GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אם אתה מדבר במישור הכללי, שקשה להעביר הסכמה לבנות מקווה- -
יוסי קנדלשיין: זה נעשה הרי לפני שלושים שנה, זה עשרות שנים.
אורי מקלב: הרב אומר שב-88' זה פעל.
יוסי קנדלשיין: אני לא זוכר.
יוסי קנדלשיין: לא יודע לומר לך.
יוסי קנדלשיין: מה שמנחה אותי, שזה ייעשה בהסכמת כולם ולא בכפייה.
יוסי קנדלשיין: אפשר לכפות, זה לא ייתן כלום.
יוסי קנדלשיין: זה רק יעשה ההפך.
יוסי קנדלשיין: גם אם יצליחו לכפות – לא צריך לשכנע אותי ברמה האישית שצריך מקווה או לא.
יוסי קנדלשיין: אני בעד.
יוסי קנדלשיין: ואמרתי את זה, ואמרתי גם לכבוד השר: שילכו לוועד ויביאו אישור.
יוסי קנדלשיין: אמרתי שברגע שיביאו לי תוך חודשיים מכל ועד, אני בעד לעשות מקווה.
אורי מקלב: מה התהליך צריך להיות?
אורי מקלב: אנחנו לא נכנסים לוויכוח שהיה בעבר.
אורי מקלב: אנו רוצים לפתור את הבעיות של היום.
אורי מקלב: מה זה, אישור?
אורי מקלב: איפה הבעיה היום?
אורי מקלב: יש מבנה קיים.
אורי מקלב: בזק נמצאים שם.
אורי מקלב: צריכים למצוא אלטרנטיבה אחרת לבזק.
אורי מקלב: איפה הבעיה כרגע?
אורי מקלב: האם יש מישהו שמתנגד?
יוסי קנדלשיין: ודאי.
יוסי קנדלשיין: פניתי אפילו לוועד- -
עוזי חליפה: ממתי אתה סופר את הוועד?
אורי מקלב: ועד תושבי עשרת מתנגד להתקנת מקווה?
יוסי קנדלשיין: כן, גם להפעלתו.
עוזי חליפה: אני בוועד של עשרת, ואין החלטה על זה.
עוזי חליפה: אתה ניגשת לאנשי הוועד, אמרת להם: הולכים לעשות חרדי את המקום הזה.
עוזי חליפה: יש להם גם בעיה עם הבית ספר.
עוזי חליפה: יש להם גם בעיה שעשית כיכר באמצע המקום, ולא הודעת להם אפילו.
עוזי חליפה: אתה לא סופר את ועד עשרת.
עוזי חליפה: יש לך שטח ציבורי, אמרת שאתה לא צריך לשאול אותם בכלל, אני אעשה מה שאני רוצה.
עוזי חליפה: במקווה אתה רוצה לשאול את ועד עשרת.
עוזי חליפה: ראית שאני לא מגיב לזה, אז פנית אחד-אחד לחברי הוועד, אמרת: אתם לא יודעים מה זה מקווה.
עוזי חליפה: כל אשדוד יבואו למקווה הזה.
עוזי חליפה: רבותיי, בניתם מגרש משחקים מתחת לבית שלכם, ראש המועצה שאל אתכם בכלל?
עוזי חליפה: ביקשת אישור?
עוזי חליפה: שום דבר.
עוזי חליפה: זה הכול המצאה.
עוזי חליפה: הם לא יודעים מה זה מקווה, ולא היתה שום הצבעה על הנושא הזה.
עוזי חליפה: אתה תעשה את התפקיד שלך כראש מועצה, כמו בקולנוע, שאתה עושה מה שאתה רוצה, כמו שבנית כיכר, לא יידעת בכלל את הוועד.
עוזי חליפה: דווקא במקווה אתה רוצה לשאול את הוועד?
עוזי חליפה: הוועד מיועד לתרבות.
יחיאל גברא: בחמש השנים האחרונות אני בא למועצה – בוקר טוב, יוסי, מה עם מקווה?
יחיאל גברא: כבר כולם צחקו.
יחיאל גברא: אמר לי: אם אעלה את זה, יהיה בלגאן.
יחיאל גברא: תדבר עם האנשים.
יחיאל גברא: לקחתי רשימה שמית של 19 חברי מליאה – אלה קשים, אלה קלים, ישבתי עם כולם, שכנעתי אותם, ואמרתי לכולם, זה לפני ארבע שנים – הסכימו כולם.
יחיאל גברא: וכך היה והודעתי לו.
יחיאל גברא: אמר: תגיד לאחד הדתיים שיעלה את זה, כי הוא לא רצה להתסיס.
דליה חליפה: ראש המועצה פה מגיב בחריפות לנושא הכפייה.
יוסי קנדלשיין: אני לא.
דליה חליפה: בנושא הכפייה, בתור תושבת, יש הרבה דברים שכפו עליי.
דליה חליפה: אנחנו גרים באזור נחמד ושקט, ויום בהיר אחד מגן ילדים של עשרים ילדים יש גן ילדים של 300 ילדים.
דליה חליפה: מאוד מפריע לי, כפו עליי את זה, לא שאלו אותי גם כשהתלוננתי.
דליה חליפה: ממול יש גן שעשועים עם פעילויות גדולות מאוד.
דליה חליפה: כפו עלינו את כל הרעש במשך השבתות, קיבלתי את זה.
