GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי הוכמן: הקמת חברת דואר ישראל בעצם שינתה את הסביבה המשפטית, העסקית, שבה החברה עובדת, אבל זה חייב מערך התייעלות והסכמים קשים מאוד שגם העובדים וגם ההסתדרות היו צד לכך, כולל הצורך להיפרד מ-450 עובדים שנפרדנו מהם והם בעצם עזבו את הדואר, והתחייבויות של חברת דואר ישראל, לגבי מסגרות כח אדם, ומה אנחנו יכולים להעסיק, כאשר אם אנחנו לא עומדים במסגרות האלה, אנחנו גם עלולים לקבל קנסות ועונשים אחרים ולכן המערכת היא מערכת מאוד מאוד הדוקה, כאשר תמיד בתוך המסגרת הלוחצת הזאת הנושא של שירות לקוחות, פיתוח שירותים וההשתדלות שלנו לתת שירות כמה שיותר טוב, עומד במרכז העניין.
אבי הוכמן: אנחנו משתדלים לפתוח סניפים חדשים בהתאם לצורך, כאשר העניין כאן הוא התפתחות של יישובים, גידול באוכלוסייה, פיתוח עסקים, אבל אנחנו לא יכולים לפתוח את כל הסניפים ואת כל היחידות שאולי היינו רוצים.
אבי הוכמן: אני חייב לומר, אנחנו גם עובדים באיזה שהיא מסגרת והמסגרת זה הרישיון הכללי שמשרד התקשורת הנפיק לחברת דואר ישראל ואנחנו עושים את כל המאמצים לעמוד במסגרות של הרישיון, כולל הנושא של מספר יחידות דואר שיש במדינת ישראל.
אבי הוכמן: כנ"ל למשל בשכונת רמות בירושלים, שיצאנו למכרז.
אבי הוכמן: נבחר שוב פעם סוכן ואחרי שהוא התחיל את תהליך ההכשרה הוא הודיע שהוא לא רוצה, והנה אני נמצא, שוב, במכרז בשכונת רמות בירושלים, על מנת להביא את עצמי למצב של שירות טוב.
אבי הוכמן: אני יודע שיש תור ארוך וזמן המתנה ארוך ברמות.
אבי הוכמן: אני לא אוהב את זה, אבל אני כרגע פועל בהתאם לתנאי השטח על מנת לשפר את זה כמה שיותר מהר.
אבי הוכמן: אני חייב קודם הערה אחת, ואני שמח שנענית להזמנה לבקר בדואר; סניפי הדואר, וכולל סוכנויות הדואר, בהשקעה מאוד גדולה, שינו את חזותם והם לא נראים היום בצורה שהם נראו בעבר, אלא כל סניפי הדואר, כולל סוכנויות, נראים היום בחזות אחידה מתוך כוונה להקים רשת קמעונאית אחת שנראית אותו דבר בכל מקום ומקום ואנחנו משקיעים הון עתק בנושא חזות הסניפים.
אבי הוכמן: אנחנו שינינו את הסניפים, היום יש פלזמות, יש מערכות לניהול תורים.
אבי הוכמן: כל הסניפים היום נראים בצורה שונה, כולל השקעה שאנחנו עושים אצל הסוכנויות.
אבי הוכמן: איפה הקושי, לאור השאלה של חברת הכנסת סולודקין, לגייס סוכנים?
אבי הוכמן: לגייס סוכן, כמו שאמר חבר הכנסת, יש כאן עניין של השכלה וידע, אבל צריכים לזכור שאנחנו מפקידים בידיו כסף, שזה מלאי ובולים ודברים אחרים, ואנחנו מפקידים בידיו בעצם את מערכת המחשוב של הבנק, שזה בנק הדואר.
אבי הוכמן: יש כאן אחריות גדולה מאוד, כולל אחריות אישית והצורך לתת ערבות אישית, או ערבות בנקאית, בגין המלאי הכספי, כי אנחנו גם נותנים כסף פיזית, כמלאי, כסחורה, לצורך הפעלת הסוכנות, בידי הסוכן ולכן לא אחת אנשים נכנסים למכרז, הם חושבים ש'אני נכנסתי לדואר והכל הסתדר' ופתאום הם עומדים בפני מצב שהם צריכים לתת ערבות ופתאום הם אחראים על כסף.
אבי הוכמן: יש אנשים שזה לא מסתדר להם והם נכנסים לוויבראציה והם בורחים מהעניין הזה, ויש כאלה שנשארים, אבל ככלל המודל עובד, הראיה המספרית, ואנחנו גם מסתכלים על הנושא הזה של סוכנים מקרוב ומה שאנחנו עושים גם בנושא הסוכנים זה לשפר את התמורה בגין השירותים, ואני חייב לומר שהשירותים החדשים, השירותים הרווחיים, כמה שאני מרוויח יותר אני נותן יותר לסוכן.
אבי הוכמן: על השירותים הבסיסיים, שאין הרבה רווח בגינם, למשל מכירת בולים רגילה, הרווח הממוצע על מכירת בול רגיל זה סדר גודל של 5%.
אבי הוכמן: אני לא יכול לשלם יותר מ-5% על מכירת הבול היחידני לסוכן, אבל למשל על עסקת בנק הדואר אני יכול לשלם לו הרבה יותר ואני גם יותר מעוניין.
