GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל ריבלין: אפשר לעשות אומדן.
אורי טל: כמה עולה להיכנס לבניאס למשל?
מיכל ריבלין: 25 שקלים.
מיכל ריבלין: יש גנים יותר משוקעים והחוויה שם יותר גדולה ויש הוצאות הרבה יותר גדולות.
מיכל ריבלין: אלה בעיקר אתרי מים.
מיכל ריבלין: שם גובים 36 שקלים.
אורי טל: המחיר הוא לא זול במיוחד אם אנחנו מדברים על משפחות.
שרה שלום: יש לרשות כרטיס מנוי שנתי למשפחות.
שרה שלום: לשנה למשפחה לכל אתרי הרשות.
שרה שלום: ילדים קטנים פטורים לגמרי.
אורי טל: זה לא המקום לעשות תעמולה למנוי הזה.
שרה שלום: אני לא עושה תעמולה.
אורי טל: מה בנוגע לקבוצות עם מוגבלויות וכדומה?
שרה שלום: המנכ"ל רשאי לתת הנחה של עד 25% לאוכלוסיות מסוימות.
שרה שלום: ניתנות הנחות כאלו.
שרה שלום: זה לא חד וחלק שכל מי שמגיע משלם 36 שקל.
שרה שלום: מעט מאוד משלמים את המחיר הזה.
אורי טל: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכלל לא מבינה למה זה לא ברור לגמרי לכל המוסדות שיש אוכלוסיות שפשוט לא לוקחים מהם תשלום כי החיים התאכזרו אליהם גם ככה והרשויות צריכות להתייחס אל הצרכים שלהם בצורה אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה ההבדל בין נכה כתוצאה מפעולות איבה לנכה צה"ל או נכה אחר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה נכה צה"ל עדיף?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש חוק לגבי זה אז צריך לשנות אותו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, אני לא מבינה מה קורה עם המלווים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי הנכים לא מגיעים לבד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מגיעים עם מלווים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם המלווים צריכים לקבל הנחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מפנה את דברי לשרה שלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מאשימה אותך על החוקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני כן מאשימה אותך שאת מתייחסת על זה כנתון קבוע מראש.
שרה שלום: לא היית בתחילת הדיון.
שרה שלום: אני הצהרתי פה שרשות הטבע והגנים והמשרד להגנת הסביבה הצהיר שהיינו באמת שמחים אם כל הגנים והשמורות היו פתוחים לכל עם ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי תחושה שאם אתם הייתם מאוד הייתם שמחים זה היה קורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר נוסף, חוף שהיה חינם עכשיו הוא כבר לא בחינם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל רשות מנכסת לעצמה את החוף שבתחומה ומוציאה תקנות חדשות לבקרים, עכשיו נדפוק את האזרחים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו נבקש כסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, הכול כסף, זה לא יאומן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכנסת חצי שנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חצי שנה אני שומעת בכל מקום – כסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום רחמים, שום חמלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגישה לגנים ולשמורות צריכה להיות חינם לכולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם שם כסף?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקום שהורים יגידו לילדים, עזבו את הפסטיגל, נלך לפארק, נלך לים, נלך לטייל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל ההורה עושה חישוב שכאן וכאן הוא משלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עולים חדשים שאמורים להכיר את הארץ ואנחנו אמורים לחבב אותה עליהם צריכים לשלם ונמנעים מלתור למקומות האלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עליכם לגשת למשרד האוצר ולדון מחדש בדבר הזה.
אורי טל: משרד התיירות בבקשה.
רם ליסטמן: מבחינתנו גביית כסף באתרים מהווה חסם.
רם ליסטמן: זה גם חסם לתיירות חוץ.
רם ליסטמן: לא כל תייר שמגיע לארץ הוא עשיר.
רם ליסטמן: חלק מהחברים שבאים בקבוצה הם צליינים.
רם ליסטמן: יש קבוצות תיירים עומדות בכניסה למוזיאון, מסתכלות בהיכל הספר, המדריך מסביר להם זה היכל הספר, פה נמצאות המגילות הגנוזות, והם נוסעים הלאה.
רם ליסטמן: כי הכניסה למוזיאון מאוד יקרה להן.
רם ליסטמן: זה ללא ספק פוגע בחוויית התייר בארץ.
רם ליסטמן: כאשר כניסות לאתרים עולות כסף, יש אתרים יקרים כמו מצדה, נכון יש רכבל, אבל זה עולה להם 67 שקלים לאדם.
רם ליסטמן: זה אני מדבר על תיירות חוץ.
רם ליסטמן: לגבי תיירות פנים הפגיעה היא יותר גדולה.
רם ליסטמן: כמו שנאמר פה על ידי חברת הכנסת אנשים רוצים לטייל ומחירים גבוהים בכניסה בוודאי למשפחות עם הרבה ילדים מונעות מהם ביקור.
רם ליסטמן: במיוחד הדבר משנה כאשר מדובר על האתרים החשובים של עם ישראל.
רם ליסטמן: מי שאין לו כסף לא יכול לאפשר את זה לעצמו.
רם ליסטמן: כמובן שצריך לשמור על האתרים הלאה, לתחזק אותם, אבל אם היה ניתן למצוא איזושהי אפשרות שזה לא יפול על המבקר עצמו אלא יפול איכשהו על תקציב אחר מבחינת משרד התיירות זה עדיף.