דליה חליפה: אז כמו שאני מתחשבת שצורך של שאר התושבים לדברים אחרים, אז גם מקווה יהיה.
דליה חליפה: יוסי קנדלשיין: אם עשו כיכר, אתם רוצים שיביאו את זה למליאת המועצה, ש-80 אחוז מהם לא בבית ספר?
דליה חליפה: אביא את זה לישיבה הבאה, וזה לא יעבור.
דליה חליפה: זה שטח של המועצה, ומליאת המועצה תחליט, כן או לא.
דליה חליפה: אמרתי לכם שאני לא רוצה להביא את זה, דברו עם כולם, כי זה לא יעבור.
דליה חליפה: כל כיכר, כל גן, עבר ישיבת מליאה.
דליה חליפה: גם הנציגים שלך, שנמצאים היום במליאה, הצביעו נגד- -
יוסי קנדלשיין: אני לא צריך ליידע את הוועד.
יוסי קנדלשיין: אם ועד עשרת יכתוב מכתב, ומליאת המועצה תסתכל על זה אחרת ותצביע בעד – אני יושב במועצה תשע שנים, אני מכיר אותם.
אורי מקלב: לפני כמה חודשים דיברת אתי.
יוסי קנדלשיין: כשאת אומרת שאני מביא גן ילדים וזה, זה בא למליאת מועצה, זה הולך לאישור.
יוסי קנדלשיין: ראש המועצה לא עושה מה שהוא רוצה.
יוסי קנדלשיין: גם המליאה הקודמת- -
קריאה: יש מקווה קיים.
יוסי קנדלשיין: לא עובד שלושים שנה.
יוסי קנדלשיין: יש לי יועץ משפטי, והוא אמר את זה בישיבת מליאה.
יוסי קנדלשיין: בזק, זה לא האישיו פה.
יוסי קנדלשיין: אם היתה החלטה, מחר בבוקר היו מוציאים אותה.
יוסי קנדלשיין: ישב מישהו ששלושים שנה עמד מבנה ולא עשו בו כלום, עשה בשכל שלא העמיד את זה ריק, ועשה שימוש לצורכי ציבור.
יוסי קנדלשיין: אז היה עושה גן ילדים, לא מקווה.
יוסי קנדלשיין: לא יודע מה היו השיקולים לפני שלושים שנה.
יוסי קנדלשיין: מה שאמרתי לרב, ואני לא רוצה להתייחס לרשימה, שחלק מהאנשים לא גרים פה – זה הכול לא לעניין.
יוסי קנדלשיין: הדברים האלה, זה לא הבעיה.
יוסי קנדלשיין: אני צריך להביא את זה לאישור.
יוסי קנדלשיין: אמרתי במליאה הקודמת: שיביאו.
יוסי קנדלשיין: אני יודע מה יכול לעבור ומה לא.
יוסי קנדלשיין: ואני אצביע בעד.
יוסי קנדלשיין: אבל זה צריך לבוא לישיבה.
יוסי קנדלשיין: למה ביקשתי ללכת לוועד עשרת?
יוסי קנדלשיין: לא כי אני צריך את הסכמתם, ואני חוזר ואומר, כי אם הנציגים שלך שיושבים היום, מצביעים הפוך – תחתים אותם.
אורי מקלב: אנחנו מדברים היום, לקחת את המבנה שנבנה- -
יוסי קנדלשיין: מבנה ציבור, אפשר לשנות את הייעוד שלו.
יוסי קנדלשיין: אני יודע אם ראש המועצה שינה?
יוסי קנדלשיין: אני מוכן לבדוק את זה.
יוסי קנדלשיין: אתה יודע מה?
יוסי קנדלשיין: אני רוצה להיות צדיק יותר מהרב ולהביא את זה לישיבת מליאה.
יוסי קנדלשיין: מותר לי?
יוסי קנדלשיין: אני לא צריך את האישור של ועד עשרת.
יוסי קנדלשיין: אני מביא את האישור כדי שחברי המליאה שלכם יצביעו בעד.
יוסי קנדלשיין: אמרתי את זה מההתחלה.
יוסי קנדלשיין: היה לנו, להבדיל אלף אלפי הבדלות, המקרה שרצו לעשות את הקולנוע.
יוסי קנדלשיין: הביאו את ועד עשרת, הצביעו נגד.
יוסי קנדלשיין: מה אתה למד מזה?
יוסי קנדלשיין: כשאתה בא לוועד עשרת, יש ארבעה נציגים שמצביעים במליאה.
יוסי קנדלשיין: אם יבוא ישוב שלא מסכים, לא יבואו שאר הוועדים של נציגי הישובים, ויצביעו נגד.
אורי מקלב: מה היית עושה אם היית חושב לעשות כיכר, אתה חושב שזה חשוב, באחריות של ראש מועצה בגלל תאונה, בגלל בעיה בטיחותית, וועד עשרת היו אומרים שהם לא מסכימים?
יוסי קנדלשיין: הייתי מביא את זה לישיבת מליאה, והמליאה תגיד את דברה.
אורי מקלב: מה אתה מציע, מעשית?
אורי מקלב: אני מבין שהקצאת שטח חדש, צריך ללכת להחלטת מועצה.
אורי מקלב: אנו מדברים על המקום הקיים.
יוסי קנדלשיין: אביא להחלטת מליאה.
