GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ריבק: אנחנו לא עוסקים במקרים פרטניים.
מרינה סולודקין: אני רציתי להגיב על הדברים של הגברת המכובדת.
מרינה סולודקין: אני רואה עוד הוכחה של ניצול לרעה של הפסיכולוגיה במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: בהרבה מקרים מבחנים פסיכולוגיים זה נשק של המדינה נגד האזרח.
שמעון יאיר: את מכירה את זה.
מרינה סולודקין: אני מכירה בגלל שאני מברית המועצות.
מרינה סולודקין: זו דרך מאוד מסוכנת.
מרינה סולודקין: אני ואתה אדוני היושב ראש חייבים לחשוב על דרכים.
מרינה סולודקין: אני נתקלתי בהרבה מקרים.
מרינה סולודקין: לאימא חד הורית אחת יש ארבעה ילדים.
מרינה סולודקין: בילד הרביעי שולחים למסוגלות הפסיכולוגית כדי לאמץ את הילד.
מרינה סולודקין: שלושה הראשונים זה בסדר.
מרינה סולודקין: ובאשר לרביעי בגלל שהוא קטן והמשפחה ענייה אפשר לעשות מה שרוצים.
מרינה סולודקין: בגלל זה זה מאוד מסוכן.
מרינה סולודקין: אנחנו חייבים לתת דעתנו על זה.
אורי מקלב: אנחנו נעשה על זה דיון מיוחד.
אורי מקלב: השאלה היא בעוד איזה מקרים דורשים את הבדיקות הפסיכולוגיות הללו.
אורי מקלב: איך קוראים לזה?
דפנה סידיס כהן: פסיכולוגיות או ו/או פסיכומטריות.
23631: אנחנו לא קיבלנו עוד פניות בעניין הזה בזמן האחרון אבל אני למדה מתשובת מרבד שנשלחה אלי אתמול ש"ביצוע בדיקה פסיכולוגית נקבעת על פי מידע רפואי שמתקבל, התרשמות רופא בודק ביום הבדיקה ומידע שמתקבל מהנבדק ביום הבדיקה.
23631: זאת תוך התייחסות לידע רפואי קיים אודות בעיות רפואיות שעלולות לגרום לבעיות קוגניטיביות.
23631: " בהמשך המכתב הוא ממשיך וכותב ש"נדרשים לעבור בדיקה פסיכולוגית או פסיכיאטרית נבדקים עם רקע של אירועים מוחיים, פגיעות מוחיות, דמנציה, הפרעות קוגניטיביות, התנהגותיות, מחלות ומצבים הכרוכים בירידה קוגניטיבית כגון פרקינסון, סי.
23631: פי.
23631: " (אני לא רופאה אבל סי.
23631: פי לא בהכרח אומר בעיה קוגניטיבית), MS, סמים, אלכוהול, רקע נפשי, רגע של בעיות נהיגה.
23631: " אין לנו איזושהי טענה שבמידה ויש איזה רגע שלא יבדקו.
23631: מה שמטריד שיש סטיגמה שאומרת שאם בן אדם יש לו מוגבלות פיזית בהכרח זה משפיע בצורה כזו או אחרת על המצב הנפשי שלו.
23631: ההמשך של הטענה שלא יכולה להיות אפליה.
23631: לא בגלל שאדם איתרע מזלו והוא עם מוגבלות פיזית אז בהכרח נלך ונמצא אצלו כל מיני בעיות קוגניטיביות וכל מיני בעיות נפשיות שלא קיימות בהכרח.
אורי מקלב: מי שרוצה להוסיף רק בנושא הזה.
אורי מקלב: אבל בקצרה.
טובה רקנטי: נציבות השוויון.
טובה רקנטי: אנחנו קראנו את אותו מכתב שהקריאה עכשיו קארין.
טובה רקנטי: שני דברים צורמים לנו דווקא במובן הכללי שלהם.
טובה רקנטי: אנחנו מסכימים שאם התקבל מידע רפואי יש צורך לתת עליו את הדעת אבל התרשמות רופא בודק, כשאדם נמצא בלחץ הנפשי ביום הבדיקה, בכל מקרה, גם אם לו שום רקע קודם והלחץ הנפשי הזה יירגע בסוף הבדיקה, להתבסס על התרשמות רגעית לצורך בדיקה פסיכולוגית או פסיכיאטרית מעלה חששות כבדים.
טובה רקנטי: יש לזכור "כי לרוב פגיעות גופניות או מוגבלות גופנית מלווה פעמים רבות באספקט רגשי נפשי.
טובה רקנטי: " עם כל הכבוד יש לו אספקט רגשי נפשי.
טובה רקנטי: הוא לא צריך להיות בן אדם עם מוגבלות.
טובה רקנטי: לומר שאדם עם מוגבלות פיזית בהכרח יש לו גם אספקט רגשי נפשי זה נכון.
טובה רקנטי: לכולנו יש.
טובה רקנטי: השאלה האם מכוח זה המרבד רשאי לערוך בו בדיקות לא רלוונטיות.
טובה רקנטי: אנחנו מתנגדים בחריפות לתפישה הזאת.
טובה רקנטי: המרבד אינו יכול לערוך בדיקות היכן שהן לא נדרשות.
אורי מקלב: אם אני מסכם את דברייך צריך להתייחס לאדם עם מוגבלות פיזית כמו אל אדם רגיל.
אורי מקלב: זו שאיפה של הדיון הזה.
