GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי אודרברג: מספיק שנים אני בתחום כדי לא לחתום על דבר שאין לי המשך בשבילו, אבל קיבלתי הבטחה מאותו נציג, אין בעיה, תקבל את הקווים לחודש.
יוסי אודרברג: יש גם, בפגישה שהיתה לי באוגוסט מול המנהל ומנהל המחלקה, שניהם אומרים – כן, אנחנו זוכרים שהיו אישורים מיוחדים באותו זמן.
יוסי אודרברג: בסופו של דבר, במרץ, כשקיבלתי את החשבונית הראשונה ואני רואה שאני עדיין מחויב 5,200 שקל לחודש, הלאה אחרי, שואל מה זה?
יוסי אודרברג: אומרים – מצטערים, המסמך הוא 24 חודש, אי-אפשר לצאת באמצע.
יוסי אודרברג: ניסיתי, ניסיתי, באוגוסט הגעתי לפגישה הראשונה ואז אמרו לי שוב – אין לך מה לעשות, אתה תמשיך לשלם או תצא ותשלם את – 20,000, 30,000 שקל קנס.
יוסי אודרברג: בסופו של דבר, שוב, אחרי שהפעלתי כל מיני לחצים וקשרים והכל, אמרו לי שלפנים משורת הדין, את הקווים היקרים יותר, שהם עלו 3,400 שקל לחודש, יזכו אותי עד למועד הפגישה באוגוסט ויפסיקו את ההתחייבות.
יוסי אודרברג: זה אומר ששילמתי שבעה חודשים 3,400 שקל, בלי להשתמש, הקווים גם הוסרו על-ידי סלקום.
יוסי אודרברג: יומיים אחרי הבחירות, כשפירקו את המטות, הגיעו סלקום, פירקו את הציוד שלהם, זה גם רשום אצלם במוקד, אימתנו את זה, ולקחו אותו.
יוסי אודרברג: זאת אומרת גם לא היה קו פעיל.
יוסי אודרברג: אבל המשיכו לחייב כי אני חתום על 24 חודש.
יוסי אודרברג: אותו נציג אמר – לא לא, לא אמרתי לך.
יוסי אודרברג: קיבלתי, לפנים משורת הדין, זיכוי עד אוגוסט, זאת אומרת, רטרואקטיבי עד אוגוסט, אבל אחורה – אין מה לדבר.
יוסי אודרברג: יש עוד ארבעה קווים של המטה בירושלים, ששם, כששלחתי את הטופס הזמנה, אמרתי לו – אני מוחק את ההתחייבות של ה- 24 חודש.
יוסי אודרברג: הוא אמר – לא יקבלו ממך.
יוסי אודרברג: שלחתי בכל-זאת מחוק, קיבלו והתקינו לי את הקווים.
יוסי אודרברג: לא משנה, לא עזר, מה שאומר לי מנהל המחלקה, המנהל הישיר שלו – מכיוון שיש אי-מייל שהוא אומר שהוא לא יקבל ממך מסמך כזה, אתה מחויב ל- 24 חודש, ואין מה לעשות.
יוסי אודרברג: אמרתי לו – בסדר, אבל איפה החוסר תום לב, מאז שנגמרה מערכת הבחירות, עד שהתחלתי לדבר אתכם, הזמנתי עוד שישה קווים כאלה, כל קו כזה הוא 450 שקל לחודש.
יוסי אודרברג: הזמנתי עוד שישה קווים כאלה, למה לא לקחת את הקווים האלה וניידת אותם?
יוסי אודרברג: לא קיבלתי תשובה על זה מאז, כבר שנה עכשיו.
יוסי אודרברג: שנה, כמעט שנה, 11 חודש, עדיין לא קיבלתי תשובה למה כשיש לי שישה קווים שהם אומרים לי אתה תקוע אתם, תשתמש בהם, הזמנתי עוד קווים חדשים, הם לא לקחו את הקווים האלה, פתחו לי קווים חדשים והשאירו את החיוב על זה.
יוסי אודרברג: סך-הכל, רק על הקווים האלה, יש לי משהו כמו 20,000 – 30,000 שקל זיכויים שמגיעים לי על השנה האחרונה, אבל התגובות שאנחנו מקבלים זה – אתה חתום, זהו.
אורי מקלב: אני עדיין לא הבנתי אבל איך זה קורה לכם, זה מה שמפליא אותי, השאלה אם יש כאן משהו יותר עמוק.
אורי מקלב: אני רוצה לשמוע מהמועצות לצרכנות, איך יכול להיות גם דברים כאלה.
אורי מקלב: איפה הקושי שנמצא ואני רוצה להגיד לכם, זה שאנשים צריכים לשלם תעריפים גבוהים לפעמים, במסלולים יקרים שהתברר להם שזה לא מתאים להם וקשה להם להשתחרר, זה בעיה אחת.
אורי מקלב: יש אנשים שלא מקבלים את השירות והם מחכים הרבה זמן ומריצים אותם ושולחים אותם מפקיד לפקיד וזו גם בעיה.
אורי מקלב: אבל אנשים שאנחנו יודעים בעליל, לא שאני צריך להאמין להם, אנחנו יודעים בעליל שהם משלמים על משהו שהם לא צריכים לשלם.
אורי מקלב: שהם לא השתמשו בזה, שהם לא צרכו את זה.