אבי הוכמן: גם על פי החוק, צריך להבין שהם לא עובדים ביחסי עובד-מעביד, בין הדואר לבין הסוכן.
אבי הוכמן: יש הגדרה מיוחדת בחוק לנושא סוכנים, ואז בעצם אני לא משלם להם משכורת, אני משלם להם עמלות על פי המכירות ועל פי מה שהוא מבצע, ולכל שירות ושירות יש עמלה אחרת, אין עמלה אחידה.
אורי מקלב: שתיים, לפני שאנחנו פותחים את הסבב, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות: זמן ההמתנה של לקוחות.
אורי מקלב: אתה כתבת בדברי התשובה, בסעיף 6, שבבדיקה שלכם מינואר עד אוגוסט זה עומד בממוצע של שש דקות, ובלמעלה מ-75% מיחידות הדואר זמן ההמתנה הממוצע אינו עולה על עשר דקות.
אורי מקלב: יש פה קצת סתירה, האם זה שש דקות, האם זה עשר דקות.
אורי מקלב: השאלה אם אתם באמת מרגישים שהזמן הממוצע הוא לא יותר מעשר דקות, גם לא בזמני לחץ.
אורי מקלב: הדבר השני, על כמה בתי אב יש סוכנות דואר.
אורי מקלב: אני מבין שבפריפריה יש, לפי מה שקבעתם, לפי 1,600 בתי אב.
אורי מקלב: זה אולי לא גבוה, אבל אנחנו צריכים להבין שזו פרישה מאוד גדולה, ויכול להיות ששם אין טענות.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין ש-1,600 בפרישה של יישובים, כפרים ומקומות כאלה, זה יכול להיות קילומטרים רבים עד שזה מגיע ל-1,600, אבל בתוך הערים דובר על ממוצע של 3,400.
אורי מקלב: 3,400 או 3,600 בתי אב.
אורי מקלב: על כל 3,400 או 3,470 בתי אב יש סוכנות דואר, בממוצע.
אורי מקלב: השאלה איך הגעתם לממוצע הזה.
אורי מקלב: יכול להיות שזה נמצא בכמה מקומות, אולי בתל אביב, אבל בשאר המקומות זה יכול להיות באזורים של צפון הארץ, לא במרכז הארץ, שם זה אולי הגיע ל-10,000 יחידות אב.
אבי הוכמן: לא.
אבי הוכמן: תשלום בכרטיסי אשראי אפשר באשנב אבל זה מותנה בכך שהמוטב, קרי בעל החשבון, לדוגמה חברת הבזק, אם חברת הבזק מסכימה שהתשלומים שלה יתקבלו בכרטיס אשראי, אז זה יתקבל גם בכרטיס אשראי ברמת האשנב.
אבי הוכמן: אם המוטב לא רוצה שישלמו את התשלומים שלו עם כרטיסי אשראי, אז אני לא אקבל.
אורי מקלב: רבותיי חברי הכנסת, אולי אתם רוצים עכשיו להוסיף משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרה הזה אני מבינה שאתם לא הלכתם למספר 2---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הרווח הממוצע של סוכן כזה, למשל בבית שמש, ביחס להשקעה שלו באותו משרד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לעשות את החושבים שלו מה הרווח שלו יהיה במידה והוא מכניס עוד עובד כדי שזמן ההמתנה יהיה עשר דקות או חמש דקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, יכול להיות שזה קיים.
אורי אריאל: אני רואה שאתם משתפרים, אני בטוח שאתם רוצים יותר ואני בטוח שאתם רוצים להרוויח יותר ולתת שירות יותר טוב, ולהיות רווחיים ולהשקיע ולהיות הבנק הכי גדול במדינה, מאה אחוז, שימו לנו את זה על איזה סקאלה, נבין את המגמה, מה קרה בשנתיים האחרונות ומה יקרה בשנה הבאה.
אורי אריאל: אני מזדהה איתך, אני מודה לכם, זה נהדר, אבל לא מספק.
אחמד טיבי: אני רואה את המכתב שלך, של המנהל הכללי, לגבי שירותי חברת דואר ישראל לציבור הלקוחות הרחב והסעיף הראשון מדבר על פתיחות יחידות דואר חדשות בשכונות ובפריפריה.
אחמד טיבי: אין אף סניף דואר חדש לאזרחים הערבים במדינת ישראל.
אחמד טיבי: יש חובה על הדואר לתת שירות ולא להשאיר את המצב כמו שהוא.
אחמד טיבי: אני חושב שמר אבי הוכמן יודע על מה אני מדבר, הוא מכיר את המקרה של טייבה.
אחמד טיבי: דיברתי איתו ובשלב זה המצוקה עדיין קיימת.
יגאל לוי: אני הייתי בטייבה ולפני ארבעה חודשים סמנכ"ל לוגיסטיקה שאחראי על נושא נכסים היה בטייבה ונפגש עם ראש המקום.
יגאל לוי: אני יכול להרחיב את ההסבר, אבל בהמשך.
שמואל גרינברג: דיברת על הנתונים, אני קצת אדייק.
שמואל גרינברג: הנתונים לא מדויקים לגבי המכרז.
שמואל גרינברג: במכרז האחרון לא היה מתמודד, במכרז שהיה עליו מתמודד, שאתה דיברת עליו, זה המכרז החמישי.
