GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אתה מדבר על שירות לרווחת התושבים.
אורי מקלב: לא שירות לאנשים מבחוץ, לא גני ילדים ולא צופים.
אורי מקלב: מיעוט הכי מיעוט אבל השימוש הוא גם למיעוט.
אורי מקלב: למה אתה רואה את זה כדבר שלא נותן שירות לתושבים שלך?
קובי מימון: כל הישובים, המועצה היא אותה מועצה שבנויה מכמה מושבים.
קובי מימון: כל הישובים נהנים ממבני הציבור שנמצאים בתוך עשרת.
קובי מימון: ואנחנו כל הזמן פונים לראש המועצה ואנחנו משנים את הדברים.
קובי מימון: אנחנו פועלים להוציא את הצופים מתחומי עשרת וזה בביצוע.
קובי מימון: החוצה.
קובי מימון: כדי להקל את התנועה בעשרת.
קובי מימון: אני לא מוצא שהמושבים, זו אותה מועצה.
קובי מימון: אותה בחורה שגרה בעשרת יכולה ללכת כמה מטר לשדמה או לכפר מרדכי.
קובי מימון: אנחנו ועד של המושב מייצג את האינטרס של המושב של כל המושב כולל דתיים וכולל חילוניים.
קובי מימון: ואנחנו פשוט באים ומבקשים, אין לי שום דבר נגד מקווה.
קובי מימון: אתם הפכתם את זה, קוראים לנו אנטישמים.
קובי מימון: אין לנו דבר וחצי דבר נגד מקווה.
קובי מימון: להיפך, גם לא נגד בית כנסת ואנחנו מוכיחים את זה במעשים, לא בדיבורים.
קובי מימון: ואני בא ואומר אתם רוצים מקווה?
קובי מימון: לא בתחומי עשרת.
קובי מימון: תורידו מאיתנו את מבני הציבור, תשאירו לנו קצת ירוק.
קובי מימון: עכשיו זה שבאים ואומרים שהיה מקווה.
קובי מימון: היה מקווה.
קובי מימון: הוא נסגר.
קובי מימון: גם היה מסגד.
קובי מימון: מה לעשות?
קובי מימון: היה.
קובי מימון: היו הרבה דברים.
יוסי קנדלשטיין: כשעושים דבר המהות חשובה והדרך חשובה.
יוסי קנדלשטיין: וזה גם עלה בהנהלה.
יוסי קנדלשטיין: דיברנו על הנושא הזה.
יוסי קנדלשטיין: השאלה איך מעבירים את זה בהסכמה.
יוסי קנדלשטיין: הצעתי גם לרב וגם פה שהם יבואו בדברים.
יוסי קנדלשטיין: אני בטוח שאם הם היו באים לדבר עם הוועד.
יוסי קנדלשטיין: כמי שנולד שמה המקווה הזו כבר לא עובד, למרות שכתבו לשר הפנים שלפני עשר שנים המקווה עבד וכל מיני שקרים.
יוסי קנדלשטיין: אין דין ואין דיין ואנשים מאשדוד באים לדאוג למקווה בגדרות.
יוסי קנדלשטיין: השאלה היא איך עושים מקווה וגם שלא תהיה מלחמה בציבור.
יוסי קנדלשטיין: הנה הוא, קשה לו ללכת בעשרת במלחמה.
יוסי קנדלשטיין: רבים.
יוסי קנדלשטיין: הוא לא רוצה לריב עם השכנים שלו, עוזי אומר.
יוסי קנדלשטיין: מה אמרתי בדיון הקודם?
יוסי קנדלשטיין: כבוד הרב, אתם רוצים לשכנע.
יוסי קנדלשטיין: בואו תשבו עם הציבור תשכנעו אותם איך עושים את זה בהסכמה.
יוסי קנדלשטיין: אני נולדתי שם.
יוסי קנדלשטיין: קשה לי להרוס את מה שההורים שלי בנו.
יוסי קנדלשטיין: הם באו מאושוויץ.
יוסי קנדלשטיין: הם בנו מקום שכל העולם אומר, רוצים לבוא לגור פה.
יוסי קנדלשטיין: נוצרה מלחמת עולם על העניינים האלה.
יוסי קנדלשטיין: זה לא צריך להיות כך.
יוסי קנדלשטיין: אם זה הולך למלחמה אל תעשה, כך אבא שלי חינך אותי.
יוסי קנדלשטיין: צריך להגיע להסכמות וזה מה שאמרתי מהרגע הראשון.
יוסי קנדלשטיין: פנינו גם לישובים אחרים.
יוסי קנדלשטיין: לא שלא פנינו.
יוסי קנדלשטיין: גם כבוד הרב פנה לישובים אחרים, לכפר אביב, ומקומות אחרים, איפה אפשר.
יוסי קנדלשטיין: זה לא יילך במלחמה.
יוסי קנדלשטיין: אפשר למשוך את זה עשר שנים במלחמה.
יוסי קנדלשטיין: זה לא ילך.
יוסי קנדלשטיין: אף אחד לא יצליח בכוח לכפות רצונו.
יוסי קנדלשטיין: אם כבר מדברים אז המיקום הוא לא טוב.
יוסי קנדלשטיין: עוזי שמדבר על טהרת המשפחה ישב אצלי במשרד ואמר המקום לא טוב.
יוסי קנדלשטיין: ממול גן משחקים, בצד ימין בריכה, באמצע הישוב.