אורי מקלב: איך אנחנו ואיך אתם יכולים לקחת על עצמכם, איפה המנגנון שבאמת לא לקחת כסף, כמו שאנחנו נראה בעין או הרבה יותר מזה, כשבן-אדם מנסה לגנוב את החברות פלאפון בצורה כזאת או אחרת בצורה חמורה ביותר, באותה מידה, יש דברים שזה כבר הולך על מסלול דק מאוד, שזה לקחת כסף מצרכנים וזה סכומים לא מעטים.
אורי מקלב: אדם שצריך לשלם 2,500, אני אתן לכך עוד מעט מקרה, אדם, דוגמה, שהגיע אלי עכשיו, הגיע עכשיו בפקס', אני רוצה לצרף תלונה, להלן הסיפור: רציתי להעביר קובץ וידיאו באמצעות הסלולארי לכתובת המייל שלי.
אורי מקלב: לאחר כחצי שעה בערך של העברה לכאורה, קיבלתי הודעה שאין באפשרות המערכת להעביר את ההודעה ליעדה, כפי שאכן קרה, ההודעה לא הגיעה.
אורי מקלב: למרות זאת, בסוף החודש, חויבתי בסכום של 500 שקל, בגין משלוח ההודעה שכאמור, לא הגיעה.
אורי מקלב: אני נותן לכם דוגמה אחת.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כך, על הסכומים, ועל זה אני רוצה שתתנו לנו את התשובות, על הסכומים הקטנים לכאורה, שאנשים לא התחייבו להם ולא ידעו שהם מחויבים על כך, מערכת של גלישה כזו או עם שירים של כך וכך והוא רק בסופו של דבר, או שהוא מגלה או שהוא לא מגלה, שמחייבים אותו.
אורי מקלב: כשהוא רואה את הפירוט, הוא שואל למה אני מחויב על זה, זה בגלל הדבר הזה.
אורי מקלב: אבל לא הזמנתי ולא התחייבתי ולא רציתי ולא ביקשתי ולא השתמשתי, ונענה – טוב, נזכה אותך.
אורי מקלב: גם הדבר הזה, זה חלק מדברים שהם צריכים לרדת, הם צריכים באמת להיות מחוקים מתוך החיובים שאתם מחייבים את הלקוחות ואני אתן לכם את הזמן.
אורי מקלב: לפני שאני עובר לחברות הסלולאריות, אנחנו ניתן לאבנר, כנציג הנכים, שיגיד כמה מילים גם כן.
אבנר עורקבי: אני פה כנציג נכים אבל אני גם פה מצד הפן האישי שלי, הניסיון האישי שלי.
אבנר עורקבי: קודם כל, כלל הנכים בישראל, ידוע לנו שמשתמשים גם בסלולארי.
אבנר עורקבי: אנחנו יודעים שגם הנכים זקוקים למכשיר הזה כשהם נתקעים ברכב שלהם, הם לא יכולים ללכת, יש כאלה שלא יכולים ללכת מרחקים רבים, יש כאלה שלא מסוגלים לזוז מהאוטו שלהם ברגע שהוא נתקע ולכן אני, לדוגמה אצלנו בבזק, אנחנו, כשנכים בבזק זכאים להנחה ברגע שאנחנו לוקחים קו של בזק, של 50%.
אבנר עורקבי: אני לא יודע למה אתם לא רואים את הצורך הזה, על-מנת לקחת אליכם את הנכים, גם לתת את סוג ההנחה הזאת שהוא הנחה סוציאלית, או לדבר עם משרד הרווחה או לא יודע איך שתגיעו להסכם הזה.
אבנר עורקבי: בכל אופן, אני באופן אישי, יש לי חוויה לא כל-כך טובה עם חברת סלקום.
אבנר עורקבי: ברגע שפתחו אצלי חברת סלקום אני מנוי בחברת סלקום וכנכה, אני הרבה זמן מתעסק בקווים של חברת סלקום.
אבנר עורקבי: כלקוח עסקי, שוב, אני מזכיר, כלקוח עסקי.
אבנר עורקבי: קודם כל, בתלונות שלי היום, להשיג את מנכ"ל, עשיתי מין מיצג כזה, כב' היושב-ראש, עשיתי מין מיצג כזה, להשיג את מנכ"ל החברה, אי-אפשר.
אבנר עורקבי: אי-אפשר.
אבנר עורקבי: אתה נתקל במערכת קשה, עד שבאתי בצורה של יושב-ראש, לא יכול לדבר, יש שם ממש מנגנון משופשף בצורה טובה מאוד, אולי תביאו אותם לכנסת, נוכל להשיג אותם.
אבנר עורקבי: קשה מאוד להשיג אתם.
אבנר עורקבי: קודם כל, אנחנו מבקשים את הטיפול.
אורי מקלב: זה לא העיקר.
אורי מקלב: מנהל חברה לא יכול להיות.
אבנר עורקבי: ולשירות.
אבנר עורקבי: אני הולך ישר לשירות.
אבנר עורקבי: כלומר, אני, יש לי מכשיר סלולארי, שאני עובד אתו הרבה שנים.
אבנר עורקבי: אני עברתי ממרכזת מסוימת, כיושב-ראש ארגון, ביקשתי להעביר את הפניית השיחות ממרכזיה מסוימת.
אבנר עורקבי: קווים שהם חסויים, שמגיעים מטלפון חסוי, לא עובר למרכזיה הזו.