שמואל גרינברג: היה מתמודד ולאחר תקופת ההכשרה הוא חזר בו, הוא לא מפעיל את הסניף בפועל ולכן יוצא המכרז השישי.
אורי מקלב: מה הסיבות?
שמואל גרינברג: אני שואל אתכם שאלה, אתם לא רואים מה שקורה?
שמואל גרינברג: יש מכרז ראשון, שני, שלישי, רביעי, חמישי, שישי, מה אתם הולכים לעשות עכשיו?
שמואל גרינברג: מכרז שביעי?
שמואל גרינברג: אתם לא שואלים את עצמכם איפה אנחנו, למה זה ככה?
שמואל גרינברג: יהיה מכרז שביעי, שוב פעם לא יהיו מתמודדים ובמכרז שמיני אותו דבר.
שמואל גרינברג: הנכסים ברמת בית שמש א' הם נכסים יקרים מאוד.
שמואל גרינברג: ברגע שבן אדם הולך לפתוח סוכנות דואר, שוכר מקום, משלם ארנונה, עוד לפני שהוא פתח את הסוכנות, הוא משלם 10,000 שקל בחודש, מי ירצה להתמודד?
שמואל גרינברג: ברמת בית שמש ב', שנבחרו עכשיו מפעילים חדשים לסוכנות, מתקשרת אליי מפעילת הסוכנות, 'אנחנו רוצים להפסיק, לעזוב באמצע, אני ובעלי יושבים שם, ועוד פקידה, ואין לנו הכנסה חודשית בכלל, אולי 1,000 שקל'.
אורי מקלב: המכרז החמישי היה בין הישיבה הראשונה ל---
שמואל גרינברג: החמישי והשישי.
שמואל גרינברג: במכרז החמישי בא דואר ישראל ואמר 'אנחנו נותנים 8,000 שקל לשנה הראשונה למתמודד לצורך השתתפות בשכירות הנכס', ופה באמת היו מתמודדים.
שמואל גרינברג: אז מה זה אומר, אין שירות לתושבים?
אחמד טיבי: בשלב זה אנחנו לא יודעים מי ראש המקום.
אורי מקלב: היום הנושא של שכר דירה מתחיל להיות משהו אקוטי.
שמואל גרינברג: למה במכרז הבא, השישי, האחרון שהיה, זה לא פורסם?
שמואל גרינברג: זה לא היה.
שמואל גרינברג: אני יודע שמחר נציג של הדואר מגיע לבית שמש כדי לפגוש בן אדם שכבר זכה במכרז אחר ועבר הכשרה, וייתכן והוא ירצה לקחת לידיו את הדברים והדואר ינסה.
שמואל גרינברג: .. אם הסתדרנו פה, מוטב.
אבי הוכמן: ואני אפילו אחתום על זה כמנהל כללי על ספק יחיד, עסקה חריגה, למרות חוק חובת מכרזים, כדי לאשר את זה.
אורי מקלב: תבדקו את זה שוב.
אורי מקלב: מר גרינברג, אני מציע שאתה, מר הוכמן, תוציא חוות דעת שלכם שתוכל לשמש יועץ משפטי, האם אתם יכולים כ---
אבי הוכמן: קיבלתי חוות דעת של הדואר.
אברהם מיכאלי: זה לא שחור ולבן שעירייה לא יכולה.
אברהם מיכאלי: לצרכי ציבור יש חכירות מיוחדות.
אורי מקלב: השאלה שנשאלה כאן, על ידי חברת הכנסת שמאלוב, איפה מתפרסמים המכרזים האלה, כדי שאולי ציבור יותר רחב יוכל לדעת שיש אפשרות להתמודד על ניהול כזה.
אורי מקלב: זו שאלה שתענה עוד מעט.
אחמד טיבי: אפשר הערה לסדר?
יצחק פכטר: חל שינוי בבית"ר.
יצחק פכטר: חל שינוי מאוד רציני, מר אורי הולצמן אחר כך אולי ירחיב על הדברים שהשתנו לטובה, אבל אני הייתי רוצה לדבר על כמה נקודות חשובות שצריך להבהיר אותן ולהבין.
יצחק פכטר: אל"ף, סתם כך שאלה שלא קשורה לבית"ר, הממוצע שהבאתם מתמטית פשוט לא מסתדר.
יצחק פכטר: לא יכול להיות שב-75% מהסניפים זמן ההמתנה הוא עשר דקות והממוצע הארצי הוא שש דקות.
הרצל ברמג: מה זמן ההמתנה עכשיו?
אורי מקלב: כמה תושבים יש בבית"ר עילית?
אורי מקלב: זה מאוד קשה לעשות, בצפיפות של אוכלוסין, או בהרחבה בפרישה, ואני גם לא בטוח שבכל סניפי הדואר עובדים עובדים כמו שלנו.
אורי מקלב: זה עובד קצת בצורה אחרת במדינות שונות.
אורי מקלב: אתה צודק בשאלה שלך, אבל זה בעייתי בהשוואה.
אברהם מיכאלי: אם יבדקו את הנושא, לא יצרפו אותנו ל-OECD.
אורי הולצמן: לפני ארבעה חודשים בערך היתה פה ישיבה, היו לי הרבה טענות על הדואר ואני חייב לציין שמאז היה שיפור, שיפור מאוד גדול.