יוסי קנדלשטיין: המיקום שלו לא טוב.
יוסי קנדלשטיין: המיקום של המקווה היה טוב לפני 50 שנה.
יוסי קנדלשטיין: היום הוא במרכז הישוב.
יוסי קנדלשטיין: גם היו צריכים לעשות עירוב בעשרת, עשינו והמועצה עשתה עירוב.
יוסי קנדלשטיין: ואמרו שלא יכולים לגור.
יוסי קנדלשטיין: איך לא פחות חשוב משאלת המה.
יוסי קנדלשטיין: המקווה הזה נסגר.
יוסי קנדלשטיין: הלכתי לראות למה.
יוסי קנדלשטיין: פשוט לקחו את המקווה הזה, עשו מזה בית מרזח.
יוסי קנדלשטיין: מי שהשכיר את זה לבזק עשה עוד חסד עם המקום.
יוסי קנדלשטיין: לעומת מה שהיה.
יוסי קנדלשטיין: ישבו שתו בירות.
יוסי קנדלשטיין: באה בלנית מאשדוד ואיציק מצא יודע בדיוק כי הוא ותיק באזור.
יוסי קנדלשטיין: הלך מישהו ואמר, אם זה עומד בואו שלפחות הציבור יהנה מזה בצורה אחרת.
יוסי קנדלשטיין: אז לא כצעקתה.
יוסי קנדלשטיין: עכשיו, אני אמרתי, אם הרב גפני מוכן לבוא, וצריך למצוא מקום.
יוסי קנדלשטיין: אולי במקום אחר, במושב על יד.
יוסי קנדלשטיין: הדאגה שלי, אני ראש מועצה שלו ושלו.
יוסי קנדלשטיין: הדאגה שלי שהמרקם שנבנה שם ימשיך להתקיים.
יוסי קנדלשטיין: אני רואה בזה חשיבות עליונה.
יוסי קנדלשטיין: כי פה בנו משהו.
יוסי קנדלשטיין: הולכים לבית כנסת.
יוסי קנדלשטיין: אני אומר, כל הילדים שילכו לבית כנסת, שיראו איך זה נראה.
יוסי קנדלשטיין: את המרקם המיוחד קל לפרק.
יוסי קנדלשטיין: כי הרוב מה לעשות הוא דורסני.
יוסי קנדלשטיין: כמו שכל אחד מטיף לנו שצריך לשמור על המיעוט, אנחנו יודעים שצריך לשמור על המיעוט אבל צריך לדעת איך עושים את זה בחוכמה.
יוסי קנדלשטיין: וזה לא נעשה בחוכמה.
יוסי קנדלשטיין: זה נעשה במלחמה.
יוסי קנדלשטיין: במלחמה אין מנצחים.
יוסי קנדלשטיין: כולם מפסידים במלחמה הזאת.
יוסי קנדלשטיין: כי אם זה יהרוס את מרקם התושבים ויתחילו לנדות אז מה עשינו בזה?
יוסי קנדלשטיין: אז יהיה מקווה, אז מה?
יוסי קנדלשטיין: מה זה נותן?
אורי מקלב: במקום להעצים את המאבק הזה, הרי בוועדה הזאת אנחנו מדברים על החלק הציבורי.
אורי מקלב: אחרי זה משרדים מתערבים.
אורי מקלב: משרד הפנים.
אורי מקלב: כל אחד מתערב.
אורי מקלב: מצד שני יש נזקים לכל הצדדים.
אורי מקלב: אנחנו לא ששים אלי קרב.
אורי מקלב: זה לא ייטיב עם עשרת המאבק הזה.
אורי מקלב: דווקא יוסי, אתה תקיים ישיבה עם שני הצדדים.
אורי מקלב: יש כאן טענה על עצם ההתנהלות.
אורי מקלב: מה שאני מציע הוא שאתה תקיים אצלך ישיבה עם אותו כוח שיש לך כראש המועצה האזורית ובסמכות ובניסיון שיש לך ובדרך שלך האישית שאני מתרשם ממנה מאוד.
אורי מקלב: אולי יימצא מקום אחר יותר מתאים.
אורי מקלב: על איזה סדר גודל מדובר?
אורי מקלב: אם נצטרך עוד ישיבה, הרב גפני ואני נוכל לבוא לעשרת.
אורי מקלב: אפשר לנסות דרך חדשה.
אורי מקלב: לעזוב את המשקעים של העבר.
אורי מקלב: בסך הכול התושבים רוצים להמשיך לחיות בהרמוניה, מעוניינים שהשם הטוב של עשרת יישאר על כנו.
עזרא חליפה: כל הזמן אנחנו חיים בתקווה שזה ייפתר.
עזרא חליפה: הרב אמר לנו שאפשר לעשות.
עזרא חליפה: משכנו עוד שנים.
עזרא חליפה: בסוף ראש המועצה דאג להסיר את כל העצים אחרי הישיבה הקודמת, לעשות את זה גלוי, שכולם יראו הנה מקווה ואחרי זה לבוא ולומר שזה לא המקום המתאים?
קובי מימון: אתה בלשון המעטה לא מדבר אמת.
קובי מימון: אתה תפנה למישה סולומון.
קובי מימון: אני בכלל לא ידעתי שהורידו את העצים.
קובי מימון: הקשישים ביקשו להגדיל את החנייה.
קובי מימון: תחזור לגדרות ותשאל אותו.
