GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עזרא חליפה: כשאנחנו פונים לראש המועצה בתור תושבי גדרות שיש לנו מקווה שהוקם בזמנו לצורך טהרה ואני ביקרתי במקום הזה ויש שמה את הבור ואת כל האינסטלציה וכל מה שצריך.
עזרא חליפה: זה לא כאילו צריך להקים את המקווה מההתחלה.
עזרא חליפה: זה מיועד להיות מקווה ואנחנו בסך הכול רוצים לחדש אותו, למעננו ולמען תושבי עשרת.
עזרא חליפה: אם המושב הזה מחליט שלא ייכנסו אליו דתיים שיצהיר על זה שלא מכניסים דתיים.
עזרא חליפה: שומרי מסורת אפילו.
עזרא חליפה: אם יש להם משהו נגד הדת שיקומו ויגידו קבל עם ועדה במועצה אנחנו לא רוצים אנשים דתיים פה.
קובי מימון: אתה באמת מאמין במה שאתה אומר?
עזרא חליפה: כן.
קובי מימון: זו הצגה.
קובי מימון: אנחנו מכירים את המצב הנוכחי.
קובי מימון: יש גבול למה שהאוזן יכולה לשמוע.
קובי מימון: הוועד תומך בבית הכנסת.
עזרא חליפה: זה לא קשור בבית כנסת.
עזרא חליפה: אני רוצה להוסיף לגבי השתתפות של בית הכנסת, הם הפיצו שתהיה השתתפות בית הכנסת.
עזרא חליפה: יש לי פרוטוקול ואני עם חבר ועד, כתוב שם, יש בקשה שלי להשתתף בחשמל, והם החליטו שאנחנו לא משתתפים בחשמל.
עזרא חליפה: זה מתוך פרוטוקול של 31.8 שדנו בזה.
עזרא חליפה: פתאום לקראת ישיבת הוועדה לפניות הציבור פתאום החליטו לשלם את החשמל.
עזרא חליפה: אשתי מנהלת את הגזברות.
עזרא חליפה: יש לנו 35 אלף שקל הוצאות בשנה.
עזרא חליפה: מתוך זה עשרת אלפים שקל הוועד נותן והם חתמו על זה שיותר מזה הם לא יכולים לתת.
עזרא חליפה: עכשיו הם כולם מצטיירים כיפים.
עזרא חליפה: אני לא משחק אותה.
עזרא חליפה: מה שאני רוצה אני פונה ישירות לראש המועצה בלי קשר לוועד.
עזרא חליפה: הוועד יכול לטעון מה שהוא רוצה.
עזרא חליפה: זה לא מכספי ועד.
עזרא חליפה: אני מבטיח שאם לא יהיה כסף אז לא יהיה מקווה.
עזרא חליפה: אם המועצה תחליט שהיא לא רוצה להביא כסף אז לא יהיה מקווה.
עזרא חליפה: בפרוש ככה.
עזרא חליפה: אני מתחייב לזה.
עזרא חליפה: אני גרוש אחד לא רוצה מהמועצה.
עזרא חליפה: והרב יעיד שיש לנו אפשרות, טהרת המשפחה, הוא ישב פה מולך ואמר, שאין בעיה של אחזקה שוטפת.
עזרא חליפה: כל הנושא של המקווה אני לוקח אותו על עצמי.
עזרא חליפה: כל הסיפורים האלה שיבואו אנשים מבחוץ.
עזרא חליפה: כל מי שצריכה, צריכה לעבור דרכי, צריכה לעבור דרך אשתי.
עזרא חליפה: אנחנו לוקחים את זה על אחריותנו את הנושא הזה.
עזרא חליפה: כל המקווה הזה, מדובר על 40 מטר מרובע שנמצא בתוך חצר של בריכה, שאף אחד לא ידע בכלל מה יש שמה.
עזרא חליפה: מקווה?
עזרא חליפה: איזה מקווה?
עזרא חליפה: איפה יש מקווה?
עזרא חליפה: אף אחד לא ידע שיש כזה דבר.
עזרא חליפה: לעורר את זה, זו שנאה לשמה.
טוד גרין: לפני 25 שנה קראתי בבית הכנסת בארצות הברית את פרשת "לך לך".
טוד גרין: הגעתי למסקנה שלהיות יהודי אני לא יכול להמשיך לגור בארצות הברית.
טוד גרין: החלטתי לך לך.
טוד גרין: אמרתי עם אמונה אני הולך לראות מה יהיה פה.
טוד גרין: גם לגבי העניין של המקווה, הגעתי למסקנה שבאזור שאני גר ושבו גידלתי את הילדים שלי אני רוצה מקווה.
טוד גרין: אני רוצה מקווה גם למשפחה שלי וגם לאורחים שלי ולכל מי שירצה מבין התושבים, שכל אחד יוכל ליהנות ממנו.
טוד גרין: כבוד יושב ראש הוועדה אתה קורא כל מיני מסמכים.
טוד גרין: גם אני שמעתי סיפורים על מושב שקרוב אלינו, גליה.
טוד גרין: סיפרו לי שמאז שהוקם שם מקווה נכנסו לשם כל מיני אנשים לא רצויים.
טוד גרין: גם אני לא רוצה שהתקציב למקווה יבוא מכספי התושבים במושב.
טוד גרין: אז אמרתי, הבה ונבדוק את הסיפור הזה בגליה.