אורי הולצמן: למשל יש מישהו בשם מוטי אבוטבול, שהוא מנהל יחידת הדוורים במודיעין עילית, הביאו אותו גם לבית"ר, הוא עכשיו גם במודיעין עילית וגם בבית"ר והוא עכשיו עוקב אחרי הדוורים.
אורי הולצמן: הרעיון שעמיתי אמר, שיהיה כרטיס, אז במקום כרטיס יש בן אדם שעובר כל יום ובודק בביתנים והוא איתי בקשר הדוק, אם יש בעיה קטנה, הוא מיד בודק.
אורי הולצמן: יש עדיין בעיות, אבל הבעיות יורדות לאט לאט.
אורי הולצמן: לדבריו, ואני גם בודק את זה, מחלקים את הדואר עכשיו כל יום, לא כמו שהיה פעם, פעם זה היה פעם בשישה-שבעה ימים, עכשיו זה כמעט כל יום, ימי א' עד ה', בסוכות לא חולק הדואר בכלל, וזו שאלה שאין לי פתרון לה.
אורי הולצמן: הבעיה הגדולה שלנו, שהיא הבעיה הכי מעיקה, למה הדואר לא מחלק לבתים, וזה בתהליך חלוקה.
אורי הולצמן: אני אתן לך כמה דוגמאות עד כמה זה מפריע.
אורי הולצמן: יש בן אדם שגר ברחוב מסוים, הם צריכים לעבור שלושה רחובות, לעלות 220 מדרגות, ספרנו את זה, בשביל להגיע לביתן לבדוק אולי יש דואר.
אורי הולצמן: בשביל הלוקסוס הזה, לראות אם יש דואר, צריכים לעשות את כל העלייה הזאת.
אורי הולצמן: מישהו אחר, בגבעה השנייה, יש לו מרחק של רבע שעה עד עשרים דקות לצעוד, רק בשביל לבדוק.
אורי מקלב: אני לא שואל עכשיו זה מול זה, השאלה אם יש קריטריונים.
אורי מקלב: מתי זו חלוקה במרכזי חלוקה---
אורי מקלב: לאנשים קשה לקבל זה, בגלל שיקולים כספיים, וכשדיברנו על זה, זה השתקף---
אורי מקלב: אבל האם זה סביר שיש שירות בעיר של למעלה של 50,000 תושבים שיש מרכז חלוקה?
אורי מקלב: זה יכול להתאים למקום שיש בו 2,000 תושבים, או כשמדובר על 5,000 תושבים, אבל מדובר בעיר של 50,000 תושבים עם בעיות של טופוגריה כאלה ואחרות, וזה נשמע משהו ש---
אורי מקלב: אנחנו נעבור לקרית יערים ומיד אחרי זה לטייבה.
בתיה רויטבור: אני שומעת כל הזמן את הדואר בוכה, אני ממש מודאגת, אבל אני מצטערת, אנחנו בוכים ואני מציעה שיפסיקו לבכות ויתחילו לחשוב.
בתיה רויטבור: אני שומעת שלחברת הדואר יש בעיות כלכליות, לא רוצה לשמוע את זה.
בתיה רויטבור: לא רוצה, תפנו לאורי מקלב בעצמכם.
בתיה רויטבור: הבעיות של התושבים, שהם רוצים קודם כל לדעת מה מגיע להם.
בתיה רויטבור: אני רוצה את המידע ואני רוצה את השירות.
אבי הוכמן: פונדק אלוויס יכול היה להשתתף במכרז.
אבי הוכמן: את לא מקשיבה, אני לא יכול לתת לו בלי מכרז.
אבי הוכמן: איזה סגנון.
אבי הוכמן: אני מקבל את זה, אבל---
בתיה רויטבור: לא, לא הבנת אותי.
בתיה רויטבור: רכזת זה מתאים, במקום השיתופי, לא בקרית יערים.
אורי מקלב: רבותיי, טייבה.
אורי מקלב: עורך דין ג'אבר.
אורי מקלב: מה התפקיד שלך, תושב או---
אורי מקלב: פעיל למען התושבים, עדיין לא חבר מועצה.
רדא ג'אבר: הגברת דיברה בלהט על עניין של מצוקה של 500 משפחות ואני אדבר על 40,000 תושבים שיש להם רק סניף דואר קטן מאוד, זה שני מטר, שני מטר וחצי מרובעים---
רדא ג'אבר: אני רוצה רק להעביר את התמונה חמש דקות נסיעה מטייבה, בכוכב יאיר, ואם אני עכשיו רוצה לסיים את הדברים שלי---
נחום גיטלר: קודם כל אני רוצה לפתוח חיובי, מאוד מאוד, אנחנו מאוד מרוצים, יש לנו בחור בשם מוטי אבוטבול שעושה עבודה נפלאה.
נחום גיטלר: זה לא כל כך היה לנו פשוט עד היום, הוא עובד עם כל הנשמה.
נחום גיטלר: אגב, לקחו אותו לבית"ר בגלל שהוא הצליח אצלנו, יש לנו היום חלוקה יוצאת מן הכלל, אנשים מרוצים, גם אנשים שהתנגדו בזמנו, הגיעו והורידו את הכובע ואמרו שזה פשוט לא יאומן, גם השירות שניתן היום.
