבין האזרח, "אתה מוציא לו את האישור, מתלה אותו, ואומר 'מה הבעיה?'".
אורי אריאל: "לא", אבל הוא אומר, "אין תביעות".
אורי אריאל: אמרתי לו "איך יהיו תביעות?".
אורי מקלב: זו הפרת חוזה בעליל.
אורי אריאל: זו הפרת חוזה.
אורי מקלב: אדם קיבל, אתה יודע, זכותו להזמין חומרי בניה, לעשות הסכמים עם קבלנים.
אורי מקלב: הוא לא צריך להגיד, והוא לא צריך אפילו לעשות הסכם של מידה שהחוזה יתבטל.
אורי מקלב: מי הולך לדבר כזה?
אורי מקלב: לפעמים אדם חושב שיקרה משהו, אז כדאי להוסיף סעיף.
אורי מקלב: כאן אף אחד לא דורש.
אורי מקלב: אף בית משפט גם לא יפסוק שהאדם היה חייב לדרוש.
אורי מקלב: תשמע, אם זה שנתן לך את האישור יחזור בו, אז הנזקים.
אורי מקלב: הנזקים הם בעליל לכל אורך הדרך, לא רק לקבלנים.
אורי מקלב: אנשים שבנו באופן פרטי גם.
אורי אריאל: המציאות, למיטב ידיעתי, היא שנכון לבוקר אין קריטריונים ברורים מפורסמים וזהו מצב חמור ביותר שגובל לא רק בהפרה בין השלטון לבין האזרח, זה פשוט כבר גזל.
אורי אריאל: תסלחו לי, זו מילה חמורה ביותר.
אורי אריאל: זה פשוט גובל בגזל.
אורי אריאל: למדינה יש רשות לעשות דברים אבל לא לגזול את אזרחיה.
אורי אריאל: יתרה מכך, היא אומרת שהיא לא רוצה לעשות את זה, להיפך, היא רוצה לפצות, מגיע שיפצו, המון מילים יפות.
אורי אריאל: ובסוף אין לזה כיסוי.
אורי אריאל: כל אחד שיחשוב מה היה קורה אם הוא היה עומד בפני סיטואציה כזו במקום אחר.
אורי אריאל: בתל אביב, בעניין אחר, מה זה חשוב?
אורי אריאל: אין לי עניין להתנצח עם אף אחד.
אורי אריאל: יש לי עניין פשוט שזה יגמר.
אורי אריאל: הרי ההקפאה קיימת, לצערי הרב, אתם יודעים את דעתי עליה שזו שערורייה, אבל לא משנה.
אורי אריאל: היו"ר אמר בצדק שלא נעסוק עכשיו בצד המדיני של העניין, בסדר.
אורי אריאל: אבל אי אפשר להחזיק כך את האנשים ואת היזמים.
אורי אריאל: הם אשמים במשהו?
אורי אריאל: הם פשעו במשהו?
אורי אריאל: הם עשו עוול למישהו?
אורי אריאל: עצרתם אותם, הקפאתם את העבודה, עשיתם את כל הדברים, תנו להם את הפיצוי שאתם חושבים שמגיע להם.
אורי אריאל: הרי אני לא מתווכח עכשיו על סוג הפיצוי, גם על זה אני לא רוצה לדבר.
אורי אריאל: היו לנו שיחות רבות עם אנשי האוצר.
אורי אריאל: התקדמנו, בסדר?
אורי אריאל: כדרך העולם הם ויתרו קצת, כנראה, אנחנו קצת ויתרנו, הגענו לאיזה דבר שהוא נראה, ואת זה הקליינטים צריכים להגיד, אבל אני חושב שהגענו לדבר שהוא סביר והגיוני.
אורי אריאל: אבל גם מה שהגענו לא מגיע למימוש.
אורי אריאל: אנחנו מעסיקים את עצמנו באינספור ישיבות, אני יודע כמה הם רצים ואני יודע כמה אני רץ.
אורי אריאל: אחרי זה רצים למזכיר הממשלה.
אורי אריאל: לא הבנתי איך הוא צריך להיות בעסק פתאום, אבל הוא בעסק, אבל הוא לא בא לפה.
אורי אריאל: יש גבול גם לחלם של המדינה.
אורי אריאל: תמיד שואלים אותי כמה חלם יש בעניין וכמה סדום יש בעניין.
אורי אריאל: אז אני אומר שקודם כל אין סדום.
אורי אריאל: אני לא רוצה להאמין שיש סדום.
אורי אריאל: מה, יהודים רוצים סתם לפגוע אחד בשני?
אורי אריאל: בסדר, אבל כמה חלם יכול להיות?
אורי אריאל: מה, אנחנו צריכים להיות אלופי העולם בחלם?
אורי אריאל: עכשיו, אני לפחות חלק גדול מהפקידים מכיר, ואני יודע שרצון טוב יש.
אורי אריאל: אתה קורא לפגישה והם באים, גם בשעות הערב, באים.
אורי אריאל: מדברים.
אורי אריאל: יש ויכוח, כן.
אורי אריאל: זה בסדר גמור, יש ויכוח.
אורי אריאל: אני רוצה להציע שנעשה סבב ונשמע.