יום טוב כהן: לגבי מה שאמרה קארין, לאחרונה הוסיפו בדיקת נוספת, בדיקת סימולטור.
יום טוב כהן: גובים עליה 105 שקל.
יום טוב כהן: אומרים, אתה בא להיבדק בבדיקת סימולטור ואז גובים את הכספים.
יום טוב כהן: זה דבר חדש מהחודשיים האחרונים.
אורי מקלב: את בדיקת הסימולטור כל אחד צריך לעבור?
יום טוב כהן: לא.
יום טוב כהן: לא חייבים.
יום טוב כהן: אדם בא לוועדה לבטיחות בדרכים עושים לו בדיקת סימולטור, קובעים לו איזה אביזרים הוא צריך להיעזר בהם, לוקח כמה חודשים עד שהמסמך מגיע למשרד הרישוי.
יום טוב כהן: לאחר שהוא עובר את בדיקת הסימולטור הוא עובר מבחן בהצלחה, מקבל רישיון נהיגה, וכל חטאו כאשר הוא הולך לוועדה שיקבעו לו איזה סוג רכב מתאים עבורו.
יום טוב כהן: כשהוא מגיע לוועדה, יכול להיות שהוא מתרגש, אולי הוא לא מדבר ברור, ואז מסיקים מזה שאולי הוא פסיכי.
יום טוב כהן: שוללים ממנו את הרישיון ושולחים אותו לבדיקות חוזרות לאחר שהוא עבר מבחן נהיגה בהצלחה.
יום טוב כהן: יש פה אנשים שעברו את מבחן הנהיגה בהצלחה, הגיעו למכון, כל חטאם שהם באו לבקש שיתאימו להם רכב.
יום טוב כהן: שולחים אותם לבדיקה חוזרת.
יום טוב כהן: יש דוגמה של בחורה.
יום טוב כהן: הן שתי אחיות נכות באותו מצב, ניוון שרירים.
יום טוב כהן: אבא שלהם יושב כאן מאחורה.
יום טוב כהן: היא נאלצה בגלל ביטוח לאומי, שלחו אותה בחזרה למכון לבטיחות בדרכים שיקבעו לה איזה סוג רכב.
יום טוב כהן: בחורה שכבר נוהגת 10 שנים ללא עבר פלילי.
יום טוב כהן: היתה בוועדה.
יום טוב כהן: "איך את נוהגת?
יום טוב כהן: " כל זה בגלל שהיא נכה.
יום טוב כהן: שלחו אותה לסימולטור וקבעו לה שהיא צריכה לעבור מבחן נהיגה חדש.
יום טוב כהן: למה?
יום טוב כהן: על מה?
יום טוב כהן: מה הפשע שלה?
יחזקאל פטל: אני אבא שלה.
יחזקאל פטל: כל התהליך הזה, זו לא פעם ראשונה.
יחזקאל פטל: היא החליפה בעבר רכב.
יחזקאל פטל: עברה דרך הוועדה וקיבלה אישור תוך 5 דקות להמשיך באותו מצב.
יחזקאל פטל: ברישיון הנהיגה שלה רשומות כל המוגבלויות הטכניות שלה.
יחזקאל פטל: כמו הגה חשמלי, גז ברקס ידני חשמלי, מעלית, כל המוגבלויות מצוינות ברישיון.
יחזקאל פטל: בתי נבדקה.
יחזקאל פטל: היא אמרה, ניסיתי מספר רכבים, ישבתי בהם, אין שדה ראייה.
סימן טוב כהן: כל החטא שלה שהיא באה לבקש שיעשו לה התאמת רכב.
אורי מקלב: אני רק שואל האם היתה התכתבות והאם הסבירו לכם מדוע הם ביקשו בדיקה חוזרת?
יחזקאל פטל: אני הייתי איתה לאורך כל הדרך.
יחזקאל פטל: בדקו אותה עם הסימולטור.
יחזקאל פטל: עברה את הסימולטור.
יחזקאל פטל: אמרו לה, יש לך רישיון נהיגה, למה לא כתובים כל הפרטים ברישיון?
יחזקאל פטל: לרישיון, המשך, מוגבלויות בספח מצורף.
יחזקאל פטל: לא היה לה את הספח.
יחזקאל פטל: הלכתי למשרד הרישוי.
יחזקאל פטל: הוצאתי את הספח.
יחזקאל פטל: בספח שהבאתי אתמול מצוינות כל המוגבלויות.
יחזקאל פטל: אני לא מבין למה ביקשו ממנה מבחן נהיגה מחדש.
יחזקאל פטל: היא ביקשה מרצדס כי זה הרכב שהכי מתאים לה מבחינת שדה הראיה.
יחזקאל פטל: מה כתבה בוועדה?
יחזקאל פטל: לפעמים היא לא רואה טוב ברמזור.
יחזקאל פטל: היא לא אמרה ברכב שהיא נוהגת אלא ברכבים שהיא ניסתה.
דנה טהר: אני עברתי את מבחן הסימולטור שהוא הקנה המידה לרופאים אם הנכה יכול להשתמש.
דנה טהר: אני לא מבינה למה גבו ממני 105 שקלים כאשר עברתי את הטסט וכל החטא שלי, שהן לא יודעות להסתכל במסך מה הקודים.
דנה טהר: זו ועדה רביעית.
דנה טהר: הרופאים יושבים כל ארבע שנים עם יועצים למיניהם שהמדינה מממנת.