קובי מימון: אין קשר בין הדברים.
קובי מימון: הבחור מטהרת המשפחה היה אצלי במשרד, אמר לי המקום לא מתאים.
קובי מימון: לא קשור לעצים.
עזרא חליפה: אתה הוצאת מכתב שטנה.
אורי מקלב: במצב הזה לא תוכלו לקיים ישיבה כי יש מתח מאוד גדול.
אורי מקלב: בכל אופן אני אומר אפשר לעשות את זה.
אורי מקלב: מקובל עלי שיוסי קנדלשטיין יתחיל עם המהלך.
אורי מקלב: תעשו ישיבה אחת ברוח טובה, תראו איפה אתם נמצאים.
אורי מקלב: אנחנו נסכים לבוא לעשרת אם תהיה איזו התקדמות מצדכם.
אורי מקלב: מילת סיכום לרב.
יחיאל גברא: אם עוסקים בדבר הזה כל כך הרבה אם אפשר שוועד עשרת יארגן יחד עם יושב ראש המועצה שעה וחצי קורס מה זה מקווה.
יחיאל גברא: איך זה שמוכרים עשר בתי כנסיות עם כל ספרי התורה, למכור הכול בשביל מקווה אחד.
יחיאל גברא: זה נשמע אבסורדי.
יחיאל גברא: נכון?
יחיאל גברא: פשוט לא יודע מה זה מקווה.
יחיאל גברא: אני רוצה לבוא לספר לכם מבחינה מדעית.
יחיאל גברא: אשתי מיקרוביולוגית, חוקרת סרטן במכון וייצמן.
יחיאל גברא: נביא מאמרים מדעיים ונסביר לכם מה זה מקווה.
אורי מקלב: זה צעד בונה אמון.
קובי מימון: לוועד עשרת אין מונופול על אוזני התושבים.
קובי מימון: כבוד הרב יכול לעשות את זה.
יחיאל גברא: כולכם אנשים נפלאים.
אורי מקלב: קופות החולים, ראוי לציין, עשו צעד קדימה, בשיתוף עם מגן דוד אדום, ואנחנו היום נמצאים במצב שממש בקרוב ניכנס להסדר שההתחשבנות תהיה ישירות של קופות החולים מול מגן דוד אדום.
אורי מקלב: זה יתקבל בברכה מאוד גדולה ואני חושב שזה צעד מאוד מאוד חשוב והסדר מאוד מאוד ראוי.
אורי מקלב: נתחיל עם מר רז תמרי.
רז תמרי: ראשית, למען הגילוי הנאות, אני בעברי עובד במגן דוד אדום, אחר כך עבדתי במשרד הבריאות בתפקיד מנהל ענף פיקוח ורישוי אמבולנסים, היום אני עובד בחברת נטל"י שזו חברה פרטית לשירותי רפואה דחופה ונמצא כאן בכובע של מנכ"ל איגוד האמבולנסים הפרטי.
מיקי דור: המפקח של האמבולנסים יוכל להציג את המספרים בקצרה.
יאיר חברוני: 140 חברות פועלות בשוק הפרטי, כ-400 אמבולנסים, הכל מפוקח ומאושר.
יאיר חברוני: אני מדבר על חברות שמוכרות, מפוקחות ומאושרות על ידי משרד הבריאות.
יאיר חברוני: כ-400 אמבולנסים, 10% מהם סדר גודל של ניידות טיפול נמרץ, כ-40 כלים.
יאיר חברוני: אין לי מידע כזה.
יאיר חברוני: אולי החברות הפרטיות---
רענן אשתר: אני מאמבולנס חדרה.
רענן אשתר: אנחנו מפעילים 9 אמבולנסים.
רענן אשתר: אנחנו בחדרה פי שתיים ממגן דוד אדום.
רענן אשתר: אני מתייחס לנתונים שלי.
רענן אשתר: אנחנו מבצעים כ-2,200 קריאות בחודש, 65% מהם זה קריאות מהבתים.
אורי מקלב: אני רוצה להבין, אצלי זה פלא וחידוש ממש.
אורי מקלב: אני מחשיב את עצמי כאזרח מן השורה, אבל אצלי זה חידוש, מכיוון שחס וחלילה נגיד צריך.
אורי מקלב: עכשיו מישהו חולה, איך מתבצעים הפינויים?
אורי מקלב: איזה רופא בא לבקר ואומר, 'צריך לפנות אותו', או כשמישהו לא מרגיש טוב, אני באופן טבעי מזמין מגן דוד אדום, אני לא מזמין חברה פרטית, חברה פרטית היא לפינויים אבל היא לא נותנת שירותי רפואה לפני הפינוי, לכן.
אורי מקלב: איך קורה שכל כך הרבה פינויים יש ורוב הפינויים מתבצעים על ידכם?
אורי מקלב: רק כדי להבין.
רענן אשתר: אנחנו נותנים שירות רחב היום, גם שירותים שלא קיימים.
רענן אשתר: יש לנו בעיה בגלל שהאוכלוסייה שלנו היא אוכלוסייה חלשה---
אורי מקלב: רישיון לאירוע מחייב שיהיה אמבולנס באירוע, אז אם לא נותנים מגן דוד, כנראה גם שם התעריפים יותר נמוכים.