אורי טל: קרן קיימת בבקשה.
משה שלר: אני בא מכיוון קצת אחר אבל גם ברשות שמורות הטבע יש אתרים רבים שהם ללא תשלום.
משה שלר: קרן קיימת שמה לעצמה באג'נדה לפחות בעשר השנים האחרונות את המושג של פתיחת תיירות לציבור, שאומרת (א) לפתוח אותם מבחינה איכותית, לפתח, להגדיל את השירות שלך ביער שיהיה לך גם למה ואז אנחנו מזהים את אותם מקומות אטרקטיביים ובונים עליהם ודואגים שיגיעו להם.
משה שלר: (ב) האתרים שלנו פתוחים 24 ביום.
משה שלר: היערות שלנו נגישים כל הזמן.
משה שלר: זה יוצר עלינו מעמסה וזה גם מגביר את שאלות התחזוקה.
משה שלר: לא קל להתמודד עם הדברים האלה.
משה שלר: אנחנו עומדים על זה שהמקומות יהיו פתוחים ונגישים לכולם, כולל תוכניות מיוחדות לעולים חדשים וישובים שיש בהם עולים, אנחנו מגבירים שם תוכניות חינוכיות ומפתחים גם סביב הישובים כי יש אנשים שמה שתעשה, אין לו את הרכב להגיע אפילו לאתר.
משה שלר: יש היום דוגמאות כאלה באופקים, במגדל העמק.
משה שלר: לטפח את אותם יערות כשטחים ייחודיים לטובת האוכלוסייה המקומית.
משה שלר: זה לא קל הסיפור הזה.
משה שלר: אנחנו נעזרים הרבה ברשויות ממשלתיות.
משה שלר: הביטוח הלאומי – יופי של עבודה בעניין של הנגשה לנכים.
משה שלר: היום זה גם על פי חוק.
משה שלר: כל מקום שאנחנו יכולים, אם זה רמת מנשה, נחל השופט, יש לנו פרויקט יפיפה של הנגשה.
משה שלר: ויחד עם משרד התיירות אנחנו מפלסים דרך למסלולי אופניים.
משה שלר: אין פה טובים ורעים.
משה שלר: יש פה שתי סיסטמות שגם בשיטה של הרט"ג יש מקומות שגובים את המחיר שלהם.
משה שלר: יש מקומות שהם בחינם.
משה שלר: באותו נחל אלכסנדר יש צד אחד שגובים ויש את הצד השני שזה חורשות שמנוהלות כמו החורשות של קרן קיימת וכל עם ישראל בא לשם ומטייל לאורך נחל אלכסנדר שפיתחו אותו כמה רשויות ביחד, הרשות המקומית, קק"ל, רט"ג והוא בחינם.
משה שלר: צריך להציג את זה נכון.
משה שלר: יושב ראש הוועדה שכאילו הכול סגור.
משה שלר: זה לא כך.
משה שלר: יש אתרים שהם אפילו מאוד מפותחים כמו בית הרצל ביער חולדה אתה נכנס בחינם.
משה שלר: בחולה שזה אתר שהשקיעו בו הון תועפות, יש שם שני אתרים, אחד של רשות הטבע ואחד שלנו.
משה שלר: אגמון החולה הכניסה והחנייה חופשיים.
משה שלר: אבל אם אתה רוצה לרכוש שירותים במקום, אם זה shuttle או אם זה הדרכה אתה משלם על שירות אקסטרה.
משה שלר: אתה יכול להיכנס רגלית ולהגיע לציפורים.
משה שלר: יש גם פארק הירדן.
אורי טל: יש לכם תוכנית להעביר שטחים שלכם לרשות הטבע והגנים?
רם ליסטמן: יש מנגנון שלם של יערות שנמצאים בתוך מקומות שהוכרזו.
רם ליסטמן: לשמורת הטבע יש מנגנון שעובד בין הרשויות על הגדרה של שטחים.
שרה שלום: הרשות מנהלת היום 25% מקרקעות המדינה.
שרה שלום: זה שטחים עצומים.
שרה שלום: מעט מאוד מהם הם סגורים.
שרה שלום: כ-63 מקומות היום גובים כסף.
שרה שלום: ב-80% גובים שטח.
שרה שלום: זה לא עניין של אתרים, זה עניין של שטחים.
שרה שלום: שמורת הר הנגב שהיא תופסת מאות אלפי קילומטרים זה לא אתר אחד.
שרה שלום: בתוכו יש הרבה אתרים.
שרה שלום: יש את שמורת הצינים, ובתוכו יש את גן לאומי קבר בן גוריון.
שלמה מולה: שלא תבינו אותנו שלא כהלכה.
שלמה מולה: אנחנו לא אומרים שלא תגבו כסף.
שלמה מולה: יכול להיות שנעזור לכם לבוא בדברים עם האוצר.
שלמה מולה: אנחנו נבוא לאוצר או שנזמן אותם או שנעשה תיקוני חקיקה.
שלמה מולה: אנחנו רוצים להבין את מהות העניין.
שלמה מולה: האם יש לכם בקנה מקומות שעליהם אתם הולכים להכריז כמקומות שדורשים בהם כסף?
שרה שלום: אם יש מקומות כאלה הרי שהם ספורים.