נחום גיטלר: דרך אגב, 24, אני לא יודע אם יש לכם או אין לכם, אצלנו מוטי, אם יש 24, הוא דואג שזה יהיה ב-24.
אבי הוכמן: זה חמור מאוד, כי לא היו צריכים למכור את השירות.
שלומית אבינח: מה עם הוראות הקבע, אפשר לחתום?
נחום גיטלר: אני רוצה להעלות פה בעיה שהייתי מופתע וראיתי שגם מר הרצל ברמג היה מופתע, שבחול המועד סוכות הסניפים היו סגורים.
נחום גיטלר: היתה מודעה שכל המקומות החרדיים, הדתיים, סגורים בחול המודע.
נחום גיטלר: פניתי למר אורי עופר, שהוא מנהל המחוז, הוא אמר לי 'אין לי מה לעשות, הם ביקשו ממשרד התקשורת אישור ואישרו להם ממשרד התקשורת'.
אורי מקלב: אם יש חבר מועצה, אדוני המנהל הכללי, שמחזיק תיק הדואר, הוא זה שאחראי על כך, אז גם אם פונים גורמים, צריך לברר את זה ולוודא את זה אצל מי שמוסמך.
אורי מקלב: שיש הצדקה לסגור?
אורי מקלב: רבותיי, המנהל הכללי יותר מיומן להגיד בקצרה, אבל אל תפספס שום תשובה.
אבי הוכמן: היה כאן חבר כנסת ששאל לגבי זמנים ברורים.
אבי הוכמן: ברישיון הכללי יש זמנים קבועים שאמרו שבשנה קודמת עד עשר דקות המתנה זה היה עד 65%, השנה זה עד 75%, ובשנה הבאה אני מחויב בשיפור ולהגיע ל-85%, כך שהפרמטרים הם ברורים וקבועים והם נמצאים בתוך הרישיון הכללי.
אבי הוכמן: המטרה הסופית להגיע ל-95% עד עשר דקות ממוצע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זמן ההמתנה הממוצע במדינות נאורות?
אבי הוכמן: לגלות לך סוד?
אבי הוכמן: יותר.
אבי הוכמן: יותר מהזמן שממתינים בישראל, ובאופן אישי, בשוויץ, המדינה המסודרת, אני נמצא שם פעמיים בשנה בגלל שארגון הדואר העולמי נמצא שם, כל פעם שאני שם, אני הולך, אנשים עומדים בתור הרבה יותר זמן ובסבלנות, אבל זה אנחנו ואני מחויב לכאן ולא לעולם.
אבי הוכמן: אז הרישיון מחייב אותנו להשתפר מדי שנה בשנה בטיב השירות.
אבי הוכמן: לגבי דואר 24 ודואר שליחים בחלק מהיישובים שאין – לגבי דואר 24, אנחנו כרגע בודקים את האפשרות של הרחבה.
אבי הוכמן: אני עוד לא יודע אם אני יכול להרחיב את זה, יש כאן עניין של שירות מיוחד עם קו ייצור נפרד שאני צריך לבדוק.
אבי הוכמן: בנושא השליחים, אנחנו לא נותנים בכל הארץ, ולצערי הרב אנחנו גם לא נוכל להרחיב.
אבי הוכמן: נושא השליחים זה נושא שנמצא בתחרות מלאה הרבה שנים, נתח השוק שלנו לא עובר את ה-10% בארץ ולכן אנחנו פועלים כאן רק על פי השיקול הכלכלי ומספר הפריטים, וביישובים האלה שציינתם, לצערי הרב אין פעילות שמצדיקה הכנסת רכב וכל שירות השליחים לאותם מקומות וזה שירות שנמצא בתחרות ואני לא יכול להיות כאן איש בשורה.
אבי הוכמן: לגבי טייבה – כפי שאמרתי כשאתה היית בחוץ, אני מזדהה עם מה שאמרת לגבי איך שזה נראה בטייבה.
אבי הוכמן: אני גם הייתי שם ולפני ארבעה חודשים סמנכ"ל הלוגיסטיקה היה במועצה המקומית.
אבי הוכמן: אנחנו מנסים לעבוד עם המועצה, למצוא מקום חלופי, אנחנו ממתינים לאיזה שהיא תשובה מהמועצה על מנת לראות אם אפשר לשפר.
אבי הוכמן: עד רגע זה, לצערי הרב, אין לנו עדיין מענה, אבל זה גם משהו שאנחנו נרצה מאוד, כי אני לא מסתכל---
אחמד טיבי: למה בדיוק אתה ממתין מהעירייה?
אבי הוכמן: כן.
אחמד טיבי: וזה לא עזר.
אחמד טיבי: אנחנו יכולים להתכנס כאן בעוד שנה, והמצב יהיה אותו דבר.
אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, אתה מרשה לי להזמין את המנהל הכללי לביקור משותף, שלי ושלו, במקום, ולפתור את זה בשטח?
אבי הוכמן: אני רוצה לומר משהו לסיכום מבחינתי.
אבי הוכמן: דואר זה דבר שהוא מה שנקרא הכרח, זה חלק מההווי, זה חלק מהמציאות של כל מקום וראינו את זה, לצערי הרב, בשני אירועים שאני חוויתי אותם, אם זה המלחמה בצפון ואם זה המלחמה בדרום, ששירותי הדואר הם שירותים הכרחיים ונתנו אותם ואני מבין את הרצון של האוכלוסייה בכל מקום במדינת ישראל לצורך של שירותי הדואר.