זאב צוקרמן: הרעיון המרכזי, והוא עדיין לא מגובש סופית, אבל זה מה שהבנתי מהמאמצים של משרד הבריאות, להוביל את העניין הזה, שאחת משתי שיטות תיעשה; הרי המידע על חולים מאושפזים נמצא אצל הקופות, ברגע שיש את המידע של החולים המאושפזים, יועבר ההחזר למגן דוד אדום.
זאב צוקרמן: אופציה שנייה, זה שהמטופל שנדרש בעצם לשלם, הוא לא משלם, אבל הוא מגיע עם מכתב הסיכום שלו למרפאה ואז הוא מקבל את ההתחייבות.
זאב צוקרמן: כרגע הנושא הזה עוד לא סגור סופית---
מיקי דור: אופציה שנייה, שאדם פונה באמבולנס של טיפול נמרץ, או ניידת טיפול נמרץ, שבהם לפי החוק אדם צריך להשתתף ב-50%, בזמן שאין אשפוז.
מיקי דור: באופציה הזאת, מה שאנחנו מבקשים, על דעת הקופות, שאדם יגיע לקופתו עם בקשת התשלום, ישלם לקופה את ה-50% והקופה תעביר את מלוא הסכום לחברה שביצעה את ההסעה.
אורי מקלב: הדבר השני שמאוד חשוב לי, זה עוד היבט.
אורי מקלב: הוא חשוב לי גם לגבי מגן דוד אדום, אבל קל וחומר לגבי החברות.
אורי מקלב: שלא יהיה מצב שאתם פעם אחת משאירים אצל אותו חולה, אותו מפונה, שובר תשלום, ואחרי זה גם הולכים לקופת חולים, ויכול להיות שכאן ייווצר מצב כזה שגם האזרח, מחוסר מודעות, הבן שלו, לא ידעו, יש לו שובר, הוא לא יודע, הוא יילך לשלם את זה בדואר ו... אז מול מגן דוד אדום, שזה משהו גדול ומבוסס זה מסתדר, אבל אני רוצה לראות איך זה מתבצע מול כל כך הרבה חברות.
אורי מקלב: שלא יהיה מצב שישאירו אצל החולה, המאושפז והוא גם יצטרך להגיע לקופת חולים, או שלא יגיע וישלם את זה, וגם החברה.
אורי מקלב: .. לדברים האלה אני רוצה להתייחס.
אורי מקלב: אחרי שהצגנו את הבעיה, אנחנו נעשה את הסבב ואחרי זה נסכם.
רענן אשתר: כמו שמגן דוד אדום ידע לדבר עם קופת החולים, אין לו שפה מיוחדת.
רענן אשתר: באותה שפה שמגן דוד אדום ידבר עם קופת החולים, זו השפה שאנחנו נדבר איתם.
רז תמרי: איך הפרצה הזאת נסגרת במגן דוד אדום?
רז תמרי: זה למעשה אותו דבר.
רז תמרי: זה צריך להיות בדיוק אותו דבר.
רז תמרי: אני אענה בשמם.
רז תמרי: אני חושב שההסדר הזה שאזרח יקבל את ההתחייבות בגמר הפינוי ואחרי זה יצטרך לגשת איתו לקופה והקופה תעביר את התשלום.
רז תמרי: פה לא תוכל להיות באמת מערכת כזו שקשורה בהעברת קבצים וכאלה, אבל לפחות הוא באמת רק יעביר מסמך התחייבות והקופה תשלם את זה.
אורי מקלב: מר עמוס כנף, אתה רוצה להוסיף משהו?
רז תמרי: הכי נכון להפיץ את זה מהצד השני של ההתחייבות.
יורם פרדינרו: לגבי מידע, ואנחנו כמובן בעד לפרסם את הזכויות של המבוטחים בכל דרך אפשרית, אגב, יש פרסום שהקופות חבות בו, אחת לשנה הן נדרשות לשלוח לבתי המבוטחים מסמך שמדבר על השתתפויות עצמיות בשירותים רפואיים.
יורם פרדינרו: אנחנו בעד כל ערוץ, אין לנו שום בעיה עם זה.
יורם פרדינרו: עכשיו אני רוצה לומר כאן כמה דברים עקרוניים.
יורם פרדינרו: אחד, הוזכר כאן קודם שהחוק מחייב אותנו לבצע החזרים על פינויים באמבולנס רק כשמדובר באמבולנס של מגן דוד אדום, והמציאות היא כזו שבאמת אנחנו פועלים גם באמצעות חברות פרטיות.
יורם פרדינרו: אין לנו שום בעיה לעבוד עם חברות פרטיות, אני רק רוצה להבהיר ולהדגיש שהבסיס לעבודה עם חברות פרטיות הוא בסיס הסכמי, לא על בסיס החוק, ואנחנו כבר היום קשורים עם 10 עד 15 חברות אמבולנסים פרטיות, אנחנו קשורים בהסכמים, יש מערכת יחסים טובה, יש מחירים מוסכמים והדבר הזה צריך להיאמר כאן על השולחן הזה, כי אין כאן איזה שהוא תעריף אחיד.
יורם פרדינרו: חברה אחת גובה איקס, חברה אחרת גובה וואי, יש משא ומתן, יש הסכמות וצריך להבין שהבסיס לכל ההידברות עם חברות האמבולנס הוא בסיס של הסכם, של חוזה, יש כאן עניינים מסחריים, יש כאן עניין של במקומות מסוימים אולי רוצים לצאת למכרז, אולי לא.
יורם פרדינרו: יש כאן כל מיני אופציות שצריך לקחת אותן בחשבון.