דנה טהר: נותנים את הקודים.
דנה טהר: כל שנה בוועדה רושמים אותם.
דנה טהר: לא טרחו להסתכל במחשב.
שלומית אבינח: כל ארבע שנים את נבדקת?
דנה טהר: כן.
דנה טהר: משרד הרישוי מקבל ישירות דרך המחשב של המרבד את כל הקודים באותו יום שהוועדה קבעה.
דנה טהר: המזכירה תפסה את המושכות.
דנה טהר: היא אמרה לי, החליפו לך כיסא?
דנה טהר: כל נכה כל חמש שנים מחליפים לו כיסא.
דנה טהר: אמרתי לה, בגלל זה אני לא רואה טוב.
דנה טהר: הרכב שלי השתנה.
דנה טהר: הכיסא גבוה יותר.
דנה טהר: השמשה לא מספיקה לי.
דנה טהר: במרצדס היא רחבה ואני אוכל לראות.
דנה טהר: בסדר.
דנה טהר: החליפו לך את הכיסא.
דנה טהר: שנתיים וחצי אני פוסלת לך את הרישיון ואת תלכי לעבור טסט.
דנה טהר: מדוע?
דנה טהר: בגלל שהחליפו לי כיסא דרך המדינה?
דנה טהר: אז עכשיו אני תקועה.
אורי מקלב: אני רוצה את התשובה של פרופסור ריבק.
אורי מקלב: רק בנקודה הזאת.
אורי מקלב: לא תעריפים ושאר הדברים.
יוסף ריבק: אני לא חושב שהוועדה זה מקום לדון בבעיות פרטניות.
שמעון יאיר: דווקא כן כי זו דוגמה.
יוסף ריבק: יש פה בעיות פרטניות אישיות.
אורי מקלב: קודם כל יש כאן חיסיון.
אורי מקלב: אבל גם אם אתה לא רוצה לענות ספציפי מעלים כאן תופעה.
אורי מקלב: זה דוגמה למשהו.
יוסף ריבק: קודם כל לא קיבלתי את הדברים הפרטניים בשביל להתייחס אליהם ולא ידעתי שזה הפורום להתייחס לבעיות פרטניות של בן אדם מסוים.
יוסף ריבק: אני יכול לומר באופן כללי.
יוסף ריבק: המכון הרפואי לבטיחות בדרכים עושה עבודת קודש בנושא ויש פה הרבה מאוד נכים שיודעים את זה והם משבחים את העבודה של המכון.
יוסף ריבק: המכון עובד בתנאים קשים ביותר.
יוסף ריבק: ואני אגיד לך מה התנאים הקשים.
יוסף ריבק: קודם כל יש הצמדה בין סוג הרכב שהנכה מקבל והקצבה ולכן הדבר הזה יוצר לחץ בלתי רגיל לשנות כלי רכב ולקבל אביזרים מסוגים שונים כדי להגדיל את הקצבה, כשלא בהכרחה הדברים האלה תמיד נחוצים.
שמעון יאיר: אתה שוטר, אתה שב"כ.
שמעון יאיר: אני רוצה להבין.
שמעון יאיר: מי אתה?
יום טוב כהן: אנחנו נסגור את המכון.
יום טוב כהן: חד וחלק נסגור אותו.
יום טוב כהן: אתה לא תהיה שמה.
אורי מקלב: יום טוב אנחנו לא יכולים לשמוע דברים כאלה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לקיים דיון רגוע וענייני.
יוסף ריבק: אני מנסה להסביר ליושב ראש ולוועדה על הניואנסים שמשפיעים על עבודת הוועדה.
יוסף ריבק: דבר שני, הנכים מקבלים מידע מחברות אבזור שעומדות בפתח המכון ומציידות אותם באינפורמציה ומסבירות להם מה לבקש ומה לא לבקש, ופעמים רבות אנחנו מקבלים דרישות שהן לא עולות בקנה אחד עם המצב הרפואי של הנכה וזה שוב איזשהו גורם לחץ שצריך להתמודד איתו, והוא לא קל.
אורי מקלב: השאלה המרכזית בעניין הזה מדוע צריך עוד פעם לעבור טסט כאשר בן אדם בסך הכול ביקש שיתאימו לו רכב?
אורי מקלב: שנית, מדוע לפסול אותו כשזו הבקשה שלו?
יוסף ריבק: אדוני היושב ראש, קודם כל בן אדם מחליף רכב אחת לחמש שנים לפי התקנות.
יוסף ריבק: הוועדה לפי המנדט שלו מחויבת לתת לו את הרכב המתאים ביותר והזול ביותר המצוי.
יוסף ריבק: אדם שבא ורוצה לשנות עבור חמש שנים, עם דרישות שונות, משתנות הדרישות, זה דבר שלו.
יוסף ריבק: דבר שני משתנה המצב הבריאותי שלו.
אורי מקלב: רק בגלל שהוא משנה את סוג הרכב הנסיבות שלו משתנות?
יוסף ריבק: סוג הרכב זה לא העניין.
יוסף ריבק: יש רכבים שיוצאים מהמחזור ונכנסים רכבים אחרים.
יוסף ריבק: לכל רכב יש את הספציפיקציות שלו ואת ההתאמות שלו.
יוסף ריבק: יש סוגים רבים מאוד של נכים.
יוסף ריבק: יש כאלה שנוהגים מתוך כיסא גלגלים, יש כאלה שעוברים לתוך כיסא, יש כאלה שעוברים בכוחות עצמם, יש כאלה שצריכים מעליות.