אבי הוכמן: נכון, אנחנו מנסים לעשות את המקסימום ויש לנו קשיים ויש מקומות שאנחנו לא טובים ואנחנו צריכים להשתפר, אבל בסך הכל אני חייב לומר לכם...
אבי הוכמן: יש את אוניברסיטת חיפה שעושה מחקר כל שנה שהוא בלתי תלוי, אנחנו לא שותפים, לא מממנים, לא נותנים שום דבר, וכל שנה אנחנו מקבלים את המחקר הזה מהאוניברסיטה.
אבי הוכמן: בשנה האחרונה ולפני שנתיים קיבלנו מקום ראשון בנושא מתן שירות לציבור, וזה כבר לאורך שנים, לפני חברת חשמל---
אורי מקלב: יש עוד מקומות, אז הבעיה יותר גדולה.
אורי מקלב: אבל אי אפשר להתעלם מההרגשה שהיום...
אורי מקלב: פעם היו אומרים שבקופת החולים התור הארוך והיום כבר לא מדברים על קופת חולים, היום מדברים על הדואר.
אורי מקלב: אנחנו כולנו יודעים שיש הרבה אנשים שנמנעים ולא רוצים לקבל שירותי דואר.
אורי מקלב: אני באופן אישי ביקשתי מכל המקומות ששולחים לי בדואר להפסיק לשלוח לי בדואר כדי לא לעמוד בהמתנה, אני בסוף מקבל לוח שנה מאיזה מקום כשאני צריך להמתין עשרים דקות.
אורי מקלב: אני באופן אישי ממתין.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמצב הוא לא כל כך אופטימי, אבל אני שמח לשמוע שיש מקומות שמקטלגים אתכם במקום טוב, זה רק סימן שאפשר להגיע לשם.
יגאל לוי: גם בהשוואה בין לאומית מול הדואר ההולנדי, השירותים פה היו לא רעים.
יגאל לוי: הם הצביעו על מספר נקודות לשיפור, אבל אני מסכים שיצאנו לדרך במצב כלכלי של רשות הדואר מאוד מאוד קשה, אנחנו גם לא רואים מצב שבו האוצר והמדינה תזרים סבסוד למקומות המפסידים ובתוך עמנו אנחנו חיים ויודעים באיזה מציאות חברת הדואר מתנהלת, אבל הרפורמה שהובלנו היתה טיפה יותר רחבה ממה שהוצג כאן, הפתיחה לתחרות היתה מרכיב אחד, ומרכיב חשוב.
יגאל לוי: לצד המרכיב הזה אנחנו גם הרחבנו מאוד את תחומי העיסוק של חברת הדואר.
יגאל לוי: אנחנו אפשרנו לחברת הדואר להיכנס לתחומי פעילות נוספים רבים שגם יאפשרו להביא את השירות באמצעות הפרישה הנרחבת של יחידות הדואר לפריפריה, וגם להרחיב את בסיס ההכנסות של חברת הדואר, וכן, אנחנו רוצים שחברת הדואר, שהיא אמנם דואר ישראל, כמו שהגדרת, אבל היא גם חברה, שהיא תרוויח כסף ושהכסף הזה יבוא לטובת הציבור בחזרה ובהחלט הרחבנו את השירותים של חברת הדואר ואפשר לראות שהמנהל הכללי של הדואר מיישם כבר חלק מהשירותים הנוספים שאושרו לו.
יגאל לוי: אנחנו רואים את זה בסניפים, אנחנו רואים את החנויות, אנחנו רואים את הכניסה לתחום הדואר האלקטרוני שהם מתכננים, ולכן הרפורמה היתה רפורמה מקיפה.
יגאל לוי: כן, בוודאי, באתר של משרד התקשורת.
יגאל לוי: ודאי.
יגאל לוי: לגבי פרישת יחידות הדואר, אנחנו קבענו את הקריטריונים לגבי פתיחה של יחידות ביישובים חדשים ובשכונות חדשות, וכמובן שצריך גם לעשות סדר בפרישה הקיימת, אבל ברור שמדובר בתהליך מאוד מאוד קשה, מאוד מאוד ארוך של איתור נכסים ואדוני היושב ראש צריך לזכור שבפרישה החדשה של יחידות הדואר היו גם סגירות של יחידות דואר.
אורי מקלב: וחלוקת דואר לא במרכזי חלוקה?
יגאל לוי: לגבי מרכזי חלוקה; עד לפני שנה הסמכות היכן לפתוח מרכז חלוקה היתה נתונה בידי המנהל הכללי של חברת דואר ישראל.
יגאל לוי: משנה שעברה, עת הענקת הרישיון, המדינה אמרה שהסמכות למרכזי חלוקה עוברת למדינה, לרגולטור.
יגאל לוי: לכן אני אומר, אם רוצים להחליף את שיטת החלוקה מחלוקה רגלית למרכז חלוקה, הדבר כבר לא בשיקול דעת של המנהל הכללי של חברת הדואר, צריך את משרד התקשורת כדי לאשר את זה.
יגאל לוי: אני רוצה לאזן את התמונה, כדי שלא תהיה ורודה מדי.