יורם פרדינרו: אם הדבר מתאפשר והאיגוד ירצה לייצג את חברות האמבולנס, לצרכי הנהלים, שיטות העבודה בין קופות החולים ובין חברות האמבולנס, מבחינתנו אין מניעה בדבר הזה, כדי לקבוע איזה שהם סטנדרטים איך מעבירים התחייבות, איך משלמים, מועדי תשלום וכולי.
יורם פרדינרו: מבחינתי הדבר הזה בסדר, הוא ראוי, במקום לנהל משא ומתן עם 140 חברות אמבולנס.
יורם פרדינרו: אגב, לא בטוח שמתוך כל ה-140 חברות האמבולנס הפרטיות, כל קופה תרצה לעבוד עם כל ה-140.
יורם פרדינרו: בהחלט ייתכן שעם חלק לא נרצה לעבוד, וכמו שבכל תחום אחר בשירות רפואי לא כל קופה עובדת עם כל הספקים בתחום.
יורם פרדינרו: אני רק חוזר ומבקש להדגיש את העובדה שהבסיס לעבודה שלנו עם חברות האמבולנס הפרטיות הוא בסיס של הסכם ולא מכח החוק, ואנחנו שמחים על הדבר הזה וזה בסדר, זה עובד טוב, באותם מקרים שיש הסכם.
דובר: זה תקין מבחינה חוקית, לצערנו.
אורי מקלב: זה ההסדר הזה, שכל אחד עושה וההוא מתפלל שהוא לא יצטרך לקחת ממנו, כי הוא נותן לו כסף, כדי שלא ייקח אותו.
אורי מקלב: ברוח זו אנחנו יכולים לסכם את הישיבה, אנחנו נעמוד גם בלוח הזמנים.
אורי מקלב: רבותיי, בשונה מהרבה ישיבות פה, אנחנו הפעם מסיימים את זה ברוח טובה ובאווירה טובה.
אורי מקלב: קודם כל באמת לתת את המחמאות ואת העידוד והברכות למשרד הבריאות בראש.
אורי מקלב: והבשורה שלנו היום היא בשורה עוד יותר גדולה, שאנחנו מרחיבים את זה גם לחברות הפרטיות.
אורי מקלב: זו מגמה חיובית, זה ייכנס להסדר, ואני חושב שאנחנו עשינו כאן צעד גדול.
אורי מקלב: אני אספר לכם סיפור קטן שממש התביישתי בו.
אורי מקלב: ביום כיפור כלתי היתה צריכה ללדת, אחיה הלך לבן שלי לקרוא לו מבית הכנסת, 'חיה צריכה.
אורי מקלב: .. אתה צריך לבוא', נו, מה עושים?
אורי מקלב: אז חשבו להזמין איזה נהג, הפינויים שיש היום, להביא אמבולנסים שגויים הם הנהגים, אבל היה שם אמבולנס שכונתי.
אורי מקלב: הוא בדיוק פינה איזה ילדה לבית חולים, אז היא שאלה אם אפשר להצטרף 'כן', שגם היא תעלה, הם עלו והכל בסדר, הגיעו לבית חולים.
אורי מקלב: בסוף היום אני אומר לו 'תשמע, אתה צריך לשלם למגן דוד אדום'.
אורי מקלב: כמו שאני מכיר ממגן דוד אדום, גם כשעושים שני פינויים ביחד, משלמים לא חצי, וחוץ מזה 'מגן דוד אדום פינו אותך'.
אורי מקלב: 'בסדר, אם צריך לשלם, צריך לשלם'.
אורי מקלב: למה אמרתי לו?
אורי מקלב: 'צריך לעקוב אחריהם שלא תחשוב שלא קיבלת שום דבר, אחרי זה תקבל אלפי שקלים'.
אורי מקלב: בסוף הבנתי שזה לא נכון.
אורי מקלב: אני אפילו לא ידעתי מזה.
אורי מקלב: אמרתי לו 'תשמע, אני מצטער'.
אורי מקלב: ביקשתי מהבת שלי להיכנס לאינטרנט, לבדוק מה באמת החוק ולא, מה פתאום, אם היתה לידה, וברוך ה' היתה לידה במוצאי יום כיפור, אז----
אורי מקלב: איך מצב היחסים בין מגן דוד אדום לחברות הפרטיות?
אורי מקלב: יש איזה מכשיר שנקרא סקנר.
אורי מקלב: הרבה שנים לא ראיתי את המכשיר הזה, היה מכשיר שהזמינו מארצות הברית שהיו עולים על תדרים של תקשורת.
אורי מקלב: בארץ זה לא חוקי, בארצות הברית זה כן חוקי, שאלתי בשביל מה צריך את זה בארצות הברית?
אורי מקלב: הסבירו לי שכשיש תאונת דרכים, אין כזה דבר שמזמינים גרר, הגרר הראשון שמגיע הוא זה שלוקח, בגלל שהמהירות יותר חשובה מהכל.
אורי מקלב: חברות הגרר עומדות עם סקנרים, מאזינים, ברגע שהם שומעים שהיתה תאונה, שיש איזה פקק, משהו באיזה מקום, הם רצים במהירות למקום כדי שהם יהיו הראשונים---
אורי מקלב: תודה רבה, רבותיי.
אורי מקלב: הנושא הראשון זה הקמת מאגר עם פרטי מידע על רכבים במשרד הרישוי לעיון הציבור.