יוסי קנדלשיין: הרב אומר שכולם מסכימים, אז אין בעיה.
יוסי קנדלשיין: הדרך הנכונה לעשות את זה היא לא בכפייה.
קריאה: לבזק יש החלטה, שזה יהיה בזק?
קריאה: אין כזו החלטה.
קריאה: אז למה עשית בזק בלי החלטה?
יוסי קנדלשיין: למה אתה שואל אותי על דברים שהוא עשה?
אורי מקלב: באיזה פרק זמן אתה חושב שאתה יכול להביא את זה למועצה?
אורי מקלב: הם יעשו את הפעולה מול ועד עשרת.
יוסי קנדלשיין: בישיבה אחרי החגים.
אורי מקלב: אני רואה את הצורך של האנשים.
אורי מקלב: אני יודע מה זה להעביר דברים, ואני רואה את הדברים האחרת, דהיינו שיש בקשה שהיא מאוד מובנת של אנשים – זה לא עוד בקשה לעוד משהו.
אורי מקלב: קיום מצוות, אלה דברים שהם גם הלכתיים וגם רגשיים, וגם מאוד אינדיבידואליים.
אורי מקלב: כל יהודי צריך לדעת שהמילה מקווה, מתייחסים אליה אחרת.
אורי מקלב: הפעילות של מקווה, אין לה שום חלק שהוא בהפרעה המעשית, הסביבתית.
אורי מקלב: רצון המשתמשים בו, שהוא לא יהיה בולט בשטח.
אורי מקלב: השימוש בו נעשה לא לעיני כל, כך שזה מנטרל את כל ההתנגדות, אם יש התנגדות שהיא לא התנגדות ערכית.
אורי מקלב: אם יש התנגדות כזו או אחרת זה בגלל הצגת תמונה מסוימת, דימוי לא נכון.
אורי מקלב: אבל מקווה זה סיפור אחר לגמרי.
אורי מקלב: יש רשימת הישובים בארץ ישראל שיש מקווה טהרה, במקומות שיש דרישה, וכאן אין ספק, גם המועצה יודעת, אתה אחראי על המועצה, ואתה מנהל את זה, אני מבין, בהצלחה גדולה, הדרישה קיימת.
אורי מקלב: היא לא דרשה של אחד.
אורי מקלב: וגם אם זה לא הרוב.
אורי מקלב: לא כל דבר, קנה המידה הוא רוב ומיעוט.
אורי מקלב: ואני בטוח שאתה עושה הרבה דברים שלא כולם אוהבים.
אורי מקלב: אנו רוצים להביא למצב, ולא מבקשים מימון מהמועצה.
אורי מקלב: אנשים אומרים: אנחנו נממן את השיפוץ.
אורי מקלב: לוקחים את המקווה, אני מניח שישפצו אותו, וכל השאלה, אם זה יעלה יותר או יעלה קצת פחות.
אורי מקלב: אבל במבנה הזה, אם משתמשת בזק, קל וחומר שזה יכול לשמש גם את המקווה.
אורי מקלב: בשיטות שיש היום – הם יש להם שיטות שהם כמעט מביאים לידי שימוש כל מבנה שקיים.
אורי מקלב: ומכיוון שהיה מקווה, זה מאוד מרגיע אותי.
אורי מקלב: חלק מהבעיות של הקמת מקווה זה התשתית, המיקום.
אורי מקלב: הרי מהנדסים גדולים מאוד לא יודעים לבנות מקווה רק מתוך ניסיון, כי הכול צריך להיות בצורה מאוד מדויקת – האינסטלציה, הצינורות וכו'.
אורי מקלב: וזה כבר קיים, אז אנחנו יודעים, שאפשר להתגבר.
אורי מקלב: אם אני מקבל את מה שאתה אומר, יוסי, שאתה חושב שמייד אחרי החגים – אני חושב שצריך לבדוק את זה, ולא צריך ישיבת מליאה.
אורי מקלב: רוצים לעשות את זה בהסכמת ובהגנת ראש המועצה, ואתה יכול להעביר את זה.
אורי מקלב: אנו רוצים לקבל את סיכום הישיבה הזו, שמייד אחרי החגים מתחילים בתהליך הזה.
אורי מקלב: אם זה מקובל עליך, אנו מסיימים את זה בברכה ובהסכמה.
יוסי קנדלשיין: אביא את זה לישיבת מליאה, ומה שיחליטו.
יחיאל גברא: אתה יכול לקנות את עולמך, בעולם הזה, בעולם העליון.
יחיאל גברא: זה יותר מעשר בתי כנסיות.
יחיאל גברא: הרמב"ם כותב: מוכרים ספר תורה בשביל מקווה.
יחיאל גברא: אתה יכול לקנות עולמך בשנייה אחת.
אורי מקלב: יוסי, אם אתה חושב שצריך לעשות את זה דרך מועצה – תעשה את זה בדרך שלך.
אורי מקלב: אתה נבחרת, ואתה יכול להוביל מהלכים.
אורי מקלב: נקיים ישיבה נוספת בתחילת נובמבר, ישיבת מעקב.
אורי מקלב: נוציא לכם את הסיכומים ברוח הדברים שאמרנו.