טוד גרין: אתמול התקשרתי, רציתי לדבר עם ראש מועצת גליה ודיברתי עם מזכירה בשם מירי.
טוד גרין: אמרה לי, אין פה מקווה.
טוד גרין: אדוני, אני לא יודעת על מה אתה מדבר.
טוד גרין: אמרתי, שמעתי שיש לכם מקווה.
טוד גרין: רציתי לשאול מישהו מה המקווה למרקם של התושבים, איך זה התקבל בתוך המושב, מי מתחזק אותו, ומי משתמש בשירות הזה.
טוד גרין: היא אמרה לי, אדוני, אין פה מקווה.
טוד גרין: אין לך עם מי לדבר כדי לקבל דעה איך המקווה.
עזרא חליפה: סליחה רגע.
עזרא חליפה: בגליה יש בעיות.
אורי מקלב: הוא אמר את זה.
אורי מקלב: מר טוד גרין אמר שהתפרסם בכל מיני מקומות שהנה בגליה היה מקווה וזה הביא אנשים לא רצויים וכל המרקם החברתי נהרס.
אורי מקלב: התברר שלא היה ולא נברא.
אורי מקלב: זאת אומרת אין בכלל מקווה בגליה.
אורי מקלב: אבל לגופם של דברים מה אתה אומר?
אורי מקלב: לגבי מושב עשרת?
אורי מקלב: אתה גר בעשרת?
טוד גרין: אני גר במושב עשרת עצמו.
טוד גרין: ובגלל שזה מרכז ובגלל שזו קהילה בתוך מדינת היהודים אני באמת חושב שמגיע לנו.
אורי מקלב: איך היחסים בין התושבים בתוך עשרת?
טוד גרין: מאוד מאוד פתוחים.
טוד גרין: יש לנו חברים, באים אלינו אנשים שומרי שבת וכאלה שאינם שומרי שבת.
אורי מקלב: מקום טוב לגור בו.
אורי מקלב: אני שומע שזה מקום מעולה.
שלומית אבינח: מעולה.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה שגרה בדרה אומרת לי, זו שאיפת חיי לגור בעשרת.
יוסי קנדלשטיין: אנחנו מארחים כל שבת אחרי בית הכנסת בביתנו.
אורי מקלב: אתם אומרים דבר נכון.
אורי מקלב: באמת חשוב גם למי שרוצה לשמור על השם הטוב של עשרת לא להציף דברים כאלה.
אורי מקלב: הדברים האלה יצופו.
אורי מקלב: זה לא ייגמר פה.
אורי מקלב: משום שדרישה של תושבים לגבי צורך דתי אלמנטארי מקובל תישמע.
אורי מקלב: עד עכשיו אנחנו לא רוצים להעצים את המאבק הזה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לנסות לפתור את הבעיה בדרכי נועם להגיע להסכמה שיהיה אפשר בשיתוף פעולה של כולם לאפשר מקווה שאני חוזר ואומר שהוא צורך דת חיוני והכי פחות פוגע בדימוי או מפריע למישהו.
אורי מקלב: רוב המשתמשים במקווה באזורים האלה הם דווקא לא דתיים בהגדרה.
אורי מקלב: גברת גרין בבקשה.
בתיה גרין: אני אתייחס לדבר האחרון שאמרת.
בתיה גרין: אני לא אוהבת לתייג אנשים.
בתיה גרין: את דתייה, את לא דתייה.
בתיה גרין: עד כמה השומר.
בתיה גרין: מבחינתי זה לא העניין.
בתיה גרין: לא מעניין מי שומר מה וכמה.
בתיה גרין: לתת את האפשרות גם למי שלא כתוב לו על המצח שהוא דתי, שתהיה לו אפשרות גישה למקווה.
בתיה גרין: יכול להיות מצב שאדם הוא לא דתי היום ומחר הוא יהיה אולי דתי.
בתיה גרין: אולי הוא יתחיל מהמצווה הזאת לשמור.
בתיה גרין: מבחינתי צריך לאפשר זאת לכולם.
בתיה גרין: זה עניין של מסורת.
בתיה גרין: יש אנשים חילוניים לגמרי שמאמינים שיש במקווה איזו סגולה לפריון.
בתיה גרין: אנשים מגיעים למקווה מכל כך הרבה סיבות.
בתיה גרין: צריך לאפשר גם לאלה.
בתיה גרין: כלומר אנחנו מייצגים לא רק את הדתיים בעשרת או בישובים הסמוכים.
בתיה גרין: אנחנו מייצגים אנשים שיש להם רצון לטבול במקווה.
בתיה גרין: ואם יגדירו את זה למען הדתיים אז גם במקרה הזה זכותו של מיעוט למקווה.
יצחק מצא: אני גר בעשרת, באזור מ-1951.
יצחק מצא: באתי מבני ברק.
יצחק מצא: אני מעת לעת לומד בבית הכנסת 24 שעות.
יצחק מצא: כעובד מדינה באתי לכאן מטעם אחד, מהטעם של שאני רוצה את זכות הבחירה החופשית.
יצחק מצא: הזכות שלי או של מי שרוצה לקבל את שירותי הדת במלואם כמו שניתנים שירותי חינוך ושירותי רווחה ושירותי תרבות וספורט.
יצחק מצא: אני רוצה לקבל את הזכות הזאת בצדק ולא בחסד.