שרה שלום: כל האתרים העיקריים שבגבייה פועלות כבר.
שרה שלום: אין פה מהפכות גדולות.
שרה שלום: מה שמוכרז כיער קק"ל הוא יער קק"ל.
שרה שלום: מה שמוכרז כשמורת טבע הוא כזה והוא כפוץ לחוק גנים לאומיים.
שרה שלום: אין ערבוב בין יערות קק"ל לשמורות טבע של הרשות.
הגר אוחיון: עניין הגבייה בחופי הרחצה נחלק לשניים: גבייה לדמי כניסה שזה פר אדם וגבייה של חניה, שזה האחרון אין לו הסדרה מפורשת בחוק.
הגר אוחיון: חוק הסדרת מקומות רחצה ופסק דין שניתן לאחרונה על ידי בג"ץ בעקבות עתירה של אדם, טבע ודין הגישו לפני 5 שנים קובעים שחופי הים שזה משאב טבע ייחודי הולך ומצטמצם בפני הציבור, חופי הים צריכים להישאר נגישים ופתוחים לכלל הציבור ובחינם, כאשר השירותים הבסיסיים שצריכים להינתן בהם ואסור לגבות עליהם תשלום זה ארבעת השירותים: ניקיון, הצלה, שירותים ומי שתייה.
הגר אוחיון: אם רשות מקומית רוצה לגבות כסף בחוף רחצה שנמצא בשטחה, על פי מה שנקבע על ידי בית המשפט ועל פי נוהל של משרד הפנים בעקבות דיונים שהיו במהלך התיק המשפטי, צריכה להגיש בקשה מסודרת למשרד הפנים שבו היא מפרטת את הסיבות שמצדיקות גביית תשלום ועל פי קריטריונים שנקבעו מראש משרד הפנים שוקל אם לתת אישור או לא.
הגר אוחיון: רק 9 חופים מחופי הארץ ב-7 רשויות מקומיות.
הגר אוחיון: אם רשות מקומית לא קיבלה אישור לגבות דמי כניסה היא מוצאת איזושהי דרך עקיפה לכסות את התשלום על האחזקה של החוף על ידי חניה.
הגר אוחיון: הנגישות של כלל הציבור לחופי רחצה צריכה להיות בחינם כי את הכסף לתחזק את החוף על השירותים הבסיסיים משלמים האזרחים במיסים, אם זה בארנונה אם במיסים אחרים.
הגר אוחיון: גביית התשלום על חניה בכניסה לחוף באופן שבעצם מונע גישה לחוף שלא ברכב פרטי בעצם מהווה תשלום על הכניסה לחוף הלכה למעשה.
הגר אוחיון: זה כבר לא 10 שקלים.
הגר אוחיון: זה 30 שקלים ו-40 שקלים שנגבים.
הגר אוחיון: מי שידו אינה משגת לשלם או לא יכול ללכת ברגל חסום.
הגר אוחיון: חניה זה נושא עלום ומעורפל.
שלמה מולה: תודה רבה לכל המשתתפים.
שלמה מולה: למדנו הרבה.
שלמה מולה: החכמנו בקשר לנושא הזה.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש אני מבקש לקיים דיון עם שר האוצר ועם שר הפנים, עם שר התיירות וכמובן איכות הסביבה.
שלמה מולה: אף אחד לא מצפה שרשות הטבע והגנים תיתן שירות בחינם אבל המדינה צריכה לגייס את המשאבים הנדרשים כדי שהמקומות האיכותיים האלה יהיו נגישים יותר.
שלמה מולה: אין פיקוח על תקנות שהשר לאיכות הסביבה מתקן ובעיניי זה לא תקין.
שלמה מולה: חובת הכנסת לפקח את על העלויות שהשרים מתקנים בתקנותיהם.
שלמה מולה: עלויות, סכומים.
שלמה מולה: הפיקוח על התקנות של השר צריכים להיעשות על ידי אחת הועדות הנוגעות בדבר.
שלמה מולה: אני כן הייתי רוצה בכל זאת שאנחנו נבקש ממשרד הגנת הסביבה למסור לנו אומדן עלויות.
אורי טל: אני רוצה לסכם.
אורי טל: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה מולה שיזם את הדיון,לחברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ שמשתתפת ומלווה אותנו בכל הדברים.
אורי טל: יש פניות של הציבור.
אורי טל: הוא ער וכואב את המצב.
אורי טל: כגודל הפערים שיש בחברה הישראלית דהיינו יש אנשים שהפארקים ושמורות הטבע הם בארץ והם המקומות הטבעיים לבלות.
אורי טל: האוצרות הטבעיים שיש לנו מתנת שמיים שיש לנו דבר שהיה צריך להיות בחינם גובים כסף תמורתו.
אורי טל: אנחנו צריכים לאפשר להם להיכנס למקומות האלה.
אורי טל: אנחנו מתמקדים היום באוכלוסיות הקשות המוגבלות שהם צריכים את זה יותר מכולם כאשר החזקים יותר יכולים גם לנסוע לחוץ לארץ ומכל מקום הם לא מרגישים את זה בכיס כל כך.
אורי טל: גם מבחינה ערכית אנחנו צריכים להנגיש את המקומות היפים האלה לאנשים מכל הסוגים.
אורי טל: זה לא רק הם, זה גם ילדיהם.