יוסף ריבק: זו תורה מורכבת ומסובכת ואנחנו דנים בכל אחד בצורה אני אומר של קודש.
יוסף ריבק: זה היחס לנכים.
יוסף ריבק: הנכים עוברים את ועדת הניידות.
יוסף ריבק: מתאימים להם רכב.
יוסף ריבק: ברוב המקרים יש ערעור מיידי על הרכב הזה.
יוסף ריבק: ואז הם מגיעים לוועדה לגודל רכב.
יוסף ריבק: הם לא רוצים לקבל את הרכב המייצג.
יוסף ריבק: הוועדה לגודל רכב עם יועץ טכני, עם רופאים, עם מזכירה דנים במקרה ומחליטים.
יוסף ריבק: הרבה פעמים יש השגה על ההחלטה של הוועדה לגודל רכב ואז הם מגיעים לועדת השגות שאני מנהל אותה לפי דרישת החוק.
יוסף ריבק: לא בגלל שאני רוצה.
יוסף ריבק: אני לא רציתי לנהל את הוועדה הזאת אבל אני מוכרח.
יוסף ריבק: אז זאת ועדת ההשגות שדנה באותם מקרים שערערו על האינסטנציה הראשונה של ועדת גודל הרכב.
אורי מקלב: אם הוא רוצה לעבור מסוונה לפורד?
אורי מקלב: את זה אתם בודקים?
יוסף ריבק: זה פשטני.
יוסף ריבק: אנחנו לא בודקים אם הוא עובר מסוונה לפורד.
יוסף ריבק: אם לא השתנה כלום במצבו הבריאותי.
יוסף ריבק: אם הוא בא לקבל אותו רכב שמגיע לו לא תהיה לו שום בעיה.
אבנר עורקבי: מכיוון שפרופסור ריבק דיבר על ועדת ערערי אז אני רוצה לתת דוגמה של ילד שהוא עם פיגור שכלי קשה ביותר.
אבנר עורקבי: אינו שומע, אינו רואה.
אבנר עורקבי: אוכל עם צינורית דרך הבטן עם "קנגורו".
אבנר עורקבי: הוא מונשם עם חמצן, צמוד אליו לאן שהוא מגיע.
אבנר עורקבי: הוא לא יכול לצאת מהבית בלי הציוד הזה.
אבנר עורקבי: פרופסור ריבק שואל את ההורה, כמה הוא שוקל?
אבנר עורקבי: אז האבא אומר לו, 14 או 16 קילו.
אבנר עורקבי: "לא, אתה שקרן, אתה רמאי, בבקשה לשקול אותו מחדש".
יוסף ריבק: אני לא יכול לקבל התבטאות כזאת לידי.
אורי מקלב: פרופסור ריבק לא עומד עכשיו לדיון.
אורי מקלב: אבנר עורקבי; שלח אותו לשקילה.
אורי מקלב: שקל 11 קילו.
אורי מקלב: הציוד שלו 70 קילו.
אורי מקלב: זה מחולל חמצן, בלון חמצן, וכיסא גלגלים.
אורי מקלב: איך האימא יכולה להרים את זה לתוך האוטו?
אורי מקלב: היא חייבת מעלית להרים את הציוד לתוך הרכב.
אורי מקלב: הם לא נתנו לה רכב עם מעלית בגלל שהילד שוקל 11 קילו.
אורי מקלב: אני לא יכול לדון בדבר כזה עכשיו.
אורי מקלב: קבענו נושא לדיון.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על הבדיקות, על התעריפים של הבדיקות.
דורון יהודה: אני קודם כל מברך את העבודה של המכון.
דורון יהודה: הם עובדים מאוד קשה.
דורון יהודה: יכול להיות שבתוך העבודה הקשה לפעמים גם נופלות טעויות וצריך לתקן אותם.
דורון יהודה: אבל אני לא הייתי פוגע באף אדם.
דורון יהודה: סך הכול זה חיובי.
דורון יהודה: אתה יכול לשבת לדבר איתם, אתה מגיע לתשובות.
דורון יהודה: יש בעיה שעליה לא נתנו את הדעת.
דורון יהודה: אני בכוונה מעלה אותה כאן ואני רוצה שפרופסור ריבק וגם הוועדה נשב ונחשוב איך אדם שנכה ביד, הוא לא יכול לדחוף כיסא גלגלים, יש לנו הרבה גמלאים, הרבה אנשים שמקבלים CVA והם לא יכולים לדחוף עגלה.
דורון יהודה: משרד הבריאות אומר לו,בגלל שאתה לא יכול לדחוף עגלה אני נותן לך עגלה יותר כבדה, לא יותר קלה כמו לנכה שיכול עם שתי ידיים.
דורון יהודה: הנכה הזה שמקבל את הכיסא הולך אומר, אני ממילא לא יכול לדחוף את הכיסא.
דורון יהודה: אני קונה כיסא גלגלים על חשבוני כי משרד הבריאות לא רוצה לתת לי, כיסא שאני אוכל להניע אותו עם היד.
דורון יהודה: אני בא ואומר שאנחנו צריכים להגיד שאותם נכים שמוגבלים בידיים או ביד צריך להבין שכיסא הגלגלים הממונע הוא כלי שצריכים אותו.
דורון יהודה: הוא צורך בסיסי.