יצחק מצא: אני לא בא להתחנן.
יצחק מצא: היתה לי גם זכות לשרת את הציבור כיושב ראש ועד עשרת במשך שנים.
יצחק מצא: אנשים עושים את מלאכתם נאמנה.
יצחק מצא: אבל הם לא רלוונטיים לפגישה הזאת עם כל הכבוד וההערכה אליהם.
יצחק מצא: עשרת הוא מרכז אזורי.
יצחק מצא: בשנות החמישים מדינת ישראל בנתה מרכזים כפריים.
יצחק מצא: זו היתה תוכנית האב של מדינת ישראל.
יצחק מצא: במרכז הזה הוקמו כל השירותים שצריכים להינתן לתושבי האזור.
יצחק מצא: אז עכשיו מתחילים לעשות איתי התמקחות כמו בין אלוהים לאברהם.
יצחק מצא: האם יש 50 צדיקים בסדום?
יצחק מצא: האם יש 45 צדיקים?
יצחק מצא: זה בכלל לא נושא למשא ומתן.
יצחק מצא: אני אומר בקיצוניות, ואם יש אחד בלבד אז הוא לא זכאי לקבל את שירותי הדת?
יצחק מצא: על מה מונעים לי?
יצחק מצא: על אחד או על עשרה?
יצחק מצא: או על עשרים וחמישה?
יצחק מצא: ועד עשרת לא פה.
יצחק מצא: כבוד ראש המועצה יוסי שגדלנו ביחד, לטוב ולרע.
יצחק מצא: אני אומר, רבותיי, המועצה, אתם צריכים לתת לי את השירות הזה.
יצחק מצא: אתה ציינת בדברייך את הנושא של צנעה.
יצחק מצא: אני לא יכול להיות אפיקורס כי לא למדתי מספיק כדי להיות אפיקורס.
יצחק מצא: אבל מצד שני אני לא בור ועם הארץ בדברים האלה.
אורי מקלב: בלי שצריך הרבה הסברים אתה אומר יש מיעוט שרוצה.
אורי מקלב: זה חלק מהצרכים הציבוריים שצריכים לתת מקווה.
אורי מקלב: במקום מסודר, מקום שמתנהל ביושר ובצורה ציבורית, אתה אומר, צריכה להיות האפשרות הזאת.
אורי מקלב: זה לא דבר שממציאים מחדש.
אורי מקלב: היה קיים בעבר, קיים ברוב רובם של הישובים בארץ.
אורי מקלב: אתה תיתן את זה.
אורי מקלב: למה זה בכלל מעורר ויכוח?
אורי מקלב: אני תוהה על הלגיטימיות של הבקשה של אלה שאינם מעוניינים במקווה.
יצחק מצא: אורי לקח על עצמו והקים בית כנסת לתפארת בעשרת, באמת לתפארת, החל מתפילת שחרית ועד לימודי דף יומי.
יצחק מצא: זה לזכותו המלאה ולזכות רעייתו.
יצחק מצא: זה שהתחילו להלך עלינו אימים עם כל מיני מכתבים בצורות שונות, לא זה המקום, אנחנו לא באנו להילחם.
יצחק מצא: אנחנו רוצים לחיות בשלום אחד עם השני.
יצחק מצא: זו דרך החיים שלנו.
יצחק מצא: יש פשרות ועם זה אנחנו חיים.
יצחק מצא: תודה.
רבקה שמי: אני תושבת שדמה, לשעבר תושבת עשרת.
רבקה שמי: אני באזור כבר יותר מ-20 שנה.
רבקה שמי: בחרנו את האזור כי מבחינתי זה היה מופת למקום שראוי לגור בו.
רבקה שמי: באתי מחוץ לארץ בגלל אותן סיבות של "לך לך".
רבקה שמי: באתי ממניעים ציוניים לחלוטין של לבנות בית ומשפחה בארץ.
רבקה שמי: בחרנו את המיקום כי הרגשנו שזה מקום יפה וראוי לגור בו.
רבקה שמי: יש לי כאב עמוק כי זה מייצג קצת מה שקורה היום במדינה שלנו.
רבקה שמי: מדברים על אנשים לא רצויים.
רבקה שמי: מה זה אנשים לא רצויים?
רבקה שמי: אנחנו אחים כולנו.
רבקה שמי: אנחנו מונעים מפחדים, סטיגמות, דעות קדומות.
רבקה שמי: בכלל לא יודעים מה זה מקווה.
רבקה שמי: מקווה זה מקום אינטימי.
רבקה שמי: זה מקום שלא ראוי לבוא עם פלקטים, אני הולך למקווה.
רבקה שמי: אנחנו פה מיעוט וגם מיעוט של נשים.
רבקה שמי: צריך לתת לנו את האפשרות להחליט אם אנחנו רוצים לטבול או לא.
רבקה שמי: לרובנו יש ילדים, בנות שמתחתנות וגם הן זקוקות לשירות הזה.
רבקה שמי: למה שהן ילכו למקום אחר ולא יטבלו קרוב לבית?
רבקה שמי: זו המסורת.
רבקה שמי: כולנו נצטרך את המקווה.
רבקה שמי: אז זה לא שירות למיעוט, זה הופך להיות לשירות לכלל האוכלוסייה.
רבקה שמי: יש לי מסר.
רבקה שמי: המסר הוא לא רק המקווה.
רבקה שמי: המסר זה גם הדרך.