אבנר עורקבי: ביקשתי לטפל בנושא הזה יחד עם יועץ טכני של החברה, בטלפון.
אבנר עורקבי: מסתבר שלא ניתן לעשות את זה, אבל בדרך גם ניתקו לי את המזכירה האלקטרונית שלי וניתקו לי את כל השיחות שאותן שמרתי.
אבנר עורקבי: אז כאובדן של חומר מאוד מאוד רציני, בלי להודיע לי שאם ברגע שמתנתקת לך המזכירה האלקטרונית, כל ההודעות שאתה שמעת אותן, אינן.
אבנר עורקבי: ושמרתי המון הודעות, כדי לקחת מספרי טלפונים וכו', כי אני לא יכול תמיד לענות ברצף.
אבנר עורקבי: כל ההודעות שלי, נעלמו.
אבנר עורקבי: זה אובדן ממש כלכלי מאוד גדול, נמחקו כל הפרטים.
אבנר עורקבי: המכשיר שלי, הכנסתי אותו לתיקון, היה לו רק סדק, אני מצטער עד היום שהכנסתי אותו לתיקון על הסדק הזה שהיה לי בחלון התצוגה, מצטער היום מאוד מאוד.
אבנר עורקבי: אני אומר לפקידת שירות שם, לנציגה, מוקדנית השירות – תשמעי, זה רק להחליף את זה.
אבנר עורקבי: אבל אם זה יגרום למחוק את כל האס-אם-אסים, את כל הפרמטרים שיש לי במכשיר, אל תתקני, תשאירי אותו ככה, אני אוהב אותו ככה.
אבנר עורקבי: תשאירי אותו עם הסדק הזה.
אבנר עורקבי: לא לא, אין לך מה לדאוג, אנחנו נסדר לך את זה, יהיה בסדר.
אבנר עורקבי: אמרתי – יופי.
אבנר עורקבי: אני רגוע.
אבנר עורקבי: אבל דעי לך, אם זה, היא כתבה במפורש, אם זה יגרום למחיקת האס-אם-אסים, לא לתקן.
אבנר עורקבי: נשלח המכשיר לתיקון, יפה, חזר.
אבנר עורקבי: היה דולק, יופי, אפשר לבדוק את האס-אם-אסים, בדקנו את האס-אם-אסים, דולק.
אבנר עורקבי: יצאתי החוצה, אני חוזר עוד הפעם לאס-אם-אסים, אין מכשיר.
אבנר עורקבי: אין מכשיר.
אבנר עורקבי: כבודו, כל האס-אם-אסים שלי, אינם.
אבנר עורקבי: זה חומר ששמרתי אותו, חומר מאוד רציני, אתה יודע, זה חומר שנכים פונים אליך, אנשים פונים למספרי טלפונים, אבד ונעלם.
אבנר עורקבי: עוד נזק רציני.
אבנר עורקבי: הנזק השלישי שלי, יש לי גיבוי במכשיר שלי שאני מגבה אותו דרך השרת שלהם.
אבנר עורקבי: החליפו לי את המכשיר חדש, כתוצאה מהמכשיר שבק חיים, החליפו לי למכשיר חדש.
אבנר עורקבי: אין לי, הגיבוי לא עושה את הגיבוי שלו, אין לי, איבדתי את כל מספרי הטלפונים שלי, כבודו.
אבנר עורקבי: איבדתי את כל מספרי הטלפונים שלי.
אבנר עורקבי: הייתי צריך לעבוד כחודשיים, להחזיר את כל הנזק שהצטבר לי.
אבנר עורקבי: יש דבר מאוד יפה.
אבנר עורקבי: באיזה שהוא שלב ביקשתי להתנתק, אני מבקש להתנתק מהם.
אבנר עורקבי: אני אומר – תשמעו, כמה יש התחייבות שלי?
אבנר עורקבי: אומרים לי – יש לך עוד תשעה חודשים פה, תשעה חודשים פה, ויש לך פה 36 חודש.
אבנר עורקבי: על מה 36 חודש?
אבנר עורקבי: אתה התחייבת לתוכנית מסוימת.
אבנר עורקבי: איפה התחייבתי?
אבנר עורקבי: אתה דיברת עם נציג שלנו, ואתה התחייבת ויש לך חתימה קולית.
אבנר עורקבי: אמרתי לה – יש לי חתימה קולית?
אבנר עורקבי: הקלטתם אותי?
אבנר עורקבי: היא אומרת לי – כן, בדקנו את זה.
אבנר עורקבי: אחרי בירורים, הרבה בירורים.
אבנר עורקבי: אני אומר – OK, אני רוצה את החתימה קולית, אני רוצה לשמוע שזה אכן אני.
אבנר עורקבי: אני מאמת לכם את זה.
אבנר עורקבי: לא, אי-אפשר לקבל את זה.
אבנר עורקבי: זה שלי.
אבנר עורקבי: זה חתימה קולית שלי, תנו לי את ההקלטה שלי, שאני אשמע שאני התחייבתי.
אבנר עורקבי: לא רוצים.
אבנר עורקבי: עד היום לא רוצים לתת לי את החתימה הקולית שלי, על-מנת שאני אוודא שזה אכן כך.
אבנר עורקבי: לפי דעתי, לא חתמתי.
אבנר עורקבי: אני רוצה להתנתק מחברת סלקום, לא יכול.
אבנר עורקבי: אני לכוד.