אורי מקלב: שלציבור, בבואו לקנות רכב, או לשנות בעלות, יהיה את המידע המקסימלי על הבעלויות הקודמות של הרכב, על ההיסטוריה של הרכב, עיקולים, שעבודים, תאונות.
אורי מקלב: דנו בזה בהרחבה, תיכף נשמע גם את ההתקדמות בנושא הזה.
אורי מקלב: הנושא השלישי זה המדיניות של משרד הרישוי של אי חידוש רישיון נהיגה לנהגים או לבעלי רישיונות שלא חידשו בזמן.
אורי מקלב: לא דיברנו על כאלה שקיבלו שלילה, כאלה שהיו מעוכבי רישיון למשך תקופה שהיו צריכים לעבור מבחן עיוני ומעשי, אלא אנחנו מדברים על כאלה שבמשך זמן מסוים לא חידשו את הרישיון והם אמורים לעבור טסט מחדש.
אורי מקלב: (סבב נוכחות).
אורי מקלב: הנושא הראשון, כמו שאמרנו, זה הקמת מאגר פרטי רכב.
אורי מקלב: ידוע לנו וזה ברור שכל חשיפה של מידע לציבור היא בעייתית, אבל התקדמנו בנושא הזה בהרבה מישורים.
אורי מקלב: היום אין שום בעיה לאדם להיכנס, אני חושב שבעשרה שקלים, דרך האינטרנט, לדעת את רכושו של אדם, מה רשום על שמו בטאבו, מגרשים, דירות, מה יש עליו, אם יש שעבודים, כמה כסף וממתי זה.
אורי מקלב: לאנשים כמעט אין שום בעיה להיכנס, לקבל את המידע, בכל שעה, 24 שעות ביממה.
אורי מקלב: רכבים שנקנים ביד שנייה, כפי שידוע, המצב הוא לא פשוט.
אורי מקלב: אדם קונה רכב יד שנייה, במיוחד ברכבים הזולים יותר והישנים יותר שיש להם היסטוריה ארוכה ועברו כמה שנים, בכל שנה שעוברת על רכב יכולות להיות פגיעות שונות, הרכב הזה עובר טלטלות לא קטנות, ואדם שקונה צריך להסתמך על האדם שמוכר לו וזה היה בסדר, הבעיה היא שברוב המקרים זה בכלל לא האנשים הפרטיים, אלה סוכנים כאלה ואחרים, מגרשי מכוניות, שמפרסמים את עצמם באופן שנראה כאילו פרטי, כפי שהרחבנו בישיבה הקודמת ובסופו של דבר לאדם אין מושג לגבי ההיסטוריה של הרכב ויש הרבה נפילות בפח בעקבות זה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שכמה שיותר קשה, אדם לא יכול להתאמץ, הוא מתייאש מראש, מסתכן, לוקח "ריזיקה", ופעמים הוא אפילו לא יודע מה ה"ריזיקות" שהוא לוקח.
אורי מקלב: מעבר לזה, אנחנו גם יכולים לעשות עוד דברים.
אורי מקלב: לאפשר לבן אדם לקבל קוד, כמו שהיום נותנים כולם, קופות החולים, חברות הביטוח, הבנקים, ואדם שהוא באמת ישר, יש לו קוד, הוא יוכל להיכנס ויוכל להראות לקונה שלו, 'אני אראה לך, אתה יכול להיכנס', בגלל שהוא יודע שזה לא כל אחד באופן אקראי שיכול לבדוק את זה.
אורי מקלב: אנחנו גם רוצים לציין שנציג משרד התחבורה אמר בדיון הקודם שיבדקו הליכה בפרויקט משותף עם ממשל זמין, כדי שיוכלו לקבל פרטים.
אורי מקלב: אנחנו נייחד חלק נכבד מהזמן של הדיון שלנו לנושא הזה.
אורי מקלב: דבר ראשון זה התור.
אורי מקלב: לקצר.
אורי מקלב: אני מבין שיש בזה שינוי, אני רוצה לשמוע, אבל אלינו מגיעות פניות של אנשים שזמן ההמתנה הוא חודש וחצי ולפעמים אף חודשיים.
אורי מקלב: שמחתי לשמוע בישיבה הקודמת שהזמן התקצר, אני מבין שיש איזה הסכם שנעשה לאגודה של בוחני נהיגה בימי שישי, אני מבין שההסכם הזה היה עד סוף 2009, האם זה חודש לקראת 2010?
אורי מקלב: המשמעות של הדבר הזה שבוחני הנהיגה עובדים עוד יום בשבוע, במחזוריות מסוימת, שגם בימי שישי מתבצעים טסטים וזה יכול להקל מהרבה בחינות ולהרבה אנשים, וגם ישפיע על זמן ההמתנה.
אורי מקלב: אנחנו מעוניינים ורוצים לשמוע בעניין הזה.
אורי מקלב: המורה קובע את הזמן שהוא מגיש את התלמיד.
אורי מקלב: זה דבר נכון והוא צריך גם לעבור מספר שיעורים, אבל לאחר מכן מורה שיש לו חוסר בשיעורים, הוא לא מלא, הוא מתמרן.
אורי מקלב: הוא יכול למלא את זמנו לפי איך שהוא רוצה.