רבקה שמי: אנחנו גרים ביחד ואנחנו צריכים למצוא את הדרך שיהיה טוב ונעים לכולנו ושנמצא את הגשר איך לכבד אחד את השני כמו שזה היה עד היום, מה שהפך את המקום הזה לכל כך יפה וכל כך מבוקש.
רבקה שמי: אנשים שומרי מסורת או דתיים מתאמצים כדי שהם יוכלו להמשיך להתגורר בעשרת למרות שאין את כל שירותי הדת.
רבקה שמי: אין גנים ובתי ספר דתיים.
רבקה שמי: אבל מה יש?
רבקה שמי: יש את החום ואת איכות החיים.
רבקה שמי: התושבים הם ברמה מאוד גבוהה.
רבקה שמי: רמה גבוהה משמע פתיחות, סגנון חיים, כבוד הדדי.
רבקה שמי: אני מבקשת שלא נהפוך את נושא המקווה למלחמת אחים.
רבקה שמי: הבה ונמצא את הפתרון לכולם בדרכי נועם.
אורן המפל: אני חבר בוועד עשרת.
אורן המפל: אני שומע פה הרבה מאוד דברים, מספרים שזרקו.
אורן המפל: אנחנו הפצנו לאנשים מידע ותיכף אני אסביר למה עשינו את זה.
אורן המפל: מה שכתוב כתוב שמה.
אורן המפל: אז כל מי שרוצה לצטט משהו בשמנו בבקשה שיראה לי איפה זה כתוב שמה.
אורן המפל: גם אתה שטרחת לקרוא לי אנטישמי.
אורן המפל: זה כתוב.
אורן המפל: יש לי את זה בכתב.
אורן המפל: הכול כתוב.
אורי מקלב: אבל אורן תתייחס למה שנאמר פה.
אורי מקלב: מה שנאמר בחוץ אני לא יודע.
אורי מקלב: פה לא נאמרו דברים כאלה.
אורן המפל: בעשרת אכן היה מקווה.
אורן המפל: המקווה הזה היה אמנם לפני שאני הגעתי לישוב, זה נכון.
אורן המפל: אבל מכל מי שמספר לי המקווה הזה נסגר מחוסר עניין.
אורן המפל: זאת האמת.
אורן המפל: כלומר ישנו ישוב, הקימו בו מקווה.
אורן המפל: מן הסתם הדבר הזה מתועד.
אורן המפל: והמקווה הזה לא היה לו שימוש לצרכים שלהם הוא נבנה ולכן הוא נסגר.
אורן המפל: אחרת אין סיבה שמישהו בא יום אחד ונעל אותו סתם ככה בזמן שעשרות אנשים עמדו והתדפקו על דלתות המוסד הזה.
אורן המפל: עשרת הוא ישוב בעל אופי חילוני.
אורן המפל: זאת אומרת גרים בו אנשים שבחרו בדרך חיים מסוימת שהיא לגיטימית.
אורן המפל: עדיין קיים בו סטטוס קוו שבעיניי הוא מופלא בין אנשים שמקיימים אורח חיים דתי ומסורתי לבין אנשים חילוניים.
אורן המפל: זה בא לידי ביטוי בחיי היומיום בעשרת.
אורן המפל: אתם בעצמכם עדים לזה.
אורן המפל: זה בא לידי ביטוי בתמיכה הכספית שתושבי עשרת מהמיסים שלהם תומכים בשירותים שונים של הדת.
אורן המפל: זה הכול חלק מהעניין.
אורן המפל: אנחנו בתור ועד לא חיווינו דעה, לא כיוונו אף אחד לשום דבר.
אורן המפל: אנחנו גוף נבחר.
אורן המפל: יש לנו סמכות לייצג את הציבור שבחר בנו ובתור גוף כזה כשהנושא הזה הובא לידיעתנו הצבענו אם אנחנו מעוניינים שיהיה מוסד כזה בישוב או לא.
אורן המפל: ומכיוון שחשבנו שזה נושא מספיק חשוב כדי להתייעץ עם הציבור בחרנו גם לשאול את הציבור.
אורן המפל: מה שכתוב בדברים שאחרי זה נותנים בשמנו הכול כתוב שמה.
אורן המפל: יצאו 2 מכתבים שבאו לתת מענה לשאלות שעלו וזה מה שהבאנו לידיעת הציבור.
אורן המפל: אין שם מילה אחת שהיא לא נכונה, שהיא לא אמת.
אורן המפל: מתי שאתם רוצים אני מוכן לשבת עם כל אחד מכם ולהראות לו שכל אחד מהדברים שכתובים שם הם דברי אמת.
אורן המפל: אנחנו גם טרחנו להתייעץ עם די הרבה אנשים כדי שיחוו את דעתם על מה שנכתב שם.
אורן המפל: כתוצאה מזה, תיכף נחזור להיסטוריה אבל עכשיו נתקדם, פנינו לציבור ושאלנו אותו.
אורן המפל: 95% מהאנשים שדפקנו בדלת והיה שם בן אדם חתם ברצון על העצומה.
אורן המפל: אני אקריא לכם את מה שכתוב שם.
אורן המפל: זה בסך הכול משפט מאוד פשוט.
אורן המפל: עצומה כנגד הקמה של מקווה בתחומי הישוב עשרת.