אורי מקלב: אנו רוצים לאחל לכולם שנה טובה ומבורכת, שנה של ברכה והצלחה בכול, שפע רב, ושנוכל בימים האלה להוסיף זכויות לכל אחד כיחיד וכולנו כרבים ולמועצה שלכם – אגב, מזכירת הוועדה כמעט צמודה אליהם, ודיברה אתי בשבח המקום.
אורי מקלב: אם נוכל, נבוא לבקר, לראות את הדברים.
אורי מקלב: שתהיה לכולנו שנה טובה ומבורכת.
אורי מקלב: (סבב היכרות).
אורי מקלב: העלינו כמה וכמה נושאים בעניין הזה והיום אנחנו רוצים לראות מה התקדם ולמה קיבלנו תשובה.
אורי מקלב: באופן עקרוני גם לא הבנו, ולא מבינים עד עתה, מדוע הורים לילדים נכים, נכים לצמיתות, שאין שום תקווה, אם לא בדרך נס, שהילדים יחזרו להיות ילדים בריאים, שהם יצטרכו לחזור ולהביא את האישורים הללו.
אורי מקלב: אנחנו הבנו שבשל מקרה שהיה לכם יצאה הלכה.
אורי מקלב: דהיינו פקיד המס ביקש תיאום מס ובעקבות האישור של הזיכוי התברר לאותו פקיד מס שההוא לא זכאי.
אורי מקלב: מדוע הוא קיבל את אחוזי הנכות האלה?
אורי מקלב: הוא קיבל אותם אולי בעקבות משהו שהיה בעבר, שלא היה תמידי.
אורי מקלב: התברר שהוא ממשיך לקבל נקודות זיכוי שלא כהלכה, שלא כדין.
אורי מקלב: אני גם מדמיין לעצמי איך זה היה; עשו ישיבת צוות, כמו שאני מניח שעושים, כיאה למקומות מסודרים, ואז פקיד חרוץ אומר 'תשמעו, היה לי מקרה כזה וכזה', אמרו 'תשמע, זה דבר חמור.
אורי מקלב: אם הוא לא היה מגיע אלינו, לא היינו יודעים והוא היה ממשיך לקבל נקודות זיכוי על אף שזכאותו פגה', או שהיא מוטלת בספק, אני לא יודע בדיוק מה המקרה שהיה, אבל 'צריך לשלוח מכתבים, אני מבקש'.
אורי מקלב: אחראי, כאחראי מסודר 'אני מבקש לשלוח מכתבים לכולם, הם צריכים להביא אישורים, מי שלא יביא אישור.
אורי מקלב: ..', לא מי שלא יביא -לא היה כתוב ולא היה ברור מתוך המכתב- מיד הופסק הזיכוי.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם עוד כמה דברים שהתבררו לי.
אורי מקלב: איך אמר שאול?
אורי מקלב: שהוא חיפש אתונות ומצא את המלוכה.
אורי מקלב: אנחנו חיפשנו אתונות, מצאנו כמה מקרים ואמרנו שמזה אנחנו רוצים לתקן את העניין.
אורי מקלב: אנחנו לא חיפשנו מלוכה, חיפשנו גם אתונות, מה מצאתי?
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד 'גן חיות', אבל מצאתי יער, התברר שזה אלפי מקרים, לא מקרה אחד.
אורי מקלב: בשורה התחתונה, אנחנו עדים לכך שאנחנו היום מבקשים ופועלים מול הורים לילדים נכים כדבר כללי, כדבר שמשום שמקרים כאלה קורים, אנחנו מטילים על כולם חובה.
אורי מקלב: דיברו איתי הורים לילדים שחולים במחלה, בעלי פיגור, או בעלי תסמונת דאון, שהיום הם צריכים ללכת לרופא ולבקש אישור.
אורי מקלב: באופן עקרוני, יש אישור מביטוח לאומי לצמיתות.
אורי מקלב: מדוע אי אפשר להביא את הנכות הזאת שמוציאים כיום ולהביא את האישור הזה למס הכנסה ובזה לפתור את הבעיה?
אורי מקלב: יותר מכך, כשאמרתי שמצאנו יער, התברר שיש הורים לילדים בגיל 9, 10, בגיל קטן -אתה התייחסת למשפחת שמואלביץ, זו אחת הדוגמאות- ומבקשים מההורים האלה, הורים לילד עם תסמונת דאון, אישור כל שנה מחדש.
את הדברים: מעבר לכך, האישור של הביטוח הלאומי צריך להספיק.
את הדברים: האישור של ביטוח לאומי מספיק, כי עד שהם מקבלים את האישורים, אנחנו צריכים להכביד עליהם, היום לבוא, למלא טופס, עם אישור מטפל?
את הדברים: רופא שרוצים ממנו אישור, יש רופאים שנותנים, יש רופאים שלא נותנים.
את הדברים: זו לא רק הוצאה כספית, רופא רוצה לראות, צריך לבוא, הרופא רוצה לראות מסמכים, זה תהליך שלם שאנחנו מבקשים ממנו.
את הדברים: מה שהתברר יותר, שיש אנשים שגם כשהם מביאים את המסמכים, עדיין לא מקבלים את זה ולא מתרשמים ומבקשים מהם לבוא עוד ועוד פעמים.
יהודה נסרדישי: הוא באופן אישי?
יהודה נסרדישי: הוא עובד?
אורי מקלב: יש עוד כמה דברים במכתב שהייתי מעלה אותם, הנושא של ליקויי למידה, שאנחנו יודעים שהוא לצמיתות.