אבנר עורקבי: לכוד.
אורי מקלב: מקליטים את הלקוחות?
אבנר עורקבי: מקליטים ולא נותנים את הקלטת השיחות.
קריאה: אנחנו רואים בזה שירות שמונע אי-הבנות.
אורי מקלב: אתם גם מקליטים כשאתם עושים הסכם עם לקוחות?
קריאה: שיחות טלפון אנחנו מקליטים.
קריאה: שיחות פרונטאליות, לא.
אורי מקלב: כי סוכן של חברה מקליט לקוח בטלפון ומציג לו את היתרונות מדוע כדאי לעבור.
קריאה: זה לא הקלטה נסתרת, זו הקלטה שאנחנו מודיעים עליה.
אורי מקלב: אתם לא מודיעים.
קריאה: בחנויות, בהקלטה באופן שוטף, היא נושא מורכב, עדיין אין לזה פיתרון שיאפשר פעילות.
אורי מקלב: נעבור למועצה לצרכנות.
מיטל בשארי: אני אתייחס קודם כל להקלטות, שאלתך לגבי ההקלטות, גם אנחנו לא מקבלים את ההקלטות וכשאני מבקשת את התמלול של השיחות, אני לא מקבלת תמלול של השיחות, שהן מהוות חוזה לכל דבר.
מיטל בשארי: מספר התלונות שמגיעות למועצה לצרכנות בתחום הזה, הוא מאוד גבוה ומדובר פה על מגוון רב.
מיטל בשארי: מה ששמענו כאן מכל הנציגים זה ממש על קצה המזלג.
מיטל בשארי: אני אמנה כמה דוגמאות.
מיטל בשארי: צרכן שמגיע קודם כל לבית-העסק לאחד הסניפים של החברה, הוא נתקל מול נציג השירות.
מיטל בשארי: נציג השירות מבטיח לו הבטחות כלשהן, והצרכן חותם.
מיטל בשארי: החתימה שלו היא אלקטרונית, הצרכן לא רואה על מה הוא חותם בדיוק.
מיטל בשארי: מבטיחים לו דברים, מספרים לו סיפורים, והחוזה לא נמסר כמתחייב.
מיטל בשארי: אני אישית הייתי, אני לקוחה של סלקום, אני אישית ניגשתי לשם, קניתי לבן שלי מכשיר לפני זמן מה, ביקשתי שתישאר אותה תוכנית, היא הבטיחה לי שתישאר אותה תוכנית.
מיטל בשארי: אמרתי – אני יכולה לקבל העתק מהחוזה?
מיטל בשארי: היא אמרה לי לא.
מיטל בשארי: אמרתי – את יכולה לרשום לי רק פה בכתב היד, שהתוכנית נשארת אותה תוכנית?
מיטל בשארי: כי אני פשוט מכירה מצד אחר את הנושא, היא אמרה לי – לא.
מיטל בשארי: קראה למנהל שלה, קראה לנציג שירות ואני לא קיבלתי את זה.
מיטל בשארי: פשוט, עד היום אני לא קיבלתי את החוזה.
אורי מקלב: הסכמת לחתום, על אף הניסיון שלך?
מיטל בשארי: התקשרתי למנהלת שירות לקוחות ישר ואני אמרתי לה את זה באותו מועד, באותו זמן, מנהלת שירות לקוחות של סלקום, במקרה יש לי קשר עם סלקום ישירות, אז אני התקשרתי אליה.
מיטל בשארי: לצערי הרב, עוד נושא חמור שעולה שם עכשיו, לא רק זה, אם לגבי החתימה האלקטרונית, צרכנים מתלוננים על זיוף של חתימות.
מיטל בשארי: הזיוף של חתימות של החוזים.
מיטל בשארי: כאשר אני פונה לחברות הסלולאר, חלקן, מה שהן עונות לצרכנים – תפנה למשטרה.
מיטל בשארי: הן לא מטפלות, הן מתנערות מהאחריות שלהן על הסוכן.
מיטל בשארי: זה פשוט לא ייתכן.
מיטל בשארי: החברה צריכה לקחת את האחריות על הפעולות של הסוכן שלה.
מיטל בשארי: נציגי המכירות, אני הבנתי את אותה צרכנית שאמרה שמכרו לה פשוט, היא לא ידעה איך היא עשתה את העסקה.
מיטל בשארי: הם מיומנים שם, הם יכולים למכור קרח לאסקימוסים.
מיטל בשארי: הצרכנים לא מודעים.
אורי מקלב: בנושא החתימה הדיגיטאלית, יש לנו איזה נוהל בעניין הזה?
אורי מקלב: אני רק רוצה להקריא לכם בקצרה מכתב שהגיע עכשיו, תוך כדי הדיון בוועדה, ממר מוזס מכפר-סבא, שהוא בחודש דצמבר 2009 רכש מכשיר סמסונג בסניף בקניון ערים בכפר-סבא.
אורי מקלב: בתום כל תהליך הבחירה, ההסברים והשכנוע, ניגשתי לחתום על מסמכי הרכישה, והנה הגישו לי בדלפק המכירה עט ופד שעליו הייתי צריך לחתום.
אורי מקלב: שאלתי מה זה?
אורי מקלב: אמרו לי שהם שכללו את השיטה.
אורי מקלב: המסמכים נמצאים במחשב, והחתימה היא דיגיטאלית.