אורן המפל: אני זה וזה מרחוב זה וזה מתנגד להקמה של מקווה בישוב עשרת עם חתימה.
אורן המפל: זה לא שבאנו והכנסנו לאנשים מילים לפה.
אורן המפל: לא כתוב בשום מקום מיליון וחצי שקל.
אורן המפל: מה שכתוב זה מה שרשום שם בנייר הזה שאתה מחזיק, וזה מה שאנשים חתמו עליו, אחד כנגד אחד.
אורן המפל: יש פה אפילו את אותו נייר עם האפשרות לחתום למטה.
אורן המפל: אף אחד לא הכריח אף אחד.
אורן המפל: אף אחד לא כופף למישהו את היד.
אורן המפל: אנשים עשו את מה שהם מבינים.
אורן המפל: עכשיו יותר מזה, אנחנו פנינו לאנשים נוספים שמתפללים בבית הכנסת ושאלנו אותם מה הם חושבים על העניין הזה.
אורן המפל: (פונה לרבקה שמי) את גרה בשדמה נכון?
אורן המפל: אז אם את גרה בשדמה, למה אין בשדמה בית כנסת?
אורן המפל: אתם רוצים משהו קרוב לבית כמו שאת מציינת, נכון?
אורן המפל: למה אין בשדמה בית כנסת?
משה גפני: אי אפשר שתאמר את הדברים כי הוועדה כאן היא לא ועדת חקירה.
אורן המפל: אז ישנו אדם שקוראים לו יהודה צדוק שהוא בהחלט מוביל דעת קהל בישוב כמו שאני מכיר את זה.
אורן המפל: יהודה צדוק גם במכתב שהוא פנה לראש המועצה, פנה ואמר שהוא מקובל לחלוטין, אם יש דרישה לקיום של מקווה בעשרת זה בסדר גמור.
אורן המפל: אנחנו חושבים שצריכים לעזור לתושבים שרוצים מקווה רק לא לעשות אותו בתחומי היישוב.
אורן המפל: יש בסך הכול מועצה אזורית שלמה שמה ואם רוצים להקים מקווה במקום מסוים, אולי בשדמה או משהו כזה, אין לנו say כי אנחנו לא ועד מקומי של שדמה אבל יש לנו ציבור שמתנגד להקמת המקווה בתחומי הישוב.
אורן המפל: אפשר להקים אותו במקום אחר, וזה מה שהבן אדם הזה כותב.
אורן המפל: יהודה צדוק.
אורן המפל: אפשר לעיין במכתב שלו.
אורן המפל: אגב מכתב שהופץ בתפוצה רחבה.
אורן המפל: אני בטוח שעוזי ראה אותו.
אורן המפל: כל התולדה של העניין הזה שהביאה למאבק הזה שאתם מתארים כאן בכזו התלהבות על ההתלהמות אנחנו לא יצרנו אותו.
אורן המפל: הרי כל הסיפור התחיל מזה, היה מקווה במשך עשרות שנים.
אורן המפל: אף אחד לא דגם אותו.
אורן המפל: הכול היה בסדר.
אורן המפל: יום אחד החליט מי שהחליט שהוא רוצה לחדש את המקווה.
אורן המפל: במקום לבוא בצורה מסודרת לתושבים עם זה דרך הוועד או בכל דרך אחרת, לא.
אורן המפל: בחר מי שבחר לעשות את הדברים מאחורי הגב ובגנבה.
אורן המפל: הלך והחתים אנשים, את מי שהוא רוצה להחתים ויום אחד נודע לנו משמועה שאכן רוצים להקים מקווה ביישוב.
אורן המפל: מכיוון שהדבר הזה נחשף בישיבת הוועד אנחנו בחרנו להעלות את זה בישיבה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להבין מה זה נקרא עשו במחטף?
אורי מקלב: זה שהם החתימו?
אורי מקלב: מה זה נקרא בגנבה?
אורי מקלב: זה שמחתימים זה נקרא בגנבה?
אורן המפל: אני אסביר.
אורן המפל: כשאנחנו באנו להחתים עצומה אמרו לנו, לא, כבר יש עצומה.
אורן המפל: עוזי טוען שיש עצומה.
אורן המפל: הרב גברא הביא לכאן עצומה עם חתימות.
אורן המפל: לנו נאמר שזו עצומה.
קובי מימון: אני רוצה לחדד פה את הדברים.
קובי מימון: בוועד עשרת כל מי שרוצה לבנות בית, לשפץ בית, להקים מבנה, מגיע לוועד עם התוכניות או עם הרעיון.
קובי מימון: בשביל זה יש ועד.
קובי מימון: אנחנו נציגי ציבור.
קובי מימון: דנים בזה.
קובי מימון: חותמים או לא חותמים.
קובי מימון: בודקים את המגבלות.
אורי מקלב: מה זה בית?
אורי מקלב: בית זה יכול להיות עם 6 דיירים?
אורי מקלב: נניח שבעשרת כל בית היה עם 6 דיירים אז אחד צריך לבוא למועצה או שהוא מחתים את האחרים?
קובי מימון: הוא דואג לחתימה של הוועד לפני שהוא הולך למועצה.
אורי מקלב: אז לפני שהוא בא לוועד להגיד שהוא רוצה הוא מחתים את דיירי הבניין שלו.
אורי מקלב: יש רחוב אחד בעשרת שיש להם בקשה למועצה.
אורי מקלב: מה עושה אותו אחד שיש לו רעיון?