יהודה נסרדישי: אני מכיר את המכתב שלך והתייחסתי אליו.
אורי מקלב: לפני שאתה תענה, קודם אחרים יעלו את הדברים.
אורי מקלב: יש כמה פונים ואחרי זה תוכל לענות לכולם ביחד.
יהודה נסרדישי: הפתיחות, לפי עניות דעתי, אני אומר לך כראש המערכת, בנושא הזה היא ליברלית ורחבה ביותר.
יהודה נסרדישי: אגב, הגדרה של מפגר, פעם רצו שנתקן אותה גם בפקודת מס הכנסה, כי המושג מפגר לא היה טוב.
יהודה נסרדישי: קיימתי שני דיונים אצלי ובאו ואמרו לי שאם אני אתקן את זה, אני אפגע בחלק, כי מפגר זה כלל רחב יותר ועליו בנינו כל מיני קטגוריות שאנחנו נותנים.
יהודה נסרדישי: אמרתי, שיישאר בפקודת מס הכנסה מפגר.
יהודה נסרדישי: בכל הגדרה אחרת היינו פוגעים בחלק מהאוכלוסייה.
אורי מקלב: מצד שני, דיסלקציה לא מוגדרת כנכות לצמיתות.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על כל אלה שמוגדרים כנכים לצמיתות והם לכאורה כן עונים על ההגדרה שאין סיכוי שמצבם ישתנה.
אורי מקלב: אבל אנחנו מדברים על---
אורי מקלב: אדוני, אני רוצה לכוון את זה.
אורי מקלב: אנחנו בסך הכל נמצאים כאן בדיון---
אורי מקלב: אני רק רוצה לכוון את דבריך.
אורי מקלב: אין ספק שכשאנחנו מדברים על ההגדרות של ביטוח לאומי, שביטוח לאומי כן מבדיל בין נכויות.
אורי מקלב: הוא מדבר על נכות לצמיתות, הוא לא נותן נכות לצמיתות למי שיש לו נכות חולפת.
אורי מקלב: יש כאלה שמקבלים מעט אחוזי נכות שגם מזכים אותם בנקודת זיכוי או בפטור ממס הכנסה, אבל זה באמת מסלול אחר שלא עליו דיברנו.
אורי מקלב: אנחנו מבינים שעל זה צריך להביא מחדש, אולי אפילו כל שנה מחדש, כי היא גם מוגבלת לזמן.
יהודה נסרדישי: לכן, אל"ף, נוסח המכתב שיצא היה קצת קשה, גם שינינו את נוסחו.
יהודה נסרדישי: אף אחד לא מפסיד כלום, כי נקודות זיכוי ניתנות ברמות שנתיות.
יהודה נסרדישי: אם זה כשכיר, אז הוא יקבל מהמעביד, אם הוא עצמאי, הוא יגיש את הדוח ל-2009 והוא יקבל אותן, הן לא הולכות לו לאיבוד.
יהודה נסרדישי: לפי עניות דעתי ולפי מה שאני יודע, בכל מהלך כזה יכול להיות שמסתננות כל מיני חריגות.
יהודה נסרדישי: המכתבים האלה, אדוני היושב ראש, נשלחו רק לבגירים ולא לכל האוכלוסיות האחרות, רק אלה שעברו את גיל 19.
אורי מקלב: אנחנו נעשה סבב של הפונים, אבל אני חושב שבשלב הזה הייתי רוצה לשמוע מביטוח לאומי איך אתם מגדירים.
אוגניה ישראלי: אני רוצה קצת לדייק.
אוגניה ישראלי: בנוגע לילדים, המוסד לביטוח לאומי לא קובע נכות זמנית או צמיתה.
אוגניה ישראלי: אנחנו מזכים את הילד בגמלה בגין העילות שמופיעות בתקנות.
אוגניה ישראלי: אם רופא סבור שאותו ילד אמור להבריא, אז הוא תוחם בזמן את תקופת הזכאות לגמלה, ואם רופא סבור שהמצב יכול להשתנות ויכול גם לא להשתנות, אנחנו לפחות פעם בחמש שנים פותחים את התיק מחדש.
אוגניה ישראלי: לגבי ילד, לרוב בקובץ של גמלת ילד נכה, לא נקבעת נכות צמיתה או זמנית.
אוגניה ישראלי: ישנם ילדים אחרים, שנמצאים בקובץ ניידות, ושם אולי המצב אחר.
אוגניה ישראלי: שוב, האחוזים שאנחנו קובעים במוסד לביטוח לאומי הם אחוזי גמלה, אין לזה שום קשר לאחוז נכות.
אוגניה ישראלי: לדוגמה, ילד עם חירשות יקבל 100% גמלה, כשמקסימום אחוזי ליקוי רפואי עבור חירשות הם 60.
אוגניה ישראלי: יש לזה סיבות שונות ומשונות, בעיקר חינוכיות, ואני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו, זה לא לענייננו.
אוגניה ישראלי: צריך לזכור, קובעים אחוזי גמלה, הכללים הם קשים, ישנם היום כ-27,000 ילדים שמקבלים גמלת ילד נכה ואנחנו דיברנו עם מס הכנסה ואמרנו שנעביר אליהם קובץ פעם בשנה.