אורי טל: ככל שאנחנו סוגרים יותר כך אנו מעצימים את הבעיה.
אורי טל: משפחה שרוצה לבקר בצפון או בכל מקום אחר חושבת פעמיים אם ללכת לאתר המסוים.
אורי טל: המחירים לא זולים לפי כל קנה מידה.
אורי טל: צריך לבנות מנגנון של הנחות למגזרים שונים נפגעי פעולות איבה, נכי ביטוח הלאומי ואוכלוסיות חלשות אחרות.
אורי טל: אנחנו נפנה לשר להגנת הסביבה, למנכ"לית הביטוח הלאומי, לשר הממונה עליה, לשר הפנים בנושא החופים ונתדיין בבעיית החנייה הבעיה הקשה בחופי ישראל.
אורי טל: רבותיי אנחנו נמשיך לדון בנושא הזה.
אורי טל: תודה רבה לכם.
אורי מקלב: זה דבר שאני יודע לפניך.
אורי מקלב: זה קיים למעלה מ-50 שנה.
אורי מקלב: אני נולדתי בעיר הזאת.
אורי מקלב: אני מכיר את זה טוב מאוד.
אורי מקלב: היתה כאן חנות צעצועים מצד שמאל, היא לא קיימת היום.
אורי מקלב: זה היה מקום שהיינו עומדים בחלון הראווה רק מסתכלים.
הערה: לראותם בלבד.
אורי מקלב: כאן ממול היה בית ההסתדרות.
שלמה בטיש: לפני כמה שנים עשו כאן שיפוץ.
שלמה בטיש: השלבים היו למעלה.
שלמה בטיש: אני עבדתי כאן בתור גזבר לתקופה קצרה.
שלמה בטיש: אחרי השיפוץ העלו את כל הדואר למעלה.
שלמה בטיש: החדר של מאיר היה למטה, עבר למעלה.
אורי מקלב: אני זוכר שהקופות היו למעלה והטלרים היו פה.
אורי מקלב: אני הייתי בתקופה שלר.
אורי מקלב: אתם יודעים מה זה תקופת שלר?
דובר: כל ילד שהיה מגיע הוא היה מטביע לו חותמת במצח.
שלמה בטיש: בכל מקרה הטלר צריך להיות היום סופרמן.
שלמה בטיש: הטלרים צריכים לדעת למכור למעלה ממאה מוצרים שחלקם הם מוצרים גולמיים.
שלמה בטיש: אנחנו גם מאוד משתדלים להתאים את השירותים לסביבה החרדית.
שלמה בטיש: 150 אלף תושבים יש בשכונה הזאת.
שלמה בטיש: אנחנו גם מפרסמים בתוך הסניפים והתקנו book.
שלמה בטיש: אנחנו עושים את הסינון ואת ההתאמה לעיר ולסביבה כדי לא לפגוע ברגשות הלקוחות שנכנסים לפה.
אורי מקלב: מה עוד מאפיין את הסניף הזה?
אבי הוכמן: בנק הדואר פה הוא מאוד מאוד פעיל.
אבי הוכמן: רוב התושבים של בני ברק מחזיקים חשבונות בבנק הדואר.
אבי הוכמן: חוץ מהפעילות שלנו, המוצרים, דואר 24 וכל מה שאנחנו עושים רוב הפעולות זה הפקדת צ'קים, משיכת מזומנים, פתיחת חשבונות.
אבי הוכמן: חלק אינטגראלי של הסניף.
אבי הוכמן: יש המון דברי דואר שנכנסים אלינו?
אורי מקלב: מה בנושא של חבילות?
שלמה בטיש: היום החבילות מסודרות ונמסרות בזמן.
אורי מקלב: יש הוראות קבע?
אורי מקלב: חשמל, גז, מים וכולי?
אהרון שכטר: יש הוראות קבע.
אהרון שכטר: הרבה משתמשים בהוראת קבע בחשבון הרגיל שלהם.
אהרון שכטר: יש הרבה שמשתמשים דרך האינטרנט.
שלמה בטיש: אנחנו משרתים לא רק את המגזר החרדי.
שלמה בטיש: בשנה וחצי האחרונות אנחנו נמצאים במצב שכל חודש נפתחים בין 4000 ל-5000 חשבונות חדשים.
שלמה בטיש: אנחנו לא עושים תעמולה גדולה כי יש לנו קושי בלבלוע כל כך הרבה.
שלמה בטיש: זה מה שנקרא מהאוזן אחת לשנייה.
שלמה בטיש: יש דמי טרחה.
שלמה בטיש: מוצאים 50 שקלים שגם מחולקים ל-10 חודשים, כל חודש 5 שקלים ואחרי 10 חודשים זה עובר לאפס.
שלמה בטיש: יש פתיחה אדירה.
שלמה בטיש: אנחנו מדברים על סדר גודל של 50 אלף חשבונות.
אורי מקלב: מה החלק של המוסדות?
דב דעי: החלק של המוסדות הוא מאוד דומיננטי.
דב דעי: המוסדות עושים המון שימוש בדברי דואר, בעניין של התרומות, בתגובות.
דב דעי: זה מאוד בולט.
דב דעי: הם מקבלים תשובות אישיות מאוד מיוחדות במינן.