אורי מקלב: הוא בא ומחתים עוד 6 דיירים, או מחתים את כל הרחוב וכך הוא מגיע לוועד.
אורי מקלב: זה תהליך בסדר?
אורי מקלב: קובי מימון בסדר גמור.
אורי מקלב: זה תהליך בסדר.
אורי מקלב: זה לא נקרא שהוא עשה משהו במחשכים.
אורי מקלב: לפני שהוא מגיש את הבקשה שלו הוא מחתים אנשים לראות שהם רוצים את זה להראות שהוא לא מדבר רק בשם עצמו.
קובי מימון: יפה.
קובי מימון: הוא מחתים ומביא לוועד וגם מכנס את הוועד ודנים בזה והכול טוב ויפה.
קובי מימון: נכון?
קובי מימון: לא כך נעשה פה.
אורי מקלב: לוועד יש את הזכות להגיד כל מה שהוא רוצה להגיד רק לפני זה חבר הכנסת גפני רוצה להעיר משהו.
משה גפני: תודה אדוני היושב ראש.
משה גפני: אני גם הייתי מעורב בעניין הזה.
משה גפני: הייתי מעורב בזה שאני חשבתי שבעצם אין בעיה.
משה גפני: יש בעיה עם המועצה האזורית.
משה גפני: דיברתי עם המועצה האזורית.
משה גפני: הסיפור של עשרת הוא סיפור אחר ממה שאתם מציגים אותו.
משה גפני: לא הולכים לבנות מקווה בעשרת.
משה גפני: כדי לבנות מקווה צריך את הוועד וצריך את המועצה האזורית.
משה גפני: בעשרת נבנה מקווה.
משה גפני: המקווה הועבר באופן כזה שלא היה ביקוש לשימוש בו, הוא עבר לבזק כדי לעשות איתו דברים אחרים.
משה גפני: זאת אומרת המקווה קיים.
משה גפני: בשבילי זאת היתה הפתעה.
משה גפני: כשמישהו פנה אליי, זאת היתה הפתעה גדולה.
משה גפני: פעם ראשונה אני שומע דבר כזה.
יחיאל גברא: סליחה.
יחיאל גברא: זה לא שלא היה ביקוש.
יחיאל גברא: ב-86 כשאני באתי ושאלתי למה לא עובד המקווה, ענו לי פשוט התקלקל ואף אחד לא דאג לתקן אז אנשים לא פקדו את המקום יותר.
יוסי קנדלשטיין: כבוד הרב, אתה צעיר בישוב.
יוסי קנדלשטיין: המקווה הזה הפך לבית מרזח.
יוסי קנדלשטיין: ישבו ושתו שם בירות.
יוסי קנדלשטיין: אני אגיד לך למה זה הפך כי אני נולדתי פה, ואיציק יכול להגיד לך.
משה גפני: אני רוצה להביע את עמדתי.
משה גפני: אני לא הולך להישאר בישיבה הזאת.
משה גפני: יש פה את יושב הראש.
משה גפני: הוא מנהל את הישיבה.
משה גפני: בעשרת היה מקווה.
משה גפני: היה מבנה פיזי של מקווה.
משה גפני: הסיבות לא רלוונטיות עכשיו.
משה גפני: הוא הפסיק לפעול והסבו אותו למשהו אחר שזה דבר משונה מבחינתי.
משה גפני: אני לא מכיר דבר כזה במדינה.
משה גפני: ואז פניתי לגורמים.
משה גפני: חשבתי שזה מתקדם נורמאלי.
משה גפני: פניתי לשר לענייני דתות.
משה גפני: אני חושב שהוא היה שם.
משה גפני: דבר שאני מטפל בו או כל חבר כנסת מטפל בו באופן שגרתי ונורמאלי.
משה גפני: ואז הופתעתי.
משה גפני: דיברתי עם משפטנים וגם דיברתי לאחרונה עם נשיאת בית המשפט העליון.
משה גפני: לימדו אותי שדמוקרטיה משמעה להגן על זכויות המיעוט.
משה גפני: בדיקטטורה מה שהדיקטטור מחליט זה מה שעושים.
משה גפני: בדמוקרטיה, בחברה מתורבתת הרוב מגן על זכויות המיעוט.
משה גפני: אורן, יש פה כמה דברים שהם לא מדויקים.
משה גפני: אתם כותבים למשל שבמימון מפלגות חרדיות מתכננים להקים באותו מיקום מקווה חדש.
משה גפני: אני מייצג מפלגה חרדית.
משה גפני: אני לא מתכוון להקים שמה שום מקווה.
משה גפני: אני גם לא הולך לממן את זה.
משה גפני: אין לי כסף לזה.
משה גפני: אין רלוונטיות בכלל לעניין המפלגות החרדיות.
משה גפני: יש פה עוד דבר.
משה גפני: משהו לא בסדר אם להתבטא בעדינות.
משה גפני: "קיים גם חשש שמקווה כזה ימשוך חרדים מישובים אחרים שיבואו לעשות בו שימוש".
משה גפני: אף חרדי, בעיקר חרדית לא תבוא מכיוון שמקווה צריך קרוב לבית.
משה גפני: אף אחד מיישובי הסביבה, גדרה, להערכתי בגדרה יש 3 מקוואות.
משה גפני: אני מתחייב אף חרדית לא תבוא לעשרת גם אם תקימו שם את המקווה הכי יפה בעולם.