אורי מקלב: שאלתי איך אני אמור לראות על מה אני חותם?
אורי מקלב: אמרו – אין לך מה לדאוג, זה חוזה סטנדרטי.
אורי מקלב: חתמתי באין ברירה והבעתי תרעומת שנותרה לי ללא מענה.
אורי מקלב: אני טוען כי חתימה דיגיטאלית כזו, ללא שהלקוח יכול לראות את המסמכים עליהם הוא חותם, אינה לגיטימית ועומד בניגוד לרצון הצרכן וליכולתו לעמוד על התחייבויותיו בעתיד לפני החברה.
אורי מקלב: משפט אחד, מר קמחי ממשרד התמ"ת, מה החוק שלנו בנושא הזה?
יצחק קמחי: במשפט אחד, האזרח הזה צודק, קודם כל.
יצחק קמחי: ... [מדבר ללא מיקרופון] חתימה אלקטרונית על כל חוזה שלא יהיה, זה דבר שהוא מבחינתי בל יעשה.
יצחק קמחי: חוזה משתכלל, לא צריך חתימה.
יצחק קמחי: אני שמעתי פה ביטוי – חתימה קולית, חוזה משתכלל בהצעה ובקיבול, בחוק הישראלי.
יצחק קמחי: גם חוזה בעל-פה הוא חוק תקף ואם ההתחייבות של הסוכן היא התחייבות בעל-פה, זו התחייבות תקפה כל עוד הוא שלוח של החברה.
יצחק קמחי: המדיניות של החברות השונות להתנער לא פעם ממה שהסוכנים שלהן מבטיחים, רעה חולה נוספת.
יצחק קמחי: תינתן לי הזדמנות אחר-כך, אני אשב לפרט.
יצחק קמחי: אל"ף, אני קודם כל רוצה לברך על הדיון הזה, אבל הדיון הזה נוגע, לצערי, בקצה הקרחון של מגוון התלונות שקיימות בתחום הזה ואני מתאר לעצמי שאם ארגוני הצרכנים יתחילו לדבר, אני מתאר לעצמי שנשמע על עוד סוגי תלונות רבים.
יצחק קמחי: ישנם אבל דברים שחייבים לבוא ולתקן ואני מקווה שגם יצא קול מהוועד הזאת ואם לא קול, גם חקיקה, שתבוא ותשנה את המצב הקיים.
יצחק קמחי: אקדים ואבוא ואומר, לגבי דברים שעלו כאן קודם, הנושא של עמימות מחירים שהוזכר כאן בהתחלה.
יצחק קמחי: אני רוצה להגיד שזו כמעט מדיניות.
יצחק קמחי: הצרכן לא מסוגל היום להשוות בין התוכניות השונות ובין החברות השונות.
יצחק קמחי: זה מכוון.
יצחק קמחי: זה לא איזה שהוא משהו שהוא פשוט.
יצחק קמחי: לקרוא את החשבונית, יש כעת נוסח חדש ראיתי של החשבוניות, לא בחנתי אותו עד הסוף, אני מקווה שהוא ישפר מעט את המצב, אני לא בטוח.
יצחק קמחי: השתמשו כאן בביטויים, קודם כאן הגב' דורית בן דוד נדמה לי השתמשה במונח של לקוח שסיים את הזמן שלו.
יצחק קמחי: האסוציאציה שלי היתה שמישהו סיים את תקופת המאסר בכלא, וכאן אבנר אמר – אני מרגיש לכוד.
יצחק קמחי: המצב הזה של כבילת הצרכנים זה משהו שצריך להגיע לידי פיתרון ואני מקווה שנמצא את הדרך גם לעשות את זה.
יצחק קמחי: ישנן בעיות של חיובים שהצרכן כלל לא רצה.
יצחק קמחי: התקשרות עם חברות שהוא פתאום מגלה, שהוא לא ידע שהוא התקשר אתן בכלל.
יצחק קמחי: תחום פרוץ לחלוטין, זו אותה גישה של הכל פתוח, הכל נהדר, אך הצרכן לכאורה יכול להתקשר עם כל ספק שהוא.
יצחק קמחי: אבל גם כל ספק שירות יכול לבוא ולומר שהצרכן התקשר אתו ולגבות כסף דרך חברת הטלפונים.
יצחק קמחי: הם הפכו לחברות גבייה?
יצחק קמחי: זה התפקיד שלהן?
אורי מקלב: אפשר לקבל דוגמה?
יצחק קמחי: ישנם שירותים שונים, ישנן חברות תוכן שנותנות שירותים, לא יודע מה, אסטרולוגיה, שידוכים, מידע על סלבריטיז, אין סוף דברים.
יצחק קמחי: והצרכנים אחר-כך פתאום מקבלים חשבונות.
יצחק קמחי: הבעיה היא לא בצרכנים הבוגרים, כפי שציינת כאן, חלק גדול מהצרכנים הם קטינים, הם לא תמיד מודעים.
יצחק קמחי: הם מגיבים או מכניסים את מספרי הטלפון שלהם לאינטרנט ואחר-כך חוזרים אליהם כאילו עם סיסמה, והם הסכימו.
יצחק קמחי: אבל זה צרכן צעיר שאין לו שום יכולת לבוא ולהתקשר.
אורי מקלב: טוב שאתה מרחיב בעניין הזה.
יצחק קמחי: זה משהו שאני מאוד מקווה שהוועדה אולי תמשיך, לבוא ולדון בו.