דב דעי: לא בכדי אגב, בין היתר, אנחנו נציג לך את הבחור שקוראים לו אהרון שכטר.
דב דעי: אנחנו מינינו אותו.
דב דעי: בשלב הזה הוא עובד בחצי משרה במכירות ושיווק במגזר החרדי.
שלמה בטיש: אנחנו משתדלים לקלוט עובדים מהמגזר.
שלמה בטיש: גם עובדות וגם עובדים.
שלמה בטיש: לא בכדי המנהל האחרון שמיניתי פה זה תושב העיר בני ברק.
שלמה בטיש: בחור שבעצם מכיר את האוכלוסייה.
אורי מקלב: מה גדלו של הסניף הזה לעומת סניפים אחרים?
שלמה בטיש: כאשר אנחנו מתייחסים לסניף אנחנו לא מתייחסים לסניף הספציפי הזה אלא כוללים אותו ואת סניף מגדלי אביגדור שהוא סניף הרבה יותר מסחרי.
שלמה בטיש: אם אתה עושה השוואה בין שני המקומות, אמנם הסניף הזה מאופיין בקטע של מוסדות הצדקה וכל המשתמע מכך ושמה זה מאופיין יותר בקטע המסחרי אבל בסך הכול יש לי כמות של הרבה סוכנויות פה באופן כללי.
שלמה בטיש: אם מדברים על אחד המאפיינים של העיר בני ברק זה ריבוי של סוכנויות דואר.
שלמה בטיש: כמעט בכל שכונה יש סוכנות דואר.
אורי מקלב: מה שעות הפתיחה?
שלמה בטיש: מ-8 עד 6.
שלמה בטיש: יום ראשון וחמישי פתוח רצוף.
שלמה בטיש: שני ושלישי ורביעי מפוצל.
שלמה בטיש: רביעי עד 1:30.
שלמה בטיש: גם יום שישי אנחנו פתוחים משעה 8 עד שעה 12.
שלמה בטיש: היום הכי חזק בחודש זה ה-15 או אפשר לומר ה-28.
שלמה בטיש: מזמן שכוננו יום ראשון וחמישי רצוף, אברכי כולל שהיו באים לעשות את הפעולות דואר של יום שישי, מצאו את הזמן הזה וזה גם מקל עליהם כי אנשי עסקים לא היו מודעים כל כך שזה פתוח למרות שהרבה יודעים שזה פתוח.
שלמה בטיש: יותר רגוע פה והם באים לעשות את מה שהם צרכים לעשות.
אורי מקלב: השבוע היה בכנסת שאלות ותשובות עם שר התקשורת.
אורי מקלב: שליש מהשאלות נסובו על הדואר.
אורי מקלב: כל השואלים היו החרדים , הערבים והרוסים.
אורי מקלב: אני אמרתי לו, המגזרים האלה הם צרכני דואר ידועים.
שלמה בטיש: בשביל זה קיבלתי את ההחלטה להכניס מישהו שני למכירות, מיועד למגזר החרדי.
שלמה בטיש: שני מגזרים שצמחו באופן משמעותי במהלך 2009 זה המגזר החרדי והמגזר הבדואי מבחינת העסקים שהם עושים.
יוסי דובינסקי: יש לנו לקוח סמוי.
יוסי דובינסקי: זה מושג ידוע.
יוסי דובינסקי: הוא בא ודוגם כל הזמן בזמן אמיתי ורואה מה קורה כאן מבחינת הקהל, מתי יש שעות שיא, כל מה שנעשה.
יוסי דובינסקי: אתמול דואר ישראל קיבל מקום ראשון בסקר השנתי שמועבר בחיפה.
יוסי דובינסקי: כל שנה עושים את זה.
יוסי דובינסקי: מאוד מכובד.
יוסי דובינסקי: גם הקהל וגם סוכני הדואר שלנו באו בדרישה, כולם נענו כולל משרד התקשורת.
יוסי דובינסקי: אנחנו מעריכים שיהיו שעות פעילות בשנת 2010 שממש ייחודיות לאוכלוסייה פה.
יוסי דובינסקי: ביקשו לפתוח יותר מאוחר בחצי שעה אז פתרנו את הבעיה גם בעניין הזה, הלכנו לקראת, זה ממש ייחודי למקום הזה.
אבי הוכמן: המכשור זה לא בעיה היום.
אבי הוכמן: הבעיה היא הערך של בנק ישראל.
אבי הוכמן: היום הערך של הסליקה שמגיעה לבנק ישראל חייב להגיע עד 6:30.
אבי הוכמן: אנחנו לכן קיבלנו החלטה שאנחנו סוגרים ב-6 ולכל תהליך המכשור והשידור לבנק ישראל וסגירת היום נתנו חצי שעה.
אבי הוכמן: תחשוב על העובדה שיש 700 סניפים וסוכנויות.
אבי הוכמן: כולם סוגרים בשש.
אבי הוכמן: יחידת המחשב המרכזית לוקחת את הכול, מעבדת את הנתונים ובשש וחצי אני חייב לשדר את זה לבנק ישראל אחרת הלקוחות נפגעים כי יום ערך נסגר.
אבי הוכמן: כל הפעילות שמבוצעת היא פעולת תשלום שאני חייב לסלוק אותה.
אבי הוכמן: אין שום משמעות לפתיחה יותר מאוחרת כי אין אפשרות לעשות סליקה.