משה גפני: בגלל שהיא הולכת ליד הבית.
משה גפני: אם זה בליל שבת היא לא תיסע לעשרת.
משה גפני: אז בוא נניח לזה.
משה גפני: זה משפט, תחשבו פעמיים מה אתם כותבים.
משה גפני: אף חרדי לא הולך לבוא לעשרת, תאמין לי, אני מייצג את החרדים.
משה גפני: החרדים לא הולכים להשתלט על עשרת.
משה גפני: בשום מקרה, בשום צורה.
משה גפני: יש לנו תוכניות על ישובים אחרים.
משה גפני: עד שנגיע אליכם ייקח הרבה זמן, אז תוריד את זה מהלכסיקון.
משה גפני: עכשיו יש רק דיון אחד.
משה גפני: בעשרת יש מקווה.
משה גפני: במקומות אחרים לא נבנה מקווה.
קובי מימון: בעשרת היה מקווה.
משה גפני: בעשרת יש מקווה פיזית.
משה גפני: המקווה נבנה.
משה גפני: שילמו עליו כסף כשהוא נבנה.
משה גפני: מישהו מימן אותו.
משה גפני: כתוצאה מלא חשוב מה המקווה הפסיק לפעול ועבר לייעוד אחר.
משה גפני: מי שמימן אותו הפסיד את כספו.
משה גפני: אבל מכיוון שאף אחד לא מבקש, אז לא.
משה גפני: עכשיו יש מיעוט בעשרת היום.
משה גפני: בכל העולם היהודי יש את המיעוט הזה.
משה גפני: לא רק במדינת ישראל.
משה גפני: זה לא רק כאן.
משה גפני: איפה שיש יהודים יש התקרבות למסורת.
משה גפני: אנשים הולכים למקווה.
משה גפני: מקווה זה הדבר הבסיסי שהוא יותר חשוב מבית כנסת, יותר חשוב מתפילה.
משה גפני: טהרת המשפחה זה בסיסי ומפניו דוחים כל דבר אחר.
משה גפני: עכשיו יש מקווה.
משה גפני: שלוש נשים, חמש נשים, מיעוט שלא הולך לשנות את עשרת.
משה גפני: תנו למיעוט הזה את הדבר הבסיסי.
משה גפני: הוא לא מבקש כסף.
משה גפני: יש משרד שיטפל בזה.
משה גפני: יש מועצה אזורית.
משה גפני: עכשיו אתם צריכים לקבל החלטה אחת, שום דבר אחר לא.
משה גפני: אין פה חרדים בשטח, אין מפלגות חרדיות.
משה גפני: אין לנו תוכנית השתלטות על עשרת.
משה גפני: אני הקמב"ץ של ההשתלטות על המדינה.
משה גפני: עשרת לא בתוכנית.
משה גפני: יש קבוצה של תושבים כמוך וכמוהו שיש להם שירות שהם צריכים שאתה במקרה לא צריך נכון להיום.
משה גפני: לא יודע מחר.
משה גפני: הם צריכים את השירות הזה כאוויר לנשימה מכיוון שאם אין לאישה מקווה בליל שבת בעשרת אני לא רוצה לתאר מה המשמעות של הדבר.
משה גפני: זה הנזק הכי גדול שנגרם לאישה כזאת ולמשפחה כזאת.
משה גפני: אם אתם מחליטים בעמדת רוב שאתם לא נותנים למיעוט את הצורך הבסיסי ביותר שלו כשאתם לא נתבקשתם לשום דבר.
משה גפני: לא מבקשים מכם לממן את זה, לא מבקשים מכם לבנות.
משה גפני: לא מבקשים מכם כלום.
משה גפני: מבקשים מכם, תנו לנו לדאוג שמשרדי הממשלה יחד עם המועצה האזורית יחדשו את הפעילות של המבנה הפיזי הזה שזה לא הרבה כסף.
משה גפני: תחליטו שלא, לא יהיה.
משה גפני: אבל אז יכול להיות שאני אחליט על השתלטות חרדית על עשרת.
משה גפני: לא כדאי לכם.
אורי מקלב: מה הציבור רוצה?
אורי מקלב: שהפקידות תנהל את העיר או שצריך להיות מועצה?
אורי מקלב: הציבור רוצה שיהיה ועד בעשרת או הציבור שיהיה ראש מועצה אחד לכולם?
אורי מקלב: תלוי על מה עושים עצומה.
אורי מקלב: דרך אגב על העצומה הזאת צריכים היו לחתום מאה אנשים.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אם תקיים פגישה עם הוועד אני אשתתף.
עזרא חליפה: אני מרגיש ממש אלימות כלפי.
עזרא חליפה: מה אני יכול לעשות?
עזרא חליפה: איך אני מתקדם מפה?
עזרא חליפה: עוד ועדה ועוד ועדה, אנחנו מותשים מהסיפור הזה.
עזרא חליפה: מה אפשר לעשות להוציא בחוק את הנושא הזה?
עזרא חליפה: למה אני צריך להגיע לעימותים עם שכנים שלי?
עזרא חליפה: אני מרגיש מאוים.
משה גפני: אף על פי שאני מאוד עסוק אמרתי עכשיו ליושב ראש שאם הוא יקיים פגישה עם הוועד אני מוכן לפנות זמן ולשבת על זה מפני שאני חושב שההתנהלות הזאת בעשרת היא דבר לא יפה.