אורי מקלב: טוב שתביא אותו שוב.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על צרכנים קטינים, שהם משתמשים בטלפונים והם נותנים אישורים על קנייה כזו ואחרת ואחרי זה החברות מחייבות כפי שזה מופיע במסמך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בחשבון הבנק של ההורים.
יצחק קמחי: דיברת, אדוני, על רצון או על רצון טוב שיבוא מצד החברות.
יצחק קמחי: ישנן טכנולוגיות או ישנן אפשרויות לבוא ולהגביל את כמות החיובים בחשבון, את דקות השיחה, כל מיני דברים.
יצחק קמחי: אפשר למצוא פתרונות.
יצחק קמחי: אבל כיוון שמדובר גם באינטרסים כלכליים לא מבוטלים, מן הסתם, הדברים לא קורים.
יצחק קמחי: אז מאוד יכול להיות שהדרך היא באמת בדרך של חקיקה, אינני יודע.
יצחק קמחי: אבל יכול מאוד להיות, ואני שמח שאתם מרימים את הכפפה, אבל אני אומר – שמעתי את התלונות.
יצחק קמחי: כל אחת היא עולם ומלואו.
אורי מקלב: אתה מקבל מגוון פניות, אתה כמקום אולי שמקבל הכי הרבה פניות צרכניות.
יצחק קמחי: אני לא יודע אם אני מקבל הכי הרבה פניות צרכניות.
יצחק קמחי: ארגוני הצרכנים, לדעתי, מקבלים יותר פניות.
אורי מקלב: אני מתכוון בתור רגולאטור.
יצחק קמחי: בתור רגולאטור אני יכול לבוא ולבחון את הדברים, ואני אומר פה, לצערי, רק בהיבט אחד של כן עבירה או לא עבירה על חוק הגנת הצרכן או איזה שהיא פגיעה מהותית אחרת בצרכנים.
יצחק קמחי: אבל ישנו כמובן רגולאטור נוסף, גם משרד התקשורת, שלו יש רישיון שהוא נתן לאותן חברות לבוא ולפעול.
יצחק קמחי: אז אם הרישיון הזה, ברגע שמשנים אותו, החברות מוצאות מייד פיתרון, למשל משרד התקשורת עשה עבודה יפה ואסר לבוא ולקשור את הצרכנים לתשלום עבור שירות אינטרנט.
יצחק קמחי: אז בסדר, אז כבר לא קוראים לזה אינטרנט או חיבור לאינטרנט, קוראים לזה דמי שימוש קבועים.
יצחק קמחי: יופי.
יצחק קמחי: מה קרה?
יצחק קמחי: שום דבר, הכסף ממשיך לזרום.
אורי מקלב: למשרד התקשורת – נגיע.
יצחק קמחי: אז אני אומר – על כל דבר שנעשה, יש מייד, איך אומרים?
יצחק קמחי: אנחנו עושים איזה שהיא תגובת נגד.
יצחק קמחי: אנחנו, אני אומר אולי הממשלה, יש תגובת נגד לאותה תגובת נגד.
יצחק קמחי: זה איזה שהוא מאבק שלא נמשך, לצערי, ואני אומר את זה בכאב, אנחנו נמצאים בפיגור.
יצחק קמחי: ובמצב הנוכחי, הצרכנים משלמים את התלונות אנחנו שומעים.
יצחק קמחי: התמקדנו כאן רק בנושא השירות, ישנם, כפי שאמרתי, עוד המון בעיות שלטעמי הן חמורות הרבה יותר.
אורי מקלב: תודה, זה באמת מאתגר אותנו ואנו גם רואים את גודל האחריות בנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו נמשיך עדיין עם המועצה לצרכנות, עו"ד יעל כהן ואחרי זה נעבור אליכם.
מיטל בשארי: לא סיימתי אבל עם התלונות.
מיטל בשארי: ספקי התוכן.
מיטל בשארי: אני רוצה להתייחס לספקי התוכן.
מיטל בשארי: החברות הפכו להיות סולק.
מיטל בשארי: עסקאות שנעשות עם מפעילים שלישיים, החברות הפכו להיות סולק.
מיטל בשארי: אתן דוגמאות: ילדים שמשחקים בבית במחשב בערוץ שילדים יכולים לשחק בו, לא מבוגרים, מבקשים מהם לשלוח אס-אם-אס ולהיכנס לשחק, כאשר מובטח להם כל מיני פרסים שקשורים במולטי-מדיה.
מיטל בשארי: אותם ילדים בני שבע, והגיעו אלי תלונות של ילדים בני שבע, ילדים בני 12, הילדים שולחים את האס-אם-אס הזה, נכנסים ומאותו רגע ההורים מקבלים את החשבונות.
מיטל בשארי: אין לשכוח שהחשבונות הם של ההורים.
מיטל בשארי: הילדים לא מנויים בחברות.
מיטל בשארי: לא ייתכן דבר כזה, שאנחנו פונים לחברות, כשאותם הורים פונים לחברות, החברות שולחות אותן לאותו מפעיל שלישי.
מיטל בשארי: החברות האלה הפכו להיות סולק, הכרטיס אשראי שלך אצל החברות והחברות גובות.
אורי מקלב: אני לא מאמין למה שאני שומע.
אורי מקלב: הילד בן השבע מסמס ועל-סמך זה מחייבים?