אוגניה ישראלי: הזיכוי במס ניתן פעם בשנה, פעם בשנה המחשבים ידברו אחד עם השני, מי שיצא מהנכות אצלנו, ההורה שלו יתבקש כנראה על ידם להביא איזה שהוא אישור מחליף לאישור שלנו.
אורי מקלב: אנחנו רוצים עוד למצות את הנושא של הביטוח לאומי.
אורי מקלב: כשהוא מגיע לגיל 18, אתם מבקשים מכל אלה שקבעתם להם גמלה עוד פעם ביקורות?
אורי מקלב: זאת אומרת, האם אתם לעצמכם יודעים מי נכה לצמיתות?
אורי מקלב: אבל זה לא סותר את זה שהוא נכה 100%.
אורי מקלב: הוא ממשיך להיות נכה.
אורי מקלב: אני מבין שרשות המסים גם במקרים כאלה ממשיכה לתת.
אורי מקלב: יש לו פטור לגמרי?
אילן גילאון: זו לא העבודה שלהם, זו העבודה שלנו כאן.
אילן גילאון: אנחנו צריכים לשנות את התקנות בכמה כיוונים; אחד, בכיוון של מה שנקרא בכ"ת, שיהיה ברור מה זה בכ"ת (בלתי כשיר תמידית).
אילן גילאון: רגל לא צומחת, חברות וחברים.
אילן גילאון: אפילו בבית הספר שלי בשכונה ידעו, אדם שקוטעים לו רגל, לא צומחת לו רגל.
אילן גילאון: אין.
אילן גילאון: אין מצב.
אילן גילאון: לכן כאן יש קביעה של עיקרון אוניברסלי שעל פיו רשות המסים לא תצטרך לתת פרשנות.
אילן גילאון: זה לא משנה מה המסוגלות של האדם.
אילן גילאון: אני למשל ידעתי, לא יודע מה עכשיו, שילד חירש עד גיל 14 נחשב לחירש, מגיל 14 לחצי חירש ומגיל 18 לא לחירש, כי הוא יכול לעבוד.
אורי מקלב: מר חזן, אתה רוצה להציג דברים?
אורי מקלב: היא מרותקת לכיסא גלגלים?
אורי מקלב: מעבר לזה, אני גם מבין---
אורי מקלב: ודברים כאלה, אז הוא מאחר, אבל זה לא הנושא.
אורי מקלב: אני מאריך את הנושא כדי להציף לך מה עוברים ההורים האלה, שמותשים מרק להגיע לביטוח לאומי או להגיע לרופא כזה או אחר, מה זה דורש מהם.
אורי מקלב: מעבר לזה, כמו שאמרנו, בגלל המקרה הזה הם רוכשים דירה, ואמרה את זה חברת הכנסת שמלוב, אם האישור רק עד 2011, הוא יקבל את הפטור באופן זמני.
אורי מקלב: אם ב-2011 הוא לא יחדש את הפטור הזה, אז יכול להיות שהוא צריך להחזיר את זה בתוספת כזאת, בתוספת אחרת.
אורי מקלב: זו אפשרות אחת.
אורי מקלב: אפשרות שנייה, מה באמת קורה עם ילדה או ילד שהם באמת נכים 100% אבל הם עדיין לפני גיל 18, האם גם אז הוא יקבל או שלא יקבל?
אורי מקלב: מהמידע שהגיע אלינו, אני לא אומר שהמידע מדויק, שמכיוון שביטוח לאומי לא קובע, כמו שאמרה מקודם, אחוזי נכות, רק גמלה, הילד הזה לא יקבל בגלל שהוא צריך להביא נכות ונכות ביטוח לאומי לא נותן.
אורי מקלב: לא מסתפקים.
אורי מקלב: ילד שהוא נכה במאת האחוזים, מרותק לכיסא גלגלים, שאין ספק שהוא מקבל גם קצבת ניידות, עדיין לא יזכה אותו.
אורי מקלב: באמת חלק מהמסקנות יהיו שאנחנו נצטרך לשנות את התקנות.
אילן גילאון: יש בעיה נוספת, שחייבים ככל הניתן לאחד את העילות.
אילן גילאון: אי אפשר לפרק כל דבר לעוד משהו.
אילן גילאון: אם את חד הורית, עם מכונית מודל 95' והלאה, לא זכאית, ואם יש לי 94' מרצדס קבריולט, כן זכאית.
אילן גילאון: זה פשוט לא ניתן.
אילן גילאון: הדברים האלה, חברים, לא נעשים במקרה.
אילן גילאון: יש בון טון היום גם לעצמאות של הביטוח לאומי, גם הביטוח הלאומי רוצה להיות יותר עצמאי.
אילן גילאון: אני כל הזמן אומר שביטוח לאומי עוד לא יודע את זהותו המינית היום, אחרי 60 שנה, הוא לא יודע אם הוא ביטוח או מס, וזה מכתיב היום את המדיניות.
אילן גילאון: יש בביטוח הלאומי רצון טוב, אבל כל זמן שביטוח לאומי הוא שפוט של משרד האוצר וקופת חיסכון של האוצר, הוא יחפש כל הזמן להערים מכשולים כדי לשלם כמה שיותר לכמה שפחות, ואז כאשר הביטוח הלאומי בא למשל בבקשה לחוקק חוק לתפוס את אלה שמרמים אותו, אני אומר רק רגע, כל זמן שיותר אנשים לא מקבלים את זכויותיהם מכם, כן reaching out.