משה גפני: אני חושב שהוא טעות.
קובי מימון: ידידי היקר, אתה היית פעם בעשרת?
משה גפני: אני לא באתי כי התחלתי להבין שמפחדים מהשתלטות של החרדים.
קובי מימון: אז אתה לא מבין איזו הרמוניה יש במושב.
קובי מימון: יש פה אנשים שמקבלים כסף כל שנה מהוועד והרבה כסף כדי לקיים את בית הכנסת ואת הפעילות בבית הכנסת.
קובי מימון: מה שנאמר פה זה סילוף של הדברים.
אורי מקלב: אני אתן לך לדבר אורן, אחרי זה קובי.
אורן המפל: בכל זאת העניין הזה עלה בישיבת הוועד.
אורן המפל: ב-30 לאוגוסט קיימנו ישיבה של ועד עשרת והנושא הזה עלה לדיון.
אורן המפל: אני מחזיק את הפרוטוקול מהישיבה.
אורן המפל: יש כאן רשימת נוכחים ביניהם נוכח עוזי חליפה.
אורן המפל: סעיף 11 בפרוטוקול אומר את הדבר הבא: "מקווה, הנושא עלה לדיון.
אורן המפל: לאחר הדיון נערכה הצבעה בנושא.
אורן המפל: תוצאות ההצבעה ברוב של חמישה מול אחד החליט הוועד שהוא מתנגד בתוקף להקמת מקווה בתחומי הישוב עשרת מטעמים שונים".
אורן המפל: שבוע אחרי זה ב-7 לספטמבר אתם קיימתם כאן את הישיבה שלכם בנושא.
אורן המפל: ואני רוצה להקריא פה משפט אחד קצר.
אורן המפל: שבוע אחרי זה.
אורן המפל: עוזי חליפה אומר: "אני בוועד ואין החלטה על זה.
אורן המפל: " אני סיימתי את דבריי.
קובי מימון: הישוב עשרת מורכב מאנשים שונים.
קובי מימון: חיים בהרמוניה.
קובי מימון: אנחנו הובלנו לפה.
קובי מימון: הרב גברא דיבר איתי בטלפון על נושא המקווה.
קובי מימון: אמרתי לו את דעתי.
קובי מימון: הוא הסכים.
קובי מימון: אמרתי לו, אם יבואו אנשים לוועד וידברו, אנחנו רוצים ככה וככה יכול להיות שאנחנו נפנה לראש המועצה ונגיד לו, אנחנו רוצים לעשות מקווה במקום כזה וכזה.
קובי מימון: אמר, שום דבר לא בכפייה, שום דבר לא במלחמה.
קובי מימון: אמת?
יחיאל גברא: אמת.
קובי מימון: אמת.
קובי מימון: הדברים נעשו פה בצורה עקלקלה, מוסתרת.
קובי מימון: אנחנו שומעים את הדברים כבדרך אגב.
קובי מימון: ועד עשרת אני חייב לציין את זה שיירשם בפרוטוקול, תומך בבית כנסת מזה שנים.
קובי מימון: ועד עשרת לפני 3 שנים תרם 60 אלף שקל מכספי ציבור, מכספי הוועד להחלפת הריהוט ושיפוץ בבית הכנסת.
קובי מימון: ועד עשרת משלם את הביטוח של המבנה והתכולה של המבנה של בית הכנסת.
קובי מימון: כדי לשמור על המרקם האנושי ועד עשרת משתתף בשמחת תורה בהקפות שניות שנערכות במתנ"ס.
קובי מימון: ועד עשרת יש לו דבר אחד.
קובי מימון: די למוסדות ציבור בתחומי היישוב עשרת.
קובי מימון: ופה אני מבדיל את המועצה האזורית גדרות לעשרת.
קובי מימון: עשרת הוקמה כמרכז קהילתי כפרי ובזה אני עונה למה שאיציק מצא אמר והוא צודק במאה אחוז.
קובי מימון: פעם היו חקלאים באזור, 7 מושבים, 6 מהם חקלאים.
קובי מימון: היו צריכים מושב אחד שיאגד אותם.
קובי מימון: שהמחלבה תהיה בו, שהטרקטוריסט יישן בו, שהדוקטור יהיה בו.
קובי מימון: פעם זה מה שהיה בעשרת.
קובי מימון: היום לא כך הם פני הדברים.
קובי מימון: פעם לא היתה בריכה בעשרת.
קובי מימון: היא היתה בכפר מרדכי.
קובי מימון: עוד לפני שאתה באת לאזור עוזי.
קובי מימון: אני 40 שנה בעשרת.
קובי מימון: הדברים השתנו.
קובי מימון: כל מוסדות הציבור עדיין נמצאים בעשרת.
קובי מימון: המושבים מסביב גדלים עם שיכוני בנים.
קובי מימון: התנועה הבלתי פוסקת לעשרת היא בלתי נסבלת.
קובי מימון: גני ילדים, אוטובוסים, צופים, מתנ"ס, בריכת שחייה, כל הדברים האלה.
קובי מימון: אנחנו כל הזמן פונים לראש המועצה איך אנחנו מורידים את התנועה מעשרת.
קובי מימון: אנחנו פועלים להוציא את הצופים מעשרת.
אורי מקלב: אבל המקווה זה לתושבי עשרת.