מיטל בשארי: הוא מקבל קוד להיכנס למחשב, הוא נכנס למחשב ומאותו רגע הוא מנוי.
קריאה: הכסף בא דרך חברות הסלולאר.
קריאה: בחשבון של חברות הסלולאר, אתה רואה את זה שם, זה חלק מהתשלום.
מיטל בשארי: יתרה מזאת, חברות הסלולאר מקבלות איזה שהוא סכום מסוים.
אורי מקלב: מה קורה כאשר אדם ראה את זה, והוא בא לחברות.
מיטל בשארי: אז החברות שולחות אותו לחברה השלישית.
קריאה: מסרבות לזכות.
אורי מקלב: מסרבות לזכות, על-סמך החיוב של אותו ילד?
מיטל בשארי: כן, בדיוק.
מיטל בשארי: במקום שהחברה תבקש הוכחה מהחברה השלישית שאכן הצרכן התחבר אליה, החברה שולחת את הצרכן לסולק השלישי, שזה פשוט לא ייאמן.
מיטל בשארי: ההורים צועקים, ההורים משוועים לעזרה בקטע הזה, ולא רק הורים, גם מבוגרים לא יכולים.
מיטל בשארי: צרכן שרוצה, מודיעים ברדיו – תוריד רינגטון, תלחץ על איזה שהוא מקש, ותקבל את הרינגטון לטלפון שלך.
מיטל בשארי: מאותו רגע, הצרכן מקבל אס-אם-אסים, הוא ממשיך להתחייב כל החודש.
מיטל בשארי: פשוט לא להאמין, העוולות האלה.
אורי מקלב: זה באמת לא להאמין.
מיטל בשארי: זה לא להאמין.
מיטל בשארי: יש עוד עוולות.
אורי מקלב: לא להאמין בסדר הגודל.
אורי מקלב: בדרך-כלל הילדים עושים את זה, זה פשוט.
מיטל בשארי: הלא הטלפונים של ההורים, הטלפונים לא על החשבון של הילדים.
אורי מקלב: אני רואה שגם לעו"ד גל וולקוביץ' יש מה להגיד בנושא הזה, ואני תכף אעבור.
מיטל בשארי: ביטוחים.
מיטל בשארי: צרכן שעושה ביטוח על טלפון, הוא לא יודע על מה הביטוח.
מיטל בשארי: פעם זה היה, על קורוזיה אין ביטוח.
מיטל בשארי: היום זה לא קורוזיה, זה שבר טוטאלי, מחיקת זיכרונות לא נכלל.
מיטל בשארי: אני אישית, לקוחה של סלקום, הכנסתי לתקן מכשיר רק את החיצוני.
מיטל בשארי: היא שכנעה אותי להחליף גם את הפאנל האחורי.
מיטל בשארי: הגעתי, כל הזיכרונות שלי, של חברי הכנסת גם פה, כי אני מגיעה לפה לפחות פעמיים בשבוע לוועדות, נמחקו לי הכל, של כל העוזרים, גם של נציגי השירות.
מיטל בשארי: הכל נמחק, אין אחריות על דברים כאלה.
מיטל בשארי: זה פשוט לא ייאמן מה שהולך שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קריאת ביניים להגיד לך שפלאפון, שאני לקוחה שלו, איבדו לי את כל הסרטונים שצילמתי את הילדים שלי מגיל קטן, עד גיל שש, כולל בן שלא גזרתי לו את השערות ואת היום הראשון שלקחתי אותו למספרה, גם זה נעלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא עשיתי שום דבר לצערי הרב עם פלאפון, גם לא שלחו לי ארוחת בוקר, אני לא זוכרת מה הם אמרו לי שמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני רוצה להגיד לכם שזה פשוט מציק לי עד היום וזה היה רק מסיבה מאוד פשוטה, שהם נתנו לי מכשיר שאמרו שזה עובר למחשב, ובפועל אי-אפשר היה להעביר את כל הזיכרונות למחשב ואז זה נשאר אצלם ואז הם איבדו ואלוהים גדול ובקיצור, לכל אחד מאיתנו יש משהו.
אורי מקלב: אנחנו הרי לא נגיע לחזור על כל מה ששמענו פה, אבל זה נושאים שאנחנו שומעים את זה משתקף, לכל אחד יש את הסיפור שלו כשבה
אורי מקלב: עברות האלה זה נראה רק משהו קטן שנמחק, או טעות סליחה, או ארוחת בוקר, לפעמים מאחורי זה עומדים זיכרונות והדבר שהאנשים עומלים עליו, עומלים עליו הרבה ואם כולם אומרים ניסיון אישי חינם, אז כמעט אני לא יכול להגיד כמה העוזר שלי חטף על זה שבסך-הכל שלחתי את המכשיר שלי לתיקון מרצונם הטוב, החליפו לי מכשיר ולא ידעתי שכל המספרי טלפון האלה שהכניסו בעמל רב, הכניסו את זה, נמחקו עם ההעברה ועד היום המכשיר שלי דל, באותו מכשיר אין מי שיעשה את זה להכניס את כל המכשירים וכל מי שיודע מה זה מספרי טלפון, עד שאתה משיג, וזה דברים שאתה לא תמיד מגבה או יודע לגבות אותם.
אורי מקלב: קל וחומר לא רק שמות של חברי כנסת, אלא זה פניות של נכים, אס-אם-אסים או זיכרונות כאלה מילדים, צילומים.