אורי מקלב: יש לו נבחן, יש לו מישהו שנמצא בידיים שלו, הוא עכשיו מתמרן איך שהוא רוצה, 'אתה צריך לעבור עוד כמה שיעורים', אבל ודאי וודאי שאם צריך לחכות חודש וחצי בין טסט ראשון לטסט שני, בין טסט שני לטסט שלישי, גם האדם עצמו צריך לקחת הרבה שיעורים, לא רק כדי שיהיה מוכן לטסט השני, אלא בגלל שעובר זמן וככל שעובר זמן, אדם צריך לקחת יותר שיעורים.
אורי מקלב: קודם כל הוא מחכה זמן, דבר נוסף זה גורם שהוא צריך לקחת יותר שיעורים כדי להיות מוכן לטסט, והדבר השלישי זה המחיר שהוא צריך לשלם על הטסט, גם אגרה למשרד הרישוי וגם למורה.
אורי מקלב: דהיינו מורה יכול לעשות בשעתיים שני טסטים וזה משהו כמו 800 שקלים, על העמדת הרכב שלו למבחן מעשי.
אורי מקלב: זה כואב לאנשים.
אורי מקלב: כשמדובר בכמה טסטים, מחיר הטסטים יכול להגיע כמעט לאותו מחיר שעולה לו לימוד הנהיגה.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו על החזרת הפיקוח על שיעורי הנהיגה.
אורי מקלב: אנחנו נרצה לשמוע גם על זה, האם משרד התחבורה יחזיר את הפיקוח על מחירי שיעורי הנהיגה והמבחנים.
אורי מקלב: עד כאן דבריי, מכאן אנחנו עכשיו פנויים ורוצים להאזין לכם ואני אתחיל עם הדובר הראשון, מר חנן אהרן, נציג משרד התחבורה.
חנן אהרן: אני אמרתי, בהמשך אנחנו רוצים לעשות את זה עם כרטיסי אשראי גם, שכל אחד עם כרטיס אשראי יוכל להיכנס.
חנן אהרן: מי שאין לו נגישות יוכל לקנות כרטיס חכם מתהיל"ה.
חנן אהרן: בהמשך, עם תעודת זהות חכמה יוכלו להיכנס וגם עם כרטיסי אשראי, אחרי שיסדירו את נושא התשלום מולם.
חנן אהרן: כרגע, ברבעון של 2010, כל בעל רכב יוכל להיכנס בצורה מאובטחת לרישיון הרכב שלו, הוא יוכל לראות את כל הפרטים, ובסופו של דבר הוא יידע אם הוא יכול להעביר בעלות או---
חנן אהרן: במאגר שלנו אין מידע על תאונות דרכים, רק על רכב שהוא אובדן גמור.
חנן אהרן: הוא יוכל לראות את זה ברישיון הרכב.
חנן אהרן: מעבר לזה אין לנו מידע על תאונות.
דורון אובז'נק: 309, אלה נתונים שמופיעים במאגר הרישום?
אורי מקלב: הדבר השני, המידע הזה הוא מידע חשוב, אבל הוא עדיין לא שלם והוא גם לא נותן תמונה שלמה.
אורי מקלב: אני מציע שבשלב הזה נשמע עוד שני דוברים, מה הם אומרים בנושא הזה ואחרי זה תענה על הכל ביחד.
חנן אהרן: בוא נתחיל קודם כל עם מאגר כזה שלא היה אף פעם, שבעל רכב יוכל להיכנס לרכבו ובמקום להגיע למשרד הרישוי ולחכות בתור כדי לקבל פרטים על הרכב, אם יש שעבוד או אין שעבוד או עיקול, הוא יוכל להדפיס את זה אפילו ולהראות את זה לקונה.
חנן אהרן: אני חושב שזו התקדמות גדולה מאוד.
חנן אהרן: תמיד אנחנו רוצים להיות הכי טובים, אבל בואו נתחיל עם משהו ואני חושב שזו התקדמות שלא היתה בעבר והיא תקל גם על התורים במשרד הרישוי, גם על האזרחים ותמיד אפשר לבחון אפשרויות נוספות בעתיד, עם ההתפתחות הטכנולוגית וכן הלאה וכן הלאה.
אורי מקלב: סליחה, איזה מידע שניתן לחברת הביטוח לא יינתן היום לבעל הרכב?
אורי מקלב: אני עד היום ידעתי שדווקא השאיפה של המועצה לצרכנות להכניס למודעות שהצרכנים יקבלו את המידע.
שרית כהן: אני אתן לך דוגמה יומיומית.
שרית כהן: לצערי עשיתי עשרות שיחות טלפון וזה הולך ככה; בן אדם רואה מודעה בעיתון, או באתר אינטרנט, מתקשר, 'שלום, רוצה לדעת פרטים לגבי המאזדה'.
שרית כהן: דבר ראשון אתה רוצה לברר שהרכב באמת שייך לך.
שרית כהן: אתה אומר 'אדוני, הרכב שייך לך?' הוא אומר לך 'כן', 'רשום על שמך ברישיון הרכב?
שרית כהן: ' אומר לך 'כן'.
שרית כהן: אוקי, שואל מה מצב הרכב, מה הבעלויות הקודמות, כל מידע שאפשר להוציא בטלפון.
שרית כהן: 'אוקי, נשמע לי בסדר, מתי אני יכולה לבוא לראות?