אילן גילאון: בתרגיל פשוט אני ישבתי עם הביטוח הלאומי בוועדה אחרת ושאלתי 'כמה שווה שן עקורה בפה מבחינת אחוזי נכות?
אילן גילאון: ' אף אחד לא ידע, והיא שווה.
אילן גילאון: דבר שני, חייבים להגדיר מה זה נסמך על שולחן הוריו.
אילן גילאון: לא יכול להיות שזה יהיה בתור חסד של מישהו.
אילן גילאון: בעיניי נסמך על שולחן הוריו, זה נסמך על שולחן הוריו.
אורי מקלב: אנחנו לא באים כאן היום לדון ברשות המסים, או לדון אותם על משהו, אנחנו פה במטרה להציף את הדברים, ויש להם רצון לשנות את זה ולייעל וכמה שיותר להגמיש את התהליכים, לכן אנחנו נמצאים כאן.
אורי מקלב: אנחנו גם לעוד דברים.
אורי מקלב: מהדברים הקטנים האלה של תלונות הציבור אנחנו מתייעלים.
אורי מקלב: אותנו לימדו שמול האחד שמתלונן יש עשרה שלא מתלוננים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש הרבה שלא מתלוננים, לכן אנחנו צריכים לדעת שההיקף הוא הרבה יותר גדול.
אורי מקלב: דיברנו על ביטוח לאומי, על המידע שביטוח לאומי נותן לאנשים, זה היה דיון לפני כמה שבועות בעקבות הפרטה שהיתה בביטוח לאומי, ולא תמיד אנשים מקבלים מידע מדויק.
אורי מקלב: אנשים שאמרו להם שהם זכאים לדמי אבטלה, הם הלכו לקבל, נרשמו ובסוף החודש הם לא מקבלים, הם שואלים למה?
אורי מקלב: 'לא, לא הייתם זכאים'.
אורי מקלב: הוא אומר 'אתם שלחתם אותי לדבר הזה ובעקבות מה שאתם אמרתם, שמגיע לי, תיגש תקבל את זה'.
אילן גילאון: אבל מי קבע את אחוזי הנכות, הרופא הפרטי שלו?
אורי מקלב: תסבירי, אבל תתייחסי למה שהוא אומר, שהוא כן מקבל גמלה.
אורי מקלב: אני לא קיבלתי ממך תשובה 18, באחוזים, מתוך ה-27,000 שיש היום עד גיל 18, כמה מפסיקים להיות נכים, או כמה מפסיקים לקבל גמלה.
אורי מקלב: לפי דעתי זה לא יותר מחצי.
אורי מקלב: זה לא יותר מחצי, כך שאנחנו עדיין מדברים על---
אוגניה ישראלי: אנחנו כל הזמן משנים דברים.
אורי מקלב: גם אם זה התקנון, לכן אנחנו נמצאים פה, זה השולחן, זה חלק מהבניין הזה שהוא צריך לשנות את הדברים האלה וזה חלק מתכנית העבודה שלנו גם לשנת 2009 – 2010, גם במושב החורף הזה, לטפל בנושא הזה ואנחנו נעשה בעניין הזה.
אורי מקלב: זה לא סותר שעד אז תמיד הביטוח הלאומי יכול להשתפר ולהשתכלל ולעשות מעצמו את הדברים.
אורי מקלב: לא צריך בג"צ כדי שיחליט שחירש זה לא עד גיל 14, אלא זה עד גיל 18, זה יכול להיות גם מהשכל הישר וסבירות שהיא סבירה כלפי האנשים האלה, במיוחד שיש הרבה אלפי מקרים של נכים לצמיתות ואת זה ודאי היו צריכים לראות.
אורי מקלב: מעבר לזה, ביקשנו לדעת האם הוחזרו לכל אלה שפנו, לאחר המכתב, נקודות הזיכוי.
אורי מקלב: אותם 1,600 או כמה שקיבלו מכתבים שהם צריכים לחדש את הזכאות.
אורי מקלב: חלק מהמקרים שהגיעו אלינו, שלא הספיקו, כמו שאמר הסגן שלך כאן, הם רק צריכים לבוא ולתת את זה והכל מסודר.
אורי מקלב: אנשים שפנו אליי בעבר אמרו שהם היו צריכים להביא את המסמך הזה ואת המסמך הזה.
אורי מקלב: אבא לשלושה ילדים נכים בפיגור שכלי קשה, שאחד מהם נפטר לפני שלושה-ארבעה חודשים, הוא היה צריך להביא לשאר ילדיו והוא הביא אישור מהרופא, הוא אמר שהוא הלך לרופא, הוא כן רצה לתת לו, לא רצה לתת לו, עד שהוא כבר הביא את האישור, וזה תסכל אותו, זה היה בדיוק אחרי השבעה, לא הרבה זמן אחרי הפטירה של הבן, שנפטר בהוסטל, תוך כדי שינה.
אורי מקלב: אתה גם מכיר את היהודי.
אורי מקלב: לאחר מכן הם לא הסתפקו, אומר לי העוזר שלו, העובד שלו.
אורי מקלב: זה מקרה אחד, אבל מקרה אחד מלמד על עוד.
אורי מקלב: ושלומדים בבתי ספר מוכרים של חינוך מיוחד והם הופנו לשם על ידי ועדת ההשמה.