מיטל בשארי: רק עוד פרט אחד קטן, אני רוצה להתייחס לזה שצרכנים באים לחברות סלולאריות לרכוש מכשיר טלפון, מציעים להם מכשיר דור שלישי וחצי שכולל את האינטרנט.
מיטל בשארי: מגיעים צרכנים מבוגרים שאין להם שימוש באינטרנט ולא יודעים ונציגי השירות לא מציעים להם דור שני, מציעים להם דור שלישי וחצי ואני הבנתי שלפעמים אין בכלל בחברות האלה דור שני ומחייבים את הצרכנים האלה על 24 שקלים באופן קבוע, כאשר אין להם שימוש בפורטל הגלישה.
מיטל בשארי: הצרכנים לא משתמשים וזה ממש לא בסדר.
אורי מקלב: אם את כבר מדברת על זה, אז אני גם אקריא כאן מכתב של גלעד ואלון נוימן מחיפה, שגם בדיון הקודם שלחו לנו והם גם מדברים על נושא של הבעיות הקיימות בשדרוג מכשירי הטלפון הסלולארי וההתפתחות הטכנולוגית וזה מביא אותם לאנשים, נותן שירותים נוספים כמו להביא אנשים לשדרג אותם.
אורי מקלב: אבל יש גם חבילות גלישה, מצלמה, משלוח הודעות, תיבת דואר, ואם אנחנו, אם אדם משדרג טלפון, מציעים לו רק שדרוג במכשיר ולא אומרים לו שכל הדברים האלה הם מחייבים אותו בסופו של דבר חיוב כספי בסופו של חודש, וחלק מהאנשים לא יודעים ולא משתמשים וזה גם הוכח שהם לא משתמשים.
אורי מקלב: אז כשהם מגלים את זה ואומרים טוב, אתם, אנחנו הוטעינו, אתם לא מאמינים?
אורי מקלב: תראו שגם לא השתמשנו בעניין הזה, אז בואו תזכו אותנו ובעצם השדרוג, אומר מר נוימן ובצדק, זה לא שדרוג, זה בעצם התחייבות חדשה, זה הסכם חדש שאנשים לא מודעים לכך ובסך-הכל ביקשו לשדרג או כשרוצים ובאים לתקן, אומרים לו – אל תתקן, אנחנו לא יכולים לתקן לך, אנחנו בעצם משדרגים אותך.
אורי מקלב: נעבור עכשיו לעו"ד ירון לווינסון.
ירון לווינסון: אצלנו, ברשות הישראלית לצרכנות, גם אנחנו מקבלים ים של תלונות.
ירון לווינסון: מה ששמענו פה עכשיו מהצרכנים זה אנחנו שומעים כל יום, בצורה זו או אחרת, זה כל יום.
ירון לווינסון: גם במספרי התלונות, חברות התקשורת זה מספר 2 אחרי הרהיטים, אבל באחוזים מאוד גבוהים והם מתקדמים בביטחה קדימה.
ירון לווינסון: הדברים שנאמרו הם לא זרים לנו, אנחנו עדים לכל הזמן תלונות, כאשר הדבר המרכזי הוא הנושא של כבילה.
ירון לווינסון: היה כדאי להזמין אותם לדיון לקודם עם לוויין וכבלים, זה היה יותר מתאים, כי פה אנחנו, הצרכן מרגיש פשוט, לא נקרא לזה שבוי, או תופשים אותו וגמרנו, הוא לא יכול להשתחרר.
ירון לווינסון: ואם הוא כבר מעיז או מנסה להתנתק, הקנסות שהוא נאלץ לשלם זה אלפי שקלים, פשוט יש לנו פה סיפורים שאין זמן לפרט, אבל זה לא ייאמן, 10,000 שקלים.
אורי מקלב: מה קרה שב- 2009 אחוז התלונות עלה?
אורי מקלב: הרי החברות הסלולאריות קיימות כבר שנים, מה קרה ב- 2009?
ירון לווינסון: כמו שאדוני אמר, הטכנולוגיה עולה.
ירון לווינסון: יותר אנשים יש להם מכשירים, יש יותר התקדמות, יש יותר אמצעים במכשירים, הרבה יותר שימושים.
ירון לווינסון: היום דרך מכשיר אתה יכול לעשות הכל.
אורי מקלב: לא זיהיתם איזה שיטה מיוחדת בעניין הזה?
אורי מקלב: זה לא שהיה משהו מיוחד, חוץ משהיו אולי מכשירים חדשים יש שדרוגים רבים, אבל לא היו דברים נוספים?
ירון לווינסון: השדרוג הוא בחוזים.
ירון לווינסון: קודם כל, החוזים עצמם, זה גם שערוריה בפני עצמה.
ירון לווינסון: היום אומרים לך, אלקטרונית או לא, כמו שאתה הולך, איפה לחתום?
ירון לווינסון: אתה בכלל לא מבין מה כתוב, שוב, רק אתה שואל איפה לחתום את ה- X שתראה שאתה לא תטעה, הרי אף אחד לא קורא את החוזה, אף אחד לא מבין את החוזה, אף אחד לא יודע.
ירון לווינסון: אין מה שנקרא גילוי נאות שהיה צריך להיות מספר סעיפים מרכזיים, שיהיו בכל חוזה, שבו יגידו את הדברים העיקריים, את הקנס, את הדברים.