דורון יהודה: מכאן נובעות גם ההשלכות לגבי הרכב שצריך לתת.
אבנר בטיסט: אבנר בטיסט, מטה מאבק הנכים.
אבנר בטיסט: בקצרה על שלוש נקודות שנאמרו כאן.
אבנר בטיסט: אחד, מבחינת תעריפים נראה לי שלפחות היה רצוי שהמדינה תיתן אפשרות לכל הבדיקות אליהן מוזמן נכה לא דווקא מרצונו.
אבנר בטיסט: הרי ניתן להזמין כל כמה שנים ובמיוחד בגילים מתקדמים, שזה יהיה בחינם.
אבנר בטיסט: גם התעריפים האחרים לא אמורים להיות גבוהים.
אבנר בטיסט: שתיים, העירו כאן הערה שאני מאוד לא אוהב אותה על ידי פרופסור ריבק שאני מאוד מכבד אותו, והתבטאה ככה גם דומיניסיני המנכ"לית של הביטוח הלאומי, שכאילו לא עושים כל מיני דברים כי יש הרבה נכים שהם מנסים להרוויח עוד ועוד גמלאות והיא עוד לא מצאה נכה שויתר על משהו.
אבנר בטיסט: לא צריך בזה להיתלות.
אבנר בטיסט: אני רק רוצה לתת דוגמה כי אני גם כתבתי לה על זה.
אבנר בטיסט: אני השנה ופרופסור ריבק יודע את זה ניהלתי מאבק של שנה בשביל להוריד לי 2700 לרדת רמה.
אבנר בטיסט: וגם כשהיא כתבה את זה מיד כתבתי לה מכתב וביקשתי, תורידו לי משהו.
אבנר בטיסט: אז נכון שזה לא כל הזמן אבל אני אומר עוד פעם הדברים האלו לא רלוונטיים למה שצריך לעשות.
אבנר בטיסט: זה שחושבים שמישהו כן מרמה, לא מרמה.
אבנר בטיסט: עד שאין הוכחות נא לא להאשים.
אבנר בטיסט: הדבר השלישי שאמרו כאן הוא כאילו לא קשור אבל הוא קשור.
אבנר בטיסט: למכון אנחנו הנכים מגיעים עם כיסאות שאישר לנו משרד הבריאות וגם המכון של משרד הבריאות.
אבנר בטיסט: עלתה טענה שגם קרתה לעוד נכה של מטה המאבק, בני אור וגם לי, שלא יכולנו להיכנס עם מעליות לתוך הבניין.
אבנר בטיסט: ב-2006 הגיש רן כהן וגם את זה העברתי להם ושר הבריאות ענה, צריך להעביר את זה או למצוא פתרון.
אבנר בטיסט: אני רק מזכיר שכרגע יש בברור אצל מבקר המדינה פניה שלי.
אבנר בטיסט: המעלית שם היא 110.
אבנר בטיסט: כרגע אנשים עם עגלות כמונו לא יכולים להיכנס שם.
אבנר בטיסט: אני נפגעתי, בני אור ממש נפצע, צריך לתת על זה את הדעת.
אבי סלומה: זה היה בטלוויזיה כמה פעמים.
אבי סלומה: התלוננו על זה.
אבי סלומה: הובטחו דברים.
אבי סלומה: ועדיין לא קרה כלום.
יוסף ריבק: משרד הבריאות ערך שיפוץ במעליות והן נעשו נגישות לרוב הנכים.
יוסף ריבק: קורים מקרים בודדים ספורים שיש נכים במצבים מיוחדים שמגיעים בשכיבה או באיזשהו מצב אחר שבאמת זה לא יכול להיכנס למעלית בפיזיקה.
יוסף ריבק: ואז מה שאנחנו עושים, אנחנו יורדים למטה אליהם, מקימים פרגודים כדי להגן.
יוסף ריבק: לא לפני הקהל.
יוסף ריבק: מעולם לא לפני קהל.
יוסף ריבק: דרך אגב יש תוכניות להעביר את המכון, זה תהליך שלא קורה ביום.
שמעון יאיר: אני רוצה לספר אנקדוטה בעניין הזה.
שמעון יאיר: לשכת הבריאות המחוזית בירושלים ברחוב יפה היא הכי לא נגישה לנכים.
שמעון יאיר: בגלל הרכבת הקלה.
שמעון יאיר: זו דוגמה.
שמעון יאיר: למה?
שמעון יאיר: כי זה מזכיר את מה שפרופסור ריבק עכשיו אמר שאנחנו חושבים על מעבר.
שמעון יאיר: אני נאבקתי אני חושב עם ארבעה שרי בריאות דיברתי בעניין הזה, עם מנכ"לים, עם מי שאתה לא רוצה.
שמעון יאיר: אתה יודע מה היתה התשובה של אחד המנכ"לים ואני לא אגיד את שמו, למה עם לא עוברים מרחוב יפו למקום נגיש?
שמעון יאיר: אתה לא תאמין, כי זה במרכז העיר וקרוב לשוק ונוח להם לעשות קניות.
שמעון יאיר: עכשיו שתבין המכון נמצא ברחוב הארבעה.
שמעון יאיר: זה קלאסי.
שמעון יאיר: זה מרכז תל אביב.
שמעון יאיר: מי רוצה לעזוב את מרכז תל אביב?
יוסף ריבק: המכון לא נמצא ליד שוק והעובדים שלו מעולם לא לקחו הפסקת צהריים.