אבי הוכמן: זה משהו אקסוגני שמשפיע עלינו.
שלמה בטיש: בבנקים, היום זה השתנה, אחר הצהריים זה היה יום ערך של מחר.
אבי הוכמן: מזמן כבר לא.
אבי הוכמן: לפחות שלוש שנים כבר לא.
שלמה בטיש: אני יודע.
שלמה בטיש: אני רק אומר.
אורי מקלב: מה עושה בנק שהוא פתוח?
אורי מקלב: בנק דיסקונט?
שלמה בטיש: בנק מרכנתיל פתוח ביום חמישי עד 9 בערב.
אהרון שכטר: ממרץ נראה לי השתנה הסיפור הזה שנסגר ב-6.30.
אהרון שכטר: מרץ 2003.
אהרון שכטר: ומאז, קורה לי שאנשים נתקעים פה ב-15 בחודש.
שלמה בטיש: מקבלים את זה.
שלמה בטיש: מקבלים את הדין.
אורי מקלב: שעה 6 ושעה 7 אלה שעות שוקקות.
אורי מקלב: אלה השעות החזקות בבני ברק.
אהרון שכטר: יש פרנסה.
אהרון שכטר: יש מספיק פעילות אחרי השעה הזאת.
אהרון שכטר: אני צריך לבדוק אם אפשר להאריך את שעות הפעילות בדואר.
ישראל גולומב: אני מבין שמבחינת התורים כאן, לפעמים מחכים שעה בתור.
ישראל גולומב: חמי אמר לי, הוא מנהל חשבונות, יש לו הרבה תיקים, והוא צרכן די כבד פה, הוא אומר שלפעמים מחכים שעה בתור.
שלמה בטיש: היום יש צוות מתוגבר.
שלמה בטיש: התורים פחתו בצורה משמעותית.
שלמה בטיש: שעות העומס זה חמש וחצי רבע לשש, רבע שעה לפני הסגירה.
שלמה בטיש: אז הם נאלצים לחכות חצי שעה אחרי הסגירה.
שלמה בטיש: אנחנו נלחמים כדי שהם יספיקו את כל הפעילות.
אורי מקלב: מה הזמן המירבי?
דובר: 13.20 זה לקוח סמוי.
שלמה בטיש: האפיון של הסניף הזה, זה סניף שהרבה אברכים משתמשים בו.
שלמה בטיש: עבודה של אברכים זה בנק הדואר.
שלמה בטיש: המטרה של בנק הדואר זה קצת יותר פעילות ממטרה אחת בסניפים אחרים שבאים קונים בול, קונים מעטפה.
אבי הוכמן: נתמקד בנושא של התורים שאני לא חושב שנפתור אותו פה וצריך באמת טיפול שורש של 13 הדקות ו-10 הדקות האחרונות.
אבי הוכמן: יש עוד כמה נושאים שזה לאו דווקא הסניף הזה.
אבי הוכמן: למשל ברמת אלחנן נסגר סניף.
אבי הוכמן: רמת אלחנן זו סוכנות.
אבי הוכמן: יש ברמת אהרון סוכנות.
אבי הוכמן: יש שמה לחץ גדול.
אבי הוכמן: יכול להיות שכדאי לעשות שם מתקן בשביל בולים.
אורי מקלב: למה הסניף הזה נסגר?
אבי הוכמן: זו היתה בעיה כלכלית.
אבי הוכמן: לעומת זאת הסניף ברמת אהרון עובד מצוין.
אבי הוכמן: יש לנו פה נציג של המשפחה.
אבי הוכמן: אריק.
אבי הוכמן: זה סניף מצוין.
אבי הוכמן: רחוב החלוצים בבני ברק למשל, כמעט כל יום יש שמה תור עד הכביש.
אבי הוכמן: חלוצים זה הכניסה לפרדס כץ.
אבי הוכמן: זה דבר נוראי.
אבי הוכמן: זה פשוט קטסטרופה.
דב דעי: לנו ברמת העיקרון, לכאורה יכולתי כמעט בכל רחוב ובכל שכונה לשים סוכנות דואר.
דב דעי: איפה הבעיה פה?
דב דעי: סוכן דואר כשהוא יפתח הוא לא יהיה כלכלי.
דב דעי: ברגע שאני אפתח עוד סוכנות כאן, מחר אני יכול לעשות את זה, אני את הסוכנות הסמוכה שם גומר.
דב דעי: אני פה של התושבים.
אהרון שכטר: דווקא החלוצים נחשבת סוכנות מאוד יעילה.
שלמה בטיש: יש הרגשה שהדואר, הצו של הדואר יכול להיות שהוא רץ במשלוחים אבל לגבי התורים בן אדם צריך לבוא עם הרבה סבלנות.
שלמה בטיש: זאת התחושה.
שלמה בטיש: שכטר, תספר לנו.
שלמה בטיש: אני בשבוע שעבר שלחתי כמה מאות מכתבים בדואר רגיל, הכנסתי שם אביזרים של חנוכה, רציתי שזה יהיה בחנוכה.
שלמה בטיש: הלכתי בעצמי, שמתי את החבילות באוטו.
שלמה בטיש: הלכתי לויטה.
שלמה בטיש: ביקשתי מבן אדם, אמרתי לו, תעשה לי טובה, אני צריך דחוף.