יגאל לוי: מצד שני החלטה גורפת במועד הקמת חברת הדואר, כמו שהמנהל הכללי של הדואר קודם פירט, שמורה לחברת הדואר לבטל את כל מרכזי החלוקה, לגייס דוורים, לדאוג שיהיו תיבות בבתים, אגב, שזה גם תופעה שראינו במודיעין עילית כשעבדנו ביחד לשנות את שיטת החלוקה, גם זו היתה בעיה והעירייה התערבה שם ועזרה ומימנה חלק מהדברים, תופעה מאוד קשה, להורות בעת הקמת החברה לחברת הדואר לבטל את כל מרכזי החלוקה, כמובן שזו הוראה קשה מאוד מבחינה כלכלית, מה גם שיש כאלה שמוצאים יתרונות בשיטת מרכז החלוקה, אני לא נכנס לזה.
יגאל לוי: מבחינתנו עשינו צילום מצב של המרכזים הקיימים, ולגבי מרכזים חדשים בהחלט העברנו את הסמכות למשרד התקשורת כדי שלא נראה תופעה של מעבר מחלוקה לבתים למרכזי חלוקה משיקולים כלכליים בלבד, בלי שהמשרד נתן את דעתו על כך.
אורי מקלב: בדברי הסיכום שלי אני רוצה להציע לנו, כחברים, לעשות ישיבה אחת שתהיה ישיבה של חברי הוועדה ביחד עם אנשי משרד התקשורת, הדואר והאוצר, להעלות את הנושאים שאנחנו מתרשמים ממה שהיה פה ואלו שאנו עדים להם בחיי היומיום.
אורי מקלב: חברי הכנסת שיש להם קשר עם הציבור יודעים טוב מאוד מה הפניות של הציבור וחלק גדול מהפניות זה בנושא של הדואר.
אורי מקלב: הדואר הוא אקוטי לגבי חלק גדול מהתושבים בחיי היומיום, בהתנהלות היומיומית שלהם, אם זה בנק, אם זה תשלומים, שזו התנהלות שכל אחד צריך.
אורי מקלב: יש אוכלוסייה גדולה בארץ הזו שהדואר הוא המרכיב המרכזי בהתנהלות הזאת.
אורי מקלב: כמו שאף אחד לא יבין שהבנקים יכולים להיות סגורים, לחלק גדול מהתושבים הדואר הוא התשובה ואני לא מדבר על מתן שירותים אחרים, של מכתבים ושל חבילות והקשר שיש לאנשים.
אורי מקלב: צריך לעשות חשיבה חדשה איך אפשר באמת להביא לכך שאנשים ירצו לפתוח סוכנויות דואר.
אורי מקלב: זה נכון לגבי טלזסטון, זה נכון לגבי בית שמש וזה נכון לגבי מקומות אחרים כמו טייבה.
אורי מקלב: צריך ללמוד את זה מהשורש, לחקור את הסיבות ולא רק לחזור עוד ועוד.
אורי מקלב: גם אם יש סבסוד, אני לא חושב שרק סבסוד יפתור את הבעיה, ועובדה שזה לא פתר את הבעיה.
אורי מקלב: מה שאנחנו כן מבטיחים לעשות, חוץ מהסיור שנדון בו, זה ישיבות מעקב.
אורי מקלב: אנחנו מקווים שתמיד נוכל להגיד שישתפר, עד שנגיד די, זה בסדר.
אורי מקלב: אנחנו אוניברסיטת חיפה שמעמידים את זה בראש מתן השירות.
אורי מקלב: היה סיכום אולי שקט בינינו שדואר ישראל יעשו גם ישיבות איתכם, במקומות שעלו פה, גם עם נציגי טייבה, קרית יערים ובית שמש וגם עם בית"ר וגם עם מודיעין עילית.
אורי מקלב: לעשות ישיבות נקודתיות בכל מקום, לדעת איפה הבעיות ואחרי זה אנחנו נשמע מהם דיווח קצר בישיבה הבאה שנעשה.
אורי מקלב: רבותיי, אנחנו בלי הרבה מילות פתיחה נתחיל.
אורי מקלב: מאז הישיבה הקודמת ועד עכשיו היתה התקדמות.
מיקי דור: קודם כל תרשה לנו לתת לך את הקרדיט.
מיקי דור: עם כל הלחץ הכול הסתיים, החוזר פורסם לפני מספר ימים.
מיקי דור: נוסף לזה כפי שביקשת הוכן דף מידע בשלוש שפות: עברית, ערבית ורוסית.
מיקי דור: זה יעלה לאתר גם כן.
מיקי דור: ליאיר ולי יש העונג לבוא לוועדה כאשר כל העבודה נעשתה.
מיקי דור: נבדק על ידי הלשכה המשפטית, נבדק על ידי מי שאחראי על הקופות מכל הזוויות האפשריות, ומקווים שזה יעבוד כמו שצריך.
מירי כהן: גם אני מברכת על המוגמר.
מירי כהן: אנחנו ודאי נשמע בדיון טענות ומענות והשגות וקשיים.
מירי כהן: משרד הבריאות נמצא.
מירי כהן: אם נראה שיש אי אילו בעיות, אי אילו קשיים שצריך לתת מענה כמובן נבדוק את זה.
מירי כהן: אם צריך נשפר ובכל מקרה נתייחס.
מירי כהן: המטרה שלנו היא לצאת לדרך.