יוסף ריבק: הנקודה שהוא העלה זו גם נקודת זכות למי שבא.
יוסף ריבק: זה נמצא במרכז תל אביב עם נגישות תחבורתית נוחה.
שמעון מאיר: למי?
שמעון מאיר: אין חנייה.
אורי מקלב: אני באמת חושב שמקום כזה שרוב הנכים מגיעים אליו עם רכבים אז צריך להיות חניה.
אורי מקלב: אנחנו קיבלנו מסמך מאת המ.מ.מ שלנו, מהמכון למחקר שלנו, ומשם עולה שחלק מהבעיות שיש היום במרבד זה בגלל שהם לא מתוקצבים, בגלל שהם חיים על משק סגור.
אורי מקלב: אני הייתי באמת רוצה לשאול את משרד האוצר.
אורי מקלב: רבקה.
רבקה לפינר: אני לא אגף תקציבים אז נראה אם אני אוכל לענות לך.
אורי מקלב: זה גם יענה על שאלת המעלית.
שלומית אבינח: וגם על האגרות.
רבקה לפינר: אני לא יכולה לענות לך כי אני לא אגף תקציבים.
רבקה לפינר: אני רק יכולה להגיד מה שעושים בוועדת האגרות.
רבקה לפינר: אני רק אציין שחלק גדול מהפונים למכון הם לא נכים.
רבקה לפינר: אז אם יש בעיה עם נכים צריך לחשוב על זה ולפתור את הבעיה בדרך מסוימת.
אורי מקלב: הם לא נכים אבל הם חולים.
רבקה לפינר: אנשים שמעשנים סמים זה לא דבר,
יוסף ריבק: חלק מהפונים הם פונים עבור בדיקות מיון לתפקיד שזה נהגי רכב ציבורי כבד.
יוסף ריבק: הם חייבים לעבור את המכון כדי לעשות להם מיון רפואי לתפקיד.
יוסף ריבק: אלה אנשים בריאים באופן עקרוני.
יוסף ריבק: לפעמים מוצאים אצל מישהו משהו.
יוסף ריבק: הם משלמים אותו תעריף.
יוסף ריבק: שאר האנשים, חלקם בריאים, חלקם חולים.
שלומית אבינח: ועדת חריגים.
שלומית אבינח: מי שלא יכול לשלם לא יכול להיבדק.
יוסף ריבק: זה לא בסמכותנו כי אנחנו סעיף סגור ואני לא יכול לתת הנחה כי אין מי שמתקצב אותי.
אורי מקלב: לא יכול להיות דין אחד למי שמבקש בדיקת מיון וגם לנכה שמגיע.
רבקה לפינר: במקרים רבים באגרות נהוג לתת הנחה, פטור לפעמים במקרים של בעיות הכנסה.
רבקה לפינר: כמו שאמרת קודם יש קשר כלשהו ביניהם ואני בטוחה שאפשר להסתכל על זה.
אורי מקלב: יש ועדת חריגים?
רבקה לפינר: אני במקרה הזה לא יודעת.
אורי מקלב: אז איך נותנים הנחה או פטור?
רבקה לפינר: לפעמים יש ועדה, לפעמים זה נתון בידי עובדים כאלה או אחרים.
אורי מקלב: אחת ההמלצות שלנו היו הזה זה להקים ועדת חריגים כדי שיהיה אפשר לתת הנחות.
קריאה: יש קריטריונים מאוד ברורים להנחות.
אבנר בטיסט: קודם כל לגבי מה שאמרו זה רעיון טוב אם כי אני אומר עוד פעם כשמזמינים בן אדם לא בגלל שהוא מבקש אלא בגלל שכל כמה שנים צריך להתייצב לדעתי הוא לא צריך לשלם.
אבנר בטיסט: רק מילה אחת שתעזור למשרד האוצר.
אבנר בטיסט: אני באחת ההצעות שלי חוץ מההצעה הזאת שלא עוברת וגדולים ממני כמו רן כהן לא הצליחו להגיד את זה, יש עכשיו מכון חדש יפהפה ונגיש בחיפה.
אבנר בטיסט: כל אזור הגליל,זה יכול להוריד המון לחץ.
אבנר בטיסט: אז ההצעה שלי לאוצר לפני שמעבירים לשים שם גם איזה סימולטור אם זה אפשרי ושאנחנו ניבדק שם.
אבנר בטיסט: זה גם יחסוך.
אבנר בטיסט: זה פותר את הבעיה לצפוניים.
הרצל בן יהושע: אני מנהל אגף התקציבים במשרד התחבורה.
הרצל בן יהושע: אני רוצה לתאר את הסטטוס של המכון.
הרצל בן יהושע: המכון בנוי כמשק סגור.
הרצל בן יהושע: הוא נמצא במשרד הבריאות.
הרצל בן יהושע: האגרות שלו הן חלק מתקנות התעבורה.
הרצל בן יהושע: לכן כאשר מביאים את גובה האגרות, שלומית אבינח: מתי עודכנו האגרות בפעם האחרונה?
הרצל בן יהושע: בשנת 2006.
הרצל בן יהושע: הן צמודות למדד.
הרצל בן יהושע: כאשר אנחנו בודקים את גובה האגרות של המכון אנחנו אל "נחמדים" עם המכון.
הרצל בן יהושע: אנחנו מנסים לבדוק את כל ההוצאות האמיתיות של המכון ועל פי זה לקבוע את האגרות.