שלמה בטיש: הוא היה אדיב.
שלמה בטיש: הוא אמר, אני אל עושה את זה.
שלמה בטיש: אל תגיד לאף אחד שעשיתי.
שלמה בטיש: עשה.
שלמה בטיש: קיבל ממני.
שלמה בטיש: הגיעו רוב הדברים.
שלמה בטיש: למחרת ב-12 בצהריים קיבלתי טלפון שזה הגיע.
שלמה בטיש: למחרת ביקשתי מיונתן ישראלי מקופת העיר.
שלמה בטיש: אז הוא בא.
שלמה בטיש: אמרתי לו, תעזור לי בגלל שהיו לי עוד חבילות.
שלמה בטיש: אז הוא לקח ממני ועשה מה שעשה.
אהרון שכטר: אני משתכנע עכשיו עוד יותר שאתה צריך להביא הרבה פרנסה.
אהרון שכטר: יש הרבה פרנסה בחוץ ואתה צריך להביא אותה פנימה.
דובר: אני אספר לכם את התהליך שעברתי.
דובר: הלכתי עם החבילה למשפחת אליוביץ.
דובר: קניתי שם כמה מאות בולים.
דובר: ארגנתי את זה.
דובר: הלכתי לויטה.
אורי מקלב: מי זה מנהל מחלקת הדוורים?
אורי מקלב: אתה.
אורי מקלב: בנושא הזה של הדיוור בתוך הבתים אין בעיה של יחס.
אורי מקלב: הנקודה המרכזית היא התורים.
אבי סוזין: התושבים בבני ברק הם צרכני דואר מספר אחד.
אבי סוזין: מבחינת כמויות.
אבי סוזין: במיוחד בחגים זה עומסים אדירים.
אבי סוזין: ניגשה אלי גברת שערכה אירוע.
אבי סוזין: באה אלי עם אלף מעטפות.
אבי סוזין: כשאני מסתכל בכתובות שהיא שולחת אליהן, זה ממש מעבר לכביש שלה.
אבי סוזין: היא רוצה לשלוח את זה רק דרך דואר ישראל כי היא בוטחת בדואר.
אורי מקלב: אני מקבל הרבה דואר.
אורי מקלב: 6 או 7 הזמנות ביום.
אורי מקלב: 90% מגיע דרך הדואר.
אבי סוזין: אני אגיד לך מה הסטיגמה.
אבי סוזין: יש מושג בדואר שאם המעטפה פתוחה משני הצדדים זו מעטפה חריגה.
אבי סוזין: הציבור רוצה לחסוך כסף.
אבי סוזין: הוא שם בול רגיל זורק בחוץ.
אבי סוזין: אבל אם ישים בחבילה אחת אז יתפסו אותו.
אבי סוזין: אז הוא מפזר את זה ב-10 מקומות.
אבי סוזין: זו הסטיגמה.
אבי סוזין: בישיבה אחת אמר לי ראש הישיבה אני שולח כל חודש 13 אלף מכתבים.
אבי סוזין: חוזרים לי אולי 10 חתיכות שהכתובת לא נכונה או שהבן אדם עבר.
אבי סוזין: השבוע הוא שלח עם חברה מתחרה.
אבי סוזין: דוורים שלנו מצאו חבילה ברחוב.
אבי סוזין: הבאנו לו את זה.
דובר: לגבי העברת הדואר אנחנו לא מכירים את התופעה הזאת.
דובר: אני לא רואה אותה מבחינת הסטטיסטיקה.
דובר: אני שמח שהשתמשת בביטוי סטיגמה.
אורי מקלב: אם אני מבין נכון, אם אני קורא בין השורות, התחרות היא עזה.
דובר: היא נושפת לנו בעורף.
אורי מקלב: על מה שאנחנו מדברים עכשיו זה על הנושא של הדואר הכמותי.
אורי מקלב: יש דברים שהיה אפשר לשנות.
הרב בולאק: תמיד אפשר לשפר.
הרב בולאק: אם נחפש בעיות אז הן בעיקר במיון או בחלוקה.
הרב בולאק: אנחנו מקבלים כל יום דואר לא שלנו.
הרב בולאק: דואר שלנו כל יום מגיע למקומות אחרים.
הרב בולאק: ויזיניץ' מגיע אלינו.
הרב בולאק: צק של 3000 שקל שהיה מיועד להם הגיע אלי הביתה.
הרב בולאק: כתוב ישיבת פונוביץ.
הרב בולאק: לעומת זאת יש שיפור גדול בסניף הזה.
הרב בולאק: הצוות כולו, שלמה בטיש, אהרון שכטר הם מיומנים.
הרב בולאק: אנחנו היינו שולחים עד היום את החבילות לחו"ל לא דרך הדואר.
הרב בולאק: שכטר אמר בוא תנסה דרכנו.
הרב בולאק: הצוות בסניף הוא יעיל.
הרב בולאק: באזור החלוקה יש טעויות.
אבי הוכמן: לגבי תאי הדואר.
אבי הוכמן: השאלה שלי אם על גבי המעטפה מופיע המספר של תיבת הדואר שלכם?
אבי הוכמן: ברגע שיש מספר על המעטפה אנחנו מחויבים לשים את זה לתא הדואר, לא משנה מה השם.