שרית כהן: ' קובעים, נוסעים לראות ואז אתה מגיע לראות את הרכב, אחרי שבזבזת חצי יום עבודה, אחרי שעשית שיחות טלפון, אחרי שבזבזת דלק וזמן ונסיעות פתאום אתה רואה שהבן אדם שמוכר לך, השם שלו זה לא מה שרשום ברישיון, הוא מתחיל להגיד לך 'זה של אחותי', 'זה של בן גיסי'.
אורי מקלב: את מבקשת ממנו רישיון?
אורי מקלב: איפה העוקץ?
אורי מקלב: כשמתברר שמישהו מכר רכב שלא שלו?
שרית כהן: ולרוב זה רכב באיכות ירודה, כי הרי סוחר צריך להרוויח על האוטו, זאת הפרנסה שלו.
שרית כהן: למשל הוא קנה רכב ב-20,000 שקלים, כי הוא יודע שהמצב שלו קטסטרופה, השקיע בו שייראה מבחוץ מבריק ויפה וחדשני, והוא מוכר אותו במחיר מחירון של למשל 50,000 שקל.
אורי מקלב: המידע הזה שעכשיו יהיה, מה הוא יכול לעזור?
אורי מקלב: הוא יביא את המידע איתו והוא יביא את---
אורי מקלב: אבל אני כן מתחבר למה שאתה אומר, מה זה ייתן לו.
אורי מקלב: זה נכון, אם רק בעל הרכב יכול להיכנס, זה לא נותן הרבה.
אורי מקלב: העיקר חסר מן הספר במידה שאנחנו ניתן רק לבעל הרכב להיכנס למידע.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לעשות אותו נגיש, מעבר לכך שהמאגר הוא רק לכאלה שנמצאים בתוך מערכת תהיל"ה.
אורי מקלב: אלה דברים שהם לא לכולם, זה לא לציבור.
אורי מקלב: זה לא דבר שנכון לכולם, זה דבר שמצומצם למי שיש לו.
אילן מלמד: אני גם מברך על הפתיחות של משרד התחבורה.
אילן מלמד: הפתיחות הזאת היא בסדר, רק צריך לעשות עוד מהלך אחד, ולמה אני מתכוון?
אילן מלמד: כשרכב עובר בעלות, יש כמה קריטריונים חשובים ביותר שמשפיעים על הערך שלו והקריטריונים האלה צריכים להיות גלויים.
אילן מלמד: מה שפה מוחמץ זה שכל הנתונים האלה קיימים, רק צריך לבוא ולשים אותם במקום אחד ולפתוח, בלי לפגוע כמובן בזכות הפרטיות.
אילן מלמד: כמות הקילומטר שהרכב עבר.
אילן מלמד: יש לנו בשורה, ברישיון הרכב משנת 2010 הדבר הזה יופיע, יירשם בטסט.
אילן מלמד: כשמופיע ברישיון הרכב שהרכב עבר בטסט הקודם 120,000 קילומטר, יקשה על אנשים עכשיו למכור אותו כרכב שעבר רק 20,000 קילומטר.
אילן מלמד: אני רוצה להגיד לך, כמנהל כללי של איגוד המוסכים, שאנחנו נתקלים במאות מקרים בשנה שאדם קנה רכב והוא קנה את הרכב עם 50,000 קילומטר ומשהו והוא מגיע למוסך לטיפול של 60,000 קילומטר ופתאום במוסך, כשמקישים את פרטי הרכב, מתברר שהרכב הזה עבר טיפול 60,000 לפני שנתיים.
אילן מלמד: הפעולה הזאת של רישום הקילומטרז' ברישיון הרכב מקלה מאוד.
אורי מקלב: מר מלמד, תן לנו לכוון אותך.
אורי מקלב: אתם לא חוששים מזה שאנשים לא ירצו לבוא לתקן את הרכבים אצלכם, כיוון שאם כל תיקון וכל מה שהיה יהיה אחרי זה ידוע לכל ומי שירצה לקנות את הרכב בעוד שלושה חודשים---
אורי מקלב: אתה מבקש לפתוח את כל המידע שלכם לציבור?
אורי מקלב: אני שואל אותך, אם אנחנו רוצים היום לקחת את המידע שיש בידכם ולהקים מאגר מידע שכל מי שירצה, ברשות או לא ברשות, נניח ברשותו של בעל הרכב, לא ניכנס לזה עכשיו, אתה לא חושש מזה שאנשים לא ירצו שייכנסו עד כדי כך לכל מה שהם טיפלו?
אורי מקלב: לכן באתי ושאלתי אתכם, זה נכון לגבי הטיפולים.
אורי מקלב: אבל לגבי התיקונים?
אורי מקלב: נניח שיש רכב שהיו לו בעבר בעיות בהצתה, בעיות שלא ידעו, כל זה יופיע עכשיו, שכל שבוע הוא נכנס למוסך עד שגילו את התקלה.
אורי מקלב: ההוא יראה את זה, הוא לא מבין בזה, 'מה, כל שבוע הוא בא?
אורי מקלב: תן לי לקחת משהו שהוא גלאט כשר, שהוא היה חלק, ללא שום שאלה, תעזוב אותי מרכב שהתעוררה איזה שאלה והייתי צריך להחליט וטיפלתי בזה'.
אורי מקלב: על זה תענה, מדוע מזה אתם לא חוששים.
אילן מלמד: על איכות והיסטוריית הטיפולים דיברנו, והרמה הטכנית של הרכב נבדקת היום במכון בדיקה.
אילן מלמד: בדיקת רכב זה עניין יקר, זה עניין של 400 שקלים ומעלה.