אורי מקלב: אני החזקתי את תיק החינוך בעיריית ירושלים, כשוועדת ההשמה היתה אחת מוועדות ההשמה הגדולות בארץ ומאות ילדים עוברים בה ולא הייתי מודע לזה.
אורי מקלב: יכול להיות שה לא היה ספציפי, אבל לא הייתי מודע לזה וגם לא שמעתי---
אוגניה ישראלי: אנחנו לא בודקים נכות רפואית, נקודה, לפי החוק והתקנות.
אוגניה ישראלי: אנחנו מעניקים להורים הדורשים זאת, גמלת ילד נכה, בהתאם למה שכתוב בספר.
אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, לפני שאנחנו משנים, הרי מה קורה היום?
אורי מקלב: אתה אומר שזה קשור לביטוח לאומי, זה לא קשור.
אורי מקלב: מה שקורה היום, רשות המסים לא יכלה לקבל מביטוח לאומי, הם ביקשו מההורה להביא אישור.
אורי מקלב: מה ההורה מביא?
אורי מקלב: ---
אורי מקלב: זה מביא אותנו לשאלה האחרונה, ההגדרה של 'סמוך על שולחנו'.
אורי מקלב: מה ההגדרה של סמוך על שולחנו.
אורי מקלב: כמה כאלה אנחנו מכירים שהילדים היו נכים, נכות שהיא נכות לצמיתות, שהם חיו חיים עצמאיים.
אורי מקלב: ונניח שכבר יש מספר, והלוואי שיהיו יותר, שההורים מרגילים אותם ודואגים שיהיה להם חיי עצמאות, האם הם כבר לא נחשבים 'סמוך על שולחנו'?
יהודה נסרדישי: הם צריכים לקבל תקציבים ממקורות אחרים.
יהודה נסרדישי: הם צריכים לקבל מלשכות שיקום נכים, ממקורות אחרים, הם יקבלו.
יהודה נסרדישי: אני לא הכתובת לכך.
אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, בעוד כמה ישיבות אנחנו נדון בנושא גביית המס, פרמיות או שמטילים על הגובים, על פקידי מס הכנסה, ואז אולי נוכל להרחיב בכל הנושא של הגבייה.
אורי מקלב: 10,000 משלמי מס?
אילן גילאון: זה צריך להיות סיכום הישיבה היום, אני חושב.
אילן גילאון: אחד, שאנחנו פונים אל הביטוח הלאומי ואם אנחנו צריכים להתקין לכם תקנות, נתקין לכם בשמחה, שהם חייבים לקבוע אחוזי נכות לילדים לפני גיל 18.
אילן גילאון: והדבר השני, לקבוע את כל אותם שהם מה שנקרא בכ"ת, בלתי כשיר תמידית, זה צריך לעבור אליו.
אילן גילאון: מה שלא כזה ויש לו פרק זמן לגבי הפיכת נכותו, כל זמן שאתם לא מקבלים הוראה אחרת, זה נשאר אותו דבר.
אורי מקלב: הדבר הגדול שהיום יש סנכרון בין הביטוח הלאומי לבין רשות המסים, וכל אלה שממשיכים לקבל מביטוח לאומי באופן אוטומטי הם לא יקבלו מכתב.
אורי מקלב: איך רשות המסים יידעו, לאחר גיל 18, מי ממשיך להיות מוגדר אצלכם כנכים?
שלומית אבינח: אז אני חוזרת לישיבה הקודמת, כשאת אמרת שהרבה אנשים לא מממשים את הזכות שלהם.
אורי מקלב: זה שהורה בא ושהפקידות תהיה מונחית, זה טוב מאוד.
אורי מקלב: מי שיגיע, אני מבין שהפקיד יגיד לו 'מגיע לך', ולא ייתן לו מידע לא נכון, אבל אנחנו רוצים גם להגיע לכאלה שלא יודעים, שלא ידעו שהם צריכים לפנות.
אורי מקלב: הוא לא מודע לכך שכהורה לילד בחינוך המיוחד הוא זכאי להטבה במס.
אורי מקלב: איך אנחנו מגיעים לאנשים האלה---
אורי מקלב: רבותיי, אני מודה לכם.
אורי מקלב: העיתוי של הישיבה - עשינו אותה היום, ביום ראשון יהיו שלושה שבועות מאז תחילת התוכנית, אני אומר לכם בקול את ההתחבטויות שלי; מצד אחד חשבנו לעשות את זה באופן מיידי.
אורי מקלב: הייתה דרישה מיידית, עשרות פניות לכולנו, גם למינהלות, גם למרכזים לשירותים ציבוריים וגם אלינו כאנשי הציבור.
אורי מקלב: התוכנית גם הגיעה די בהפתעה – לי, וגם לציבור הנוסעים, מזמן יציאת התוכנית לאור, לאוויר הירושלמי, בצורת הפרסום של התוכנית וגם הזמן וההתמצאות, אנו ודאי כולנו היינו רוצים שכשהתוכנית כבר הייתה מתחילה, שכל נוסע יידע, האוטובוסים שלו ברובם איך נוסעים, גם היום, כמעט שלושה שבועות לאחר התוכנית, יודו כולם שעדיין אנשים מתרוצצים ממקום למקום ושואלים ולא יודעים איך להגיע.
אורי מקלב: אני יודע את זה מידע של משפחתי.