הרצל בן יהושע: כאשר עדכנו את האגרות לאחרונה בשנת 2006 הסתבר שהמכון היה בגירעון של 12%.
הרצל בן יהושע: סך הכול התקציב של המכון זה סדר גודל של 15 מיליון שקל.
אורי מקלב: מה עומד מאחורי החשיבה שזה צריך להיות משק כספי סגור?
אורי מקלב: למה זה לא חלק משירות?
אורי מקלב: משרד הבריאות משקיע הרבה כספים מבחינת מה שהוא עושה למען הציבור.
אורי מקלב: זה גם חלק.
אורי מקלב: מה התקציב של מרבד השנה?
הרצל בן יהושע: כ-15 מיליון שקל.
הרצל בן יהושע: הגירעון שהיה אז כאשר אנחנו בדקנו היה מיליון שקל.
הרצל בן יהושע: משרד הבריאות מכסה את הגירעון בלית ברירה.
הרצל בן יהושע: אתה חייב לכסות.
הרצל בן יהושע: אם יש לך הוצאות שהן מעבר להכנסות אז אתה חייב לכסות את זה.
יוסף ריבק: המכון הוא משרד בריאות.
יוסף ריבק: הוא הרופא המוסמך של משרד התחבורה.
הרצל בן יהושע: כאשר עשינו את הבדיקה האחרונה של תעריפי המכון הקימו צוות שהוא צוות בין משרדי שהיה שותף למשרד התחבורה, משרד הבריאות, משרד האוצר, ואנחנו בדקנו את זה בפרטי פרטים אז.
הרצל בן יהושע: היה גירעון של 12%.
הרצל בן יהושע: אנחנו אפשרנו אז להעלות את אגרות המכון רק ב-5%.
הרצל בן יהושע: נכון שהיה אז עדכון מחירים של עוד 2.5% אבל גם אם אני לוקח את זה בחשבון עדיין נשאר פער של 4% שהוא די הרבה כסף.
הרצל בן יהושע: כפינו על המכון שיתייעלו ושיספגו את זה בעצמם.
הרצל בן יהושע: יתר על כן כאשר החלטנו בפעם האחרונה להעלות את התעריפים היו תלונות על רמת השירות של המכון שבעיקר התבטאו בזמן הארוך שבן אדם מגיע לבדיקה עד שהוא מקבל את התשובה.
הרצל בן יהושע: אנחנו חייבנו אותם על הזמן, אם הזיכרון שלי לא מטעה אותי, בזמנו היה סדר גודל שהגיע עד לחצי שנה ולפעמים יותר.
הרצל בן יהושע: אנחנו חייבנו אותם שיתנו את התשובות מהר.
הרצל בן יהושע: כיום התשובות ניתנות בתוך חודש, חודש וחצי.
הרצל בן יהושע: יש לזה חשיבות.
הרצל בן יהושע: לפני שהגעתי לוועדה, אני גם כתבתי לדפנה את ההנחות שלי ואת ההתייחסות שלי בכתב.
הרצל בן יהושע: אני פניתי למנהל האדמיניסטרטיבי של המכון וביקשתי ממנו תן לי את פירוט ההוצאות וההכנסות שלכם בשלוש השנים האחרונות, ואם היה מסתבר שיש שמה עודף הכנסות היינו בהחלט פונים ומפחיתים את התעריפים.
אורי מקלב: אף אחד לא חושב שהמכון סובל מעודף תקציבי.
אורי מקלב: כולם יודעים שתקציבו מצומצם.
אורי מקלב: להיפך, אנחנו רוצים שיהיה לו יותר כסף וזה יהיה לטובה גם מבחינת הנגישות שלו, המעליות שלו, וכמובן התעריפים.
אורי מקלב: מה משרד התחבורה מוכן לעשות בעניין הזה?
אורי מקלב: אפשר לעשות שינוי דרמטי בנושא הזה.
דפנה סידיס כהן: אני רוצה להצטרף לזה.
דפנה סידיס כהן: כמו בנושאים אחרים יש מקרים שלא היה להם תקציב אבל המדינה נדרשה לתת את התקציבים כמו למשל הגדלת קצבאות לקשישים נזקקים ולניצולי שואה.
דפנה סידיס כהן: משרד האוצר בדק את ההכנסות של תקציבי משרדים שונים וכל משרד תרם מהתקציב שלו לטובת העניין.
דפנה סידיס כהן: אפשר לבחון גם את זה, תרומה של משרדים שונים לטובת העניין.
אורי מקלב: נושא אחרון, אני אבקש את ההתייחסות שלך.
אורי מקלב: עיון במסמכים כמה שלנו ידוע לא היה צריך לעלות כסף.
אורי מקלב: האם עדיין קיים תעריף שמשלמים לעיון במסמכים?
הרצל בן יהושע: זה בוטל.
אורי מקלב: בשורה טובה.
אורי מקלב: צריך להודיע על זה.
אורי מקלב: והתעריף של סימולטור, זה נקבע אחרי 2007?
יוסף ריבק: אני לא זוכר.
יוסף ריבק: מפעילים טכנאים.
יוסף ריבק: זו בדיקה שלוקחת זמן.
הרצל בן יהושע: אני רציתי להוסיף מספר דברים.
הרצל בן יהושע: קודם כל המכון מטפל לא רק בנכים.
הרצל בן יהושע: אני הגעתי לגיל כזה שאני חייב לעשות בדיקות רפואיות כדי לחדש את רישיון הנהיגה שלי.