אורי מקלב: מתי זה נקרא "לצאת לדרך" ?
מירי כהן: החוזר כבר נכנס.
מירי כהן: מה שכתוב לגבי התשלום למד"א, נתן זמן לקופות להתארגן מבחינת המערכות.
מירי כהן: החל מה-1.2.2010 זה נכנס לתוקף מבחינת החיוב של הקופות ומד"א.
מירי כהן: יש עוד דברים שמתייחסים אליהם למשל, העברת נפגעי תאונות דרכים שזה יהיה ב-1.1.2010.
מירי כהן: כי אז האחריות על נפגעי דרכים עוברת לקופות החולים.
מירי כהן: הכול מפורט בחוזר.
מירי כהן: יש סעיפים שונים בחוזר ותלוי בנושא עצמו.
מירי כהן: שוב, יכולות להיות השגות.
מירי כהן: יכול להיות מוצר יותר טוב, זה ברור לי.
מירי כהן: אנחנו לא משביעים את רצון כולם.
מירי כהן: אם יהיו בעיות נטפל בהן ואם הכול ילך חלק ואפשר להתקדם צעד נוסף כמו שרן מלמד ואחרים רוצים, שבכלל המבוטח לא יצטרך לבוא לקופת חולים, נראה שהכול בסדר ואפשר לוותר על זה, אז גם את זה אנחנו נקדם.
מירי כהן: חוזרים למשרד הבריאות תמיד.
אורי מקלב: ד"ר דור, על מה מדובר?
אורי מקלב: שנדע על מה ההסכם, מה הסעיפים, בקצרה.
מיקי דור: היום אדם צריך לשלם ואחר כך ללכת לבקש את ההחזרים.
מיקי דור: הדבר העיקרי בחוזר הזה שתשלומים במקרים שמגיע יבוצעו ישירות בין הקופות לבין מד"א.
מיקי דור: גם האמבולנסים הפרטיים יש להם את האופציה הזאת.
מיקי דור: יש רק 100 חברות של אמבולנסים פרטיים.
מיקי דור: שלוש ארבע מהן גדולות ומשמעותיות.
מיקי דור: יש להן את האופציה להיכנס להסדר כזה כפי שמד"א עושה.
מיקי דור: המהות של ההנחיות האלה היא התחשבנות ישירה בין נותן השירות מד"א לבין קופות החולים כך שתהיה כמה שפחות טרחה ומימון ביניים על ידי המבוטחים.
מיקי דור: זה הדבר העיקרי.
מיקי דור: יש פה הסדר איך מבוצע התשלום, מה הנוהל.
מיקי דור: המגמה שלנו היא שהמבוטח כמה שפחות יצטרך להתעסק בנושא הזה.
מיקי דור: לא בכל המקומות יכולנו למנוע את זה לגמרי, בעיקר באותם המקומות שיש חובת השתתפות בתשלום.
מיקי דור: אז יש נוהל מתאים איך זה מבוצע.
מיקי דור: אם בעתיד זה ישתפר אנחנו תמיד נשמח.
מיקי דור: צריך לצאת לדרך.
מיקי דור: ב-80% פה יש פתרון אמיתי לאנשים.
מיקי דור: זה הבסיס לכל הדיון.
מירי כהן: אם אדם אושפז ושילם הוא יקבל אישור מהקופה שהיא תסדיר את זה.
מירי כהן: כרגע הכתובת מבחינת מד"א זה הקופה ולא האיש.
מיקי דור: אם הוא לא אושפז ומדובר בניידת טיפול נמרץ, מגיע לו 50% החזר מהתשלום.
מיקי דור: הוא יפנה לקופה שלו והתשלום יבוצע באמצעות הקופה כשהוא נותן 50% לקופה.
מיקי דור: הקופה מעבירה את מלוא הסכום למד"א.
רחל אדטו: כאשר אדם לא מאושפז זה יותר חשוב התנאים.
רחל אדטו: אם אושפז זה יותר ברור.
רחל אדטו: לא אושפז זו תמיד בעיה.
רחל אדטו: אם לא אושפז יש לו הפניה מקופת חולים.
רחל אדטו: כאשר הופנה מקופת חולים על ידי רופא, לא מטעם עצמו.
רחל אדטו: מה קורה כאשר רופא הפנה אותו ועדיין הוא לא אושפז?
רחל אדטו: מה קורה במקרה כזה?
אורי מקלב: לפני שאתם עונים לשאלה הזאת, אנחנו ביקשנו שתפורסם חוברת שבה יתוארו כל מיני מקים מתי יש החזר ומתי זה עליו.
אורי מקלב: יש 7 דברים שגם אם לא אושפז קופת חולים משלמת.
אורי מקלב: ביקשתי משר הבריאות לשנות את התעריפים של הפונים בשני מקרים, במידה שאם פונה או לא פונה.
אורי מקלב: היום זה תעריף אחד, אדם משלם אותה אגרה גם אם טופל במקום ולא פינו אותו וגם אם פינו אותו.
אורי מקלב: רצינו להרחיב את זה למקרים שיש פינוי והבן אדם לא אושפז.
אורי מקלב: שקופות חולים ישלמו את הפינוי.
אורי מקלב: אני מבין שיש גם שוני בין קופות החולים.
אורי מקלב: יש קופות חולים שמשלמות יותר ויש כאלה שמשלמות פחות על פינוי.