אבי הוכמן: ייתכן שיש מספר תיבה אבל השם הוא לא אותו שם.
אבי סוזין: הדוורים הם לא מלאכים.
אבי סוזין: אם השולח לא כתב כתובת נכונה אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהשולח טעה בספרה ואז הדוור מנסה.
אבי סוזין: אין כמו הדוורים, הם מכירים את השכונות, הם מכירים את האנשים.
אבי סוזין: אנחנו מחלקים יותר מ-3 מיליון דברי דואר ביום.
אבי סוזין: אנחנו עושים הרבה שגיאות.
אבי סוזין: אבל בוא נסתכל על המספרים הגדולים.
אבי סוזין: אנחנו מקבלים ממשרד הפנים הודעות לבוחר.
אבי סוזין: הקובץ הזה מעודכן גם ב-70%.
אבי סוזין: זאת אומרת ש-30% מההודעות שגויות.
אבי סוזין: אנחנו מצליחים למסור 94% באמצעות הידע של הדוורים.
אבי סוזין: בזכותנו עוד 24% מהאזרחים במדינה מקבלים את הדואר נכון.
אבי סוזין: הקשר של הדוורים עם התושבים זה כמו קשר משפחתי.
אבי סוזין: מציעים לדוורים לשתות.
אבי סוזין: כוס קפה.
מרדכי מנדל: היחס שאנחנו מקבלים מהצוות פה באמת נפלא.
מרדכי מנדל: זה הפתרון שהם נותנים את השירות למוסדות ציבור.
מרדכי מנדל: כשאנחנו היינו מכניסים לתיבות אדומות הרגשנו את הסטיגמה כמו שאמרת.
מרדכי מנדל: כשאנחנו מביאים את זה לסניף אנחנו רואים שמכניסים את זה לשק.
אהרון שכטר: אני יכול לספר דבר מעניין.
אהרון שכטר: איפה נשמע דבר כזה שהאזרח יש לו את המספר של הפלאפון של הפקיד פה בדואר?
אבי הוכמן: אני אשם.
אבי הוכמן: זה לא רק כאן.
אבי הוכמן: אני הוצאת הנחיה בכל סניפי הדואר בכל הארץ שעל לוח המודעות יהיה מספר טלפון של מנהל הסניף.
אבי הוכמן: אני זמין בפלאפון?
אבי הוכמן: שאנשים יוכלו לפנות אל מנהל הסניף ואל מנהל הדוורים כדי להדק את הקשר ביני ובין הקהילה.
שלמה בטיש: בבני ברק יש 150 אלף תושבים.
שלמה בטיש: אין תיבה אחת להכניס.
שלמה בטיש: איצקוביץ בית הכנסת שכל העולם מדבר עליו תגידו לי איך תשימו שם תיבה.
אהרון שכטר: זה קל לי.
אהרון שכטר: כי העירייה פה וחסר שהוא לא ייתן לנו אישור.
אורי מקלב: נעים לשמוע שמרוצים פה.
אורי מקלב: אני לוקח בחשבון גם שהציבור החרדי הוא ציבור מנומס.
אורי מקלב: שמענו גם על מה יש לשפר.
אורי מקלב: סוף הסיור בסניף הדואר בבני ברק סניף החשמונאים
ענת מנהלת החנות: חילקנו לפי קטגוריות.
ענת מנהלת החנות: קטוגרית הדואר עם בולים, כל המעטפות, כל הסוגים.
ענת מנהלת החנות: תרבות הפנאי, כל המגזינים, עיתונים, כרטיסי ברכה.
שלומית אבינח: גם עיתונים יומיים?
ענת: לא.
ענת: עיתונים יומיים לא הכנסנו לכאן.
ענת: הכנסנו את כל השאר.
ענת: מפות, אטלסים, מחברות, חזרה לבית ספר.
ענת: הקמנו את החנות באוגוסט.
ענת: זה די תפס.
ענת: אנשים באים, נכנסים.
ענת: יש פה כמה מחברות מכמה סוגים.
ענת: יש פה קטגוריות על ציוד משרדי.
ענת: כל ההשלמה היא בצד השני.
אורי מקלב: זו החנות היחידה הראשונה?
ענת: בתל אביב.
דובר: יש בחיפה, יש בירושלים, יש בבאר שבע, יש בפתח תקווה.
דובר: בירושלים הסניף המרכזי.
דובר: בכיכר ספרא.
דובר: יש שם מברקה.
דובר: הפכו את זה לחנות מאוד יפה.
ענת: יש דואר 24.
ענת: שלושה שקלים לבול.
ענת: מארז של דואר 24.
ענת: מגיע לידו תוך 24 שעות.
ענת: צריך להעביר את זה דרך הסניף כי זה עובר תהליך מהיר.
ענת: שקים מהירים.
ענת: הוא לא מחכה בתור.
ענת: הוא אומר זה דואר 24, לוקחים ממנו, שמים את זה בשקים הצהובים, מעבירים את זה בדואר מהיר, עובר תהליך מאוד מהיר.
ענת: תוך 24 שעות מגיע ליעד.
אורי מקלב: מה השפה של המוצרים האלה?
אורי מקלב: מי עומד מאחורי זה?
דוברת: כל החנויות מתנהלות תחת אותה קונספציה, עם קטגוריות שונות שיש בכל הסניפים.