הרצל בן יהושע: בצד התקציבי, אני לא מומחה לבדיקות רפואיות בצד התקציבי.
הרצל בן יהושע: צריך לקחת בחשבון שיש יתרון בכך שגוף לא מכוסה באמצעות תקציב כי בתקציב יש הרבה מגבלות, יש הפחתות.
הרצל בן יהושע: מטבע הדברים אם היינו צריכים להטיל את כל ההפחתות האלה על תקציב המכון היתה לזה השלכה לגבי רמת השירות.
הרצל בן יהושע: נושא נוסף.
הרצל בן יהושע: אני לא חושב שבמכון אפשר להקים ועדה שתבדוק לתת הנחות.
הרצל בן יהושע: להתחיל לייסד במכון ועדה שתתעסק במבחני הכנסה זו בעיה.
סולימאן שלבי: אותי זימנו לעשות בדיקה בחיפה בשעה 8 בבוקר.
סולימאן שלבי: רציתי לבוא ב-11.
סולימאן שלבי: אמרה לי, אם אתה לא בא ב-8 אני אדחה לך את הבדיקה בחודשיים.
דורון יהודה: בהפגנת הנכים האחרונה הצלחנו להוריד את העניין שכל נכה שיש לו את אותו סוג של אוטו וצריך להחליף את אותו אוטו אם יש את אותו סוג של אוטו לא צריך לחזור אחרי חמש שנים.
דורון יהודה: כדי לפתור את הבעיה, אני לא חושב שיש התנגדות במכון בעניין לבוא ולהרחיב ולהגיד שאם הנכה אם יש אוטו זהה אז לאפשר לו בלי מבחן ללכת על אותו אוטו באופן אוטמטי.
שלמה נקווה: אני פונה לפרופסור ריבק ואני פונה אליך כאזרח לאזרח.
שלמה נקווה: ידוע לכולנו וגם לך שהמכון לא התנהל בצורה טובה שנים רבות.
שלמה נקווה: אנחנו הבאנו מצלמות נסתרות, יש לנו תיעוד בטלוויזיה, איך נכים היו נבדקים בין מכוניות בחניה.
שלמה נקווה: אני רוצה תנאים היום ומהיום.
שלמה נקווה: אתה יודע טוב מאוד מה אנחנו עברנו.
שלמה נקווה: אנחנו בנס שמיים נמצאים בדיון הזה.
שלמה נקווה: אנחנו למעשה היינו צריכים להיות מאחורי גדרות במוסדות.
שלמה נקווה: אבל ברוך השם בזכות הלוחמים האלה אנחנו פה בדיונים.
שלמה נקווה: אתה יודע טוב פרופסור ריבק, בתוך הלב שלך, ברגע מול אלוהים שלך יודע בדיוק על מה אנחנו מדברים.
שלמה נקווה: נכון אנחנו יכולים לעטוף את הסיפור הזה בנייר יום הולדת.
שלמה נקווה: נכה שוכב בבית 8 חודשים בזמן שהיום שולחים אס.
שלמה נקווה: אמ.אס.
שלמה נקווה: להונג קונג בפחות משנייה.
שלמה נקווה: לא באת ואמרת שאתה צריך עובדים כדי לייעל את המערכת.
שלמה נקווה: יש שם תקן וחצי בפניות רבות של נכים.
שלמה נקווה: אני מצפה ממך שאתה תגיד, בואו חבר'ה.
שלמה נקווה: אנחנו לפני שבוע ישבנו עם עיריית תל אביב בעקבות תלונות אדוני היושב ראש של דוחות חניה שעירית תל אביב מרביצה בנכים.
שלמה נקווה: קיימנו דיון והבאנו סיכום שאנחנו הולכים להקים צוות משותף בין ארגוני הנכים לבין מחלקת החנייה של עירית תל אביב והנכים לא ישלמו את הדוחות האלה.
שלמה נקווה: אני מצפה שתקום ועדה עם ארגוני הנכים ומשרד הבריאות.
שלמה נקווה: שיעבדו גם נכים במשרד הבריאות.
שלמה נקווה: שיעבדו במקומות האלה גם נכים.
שלמה נקווה: הנה המקום הראשון שבו אפשר לעודד תעסוקת נכים.
שלמה נקווה: אני מצפה ממך שנשב אחת לחודש, אחת לחודשיים, נעלה בעיות ביחד, נפתור אותן, נייעל את המערכת.
שלמה נקווה: בוא נחשוב ביחד איך לעזור.
שלמה נקווה: אני אומר לך פרופסור ריבק, אני לא מטיל ספק ביכולת שלך המקצועית.
שלמה נקווה: אני אומר לך בוא קח אותי כבעל ניסיון.
שלמה נקווה: בוא שב תשמע אותי.
שלמה נקווה: אני אביא את המצוקה.
שלמה נקווה: נדון בדברים.
שלמה נקווה: אתה עם הצוות שלך, אנחנו עם הצוות שלנו.
שלמה נקווה: נוכל להביא לפתרון.
שלמה נקווה: ומה שמחכים הנכים זה ליום הזה שתהיה החלטה שקם צוות כזה.
קובי כהן: אני רוצה להזכיר את הנושא הכלכלי במיוחד בקטע, אני רוצה להודות לשר התחבורה שהודיע בציבור שיש לו תוכנית לזמן את כל הנכים לתהליך של בדיקה מחדש של יכולת הנהיגה.