GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בני יוחננוף: אני אתן לך את המקרה הכי גרוע שקורה ועליו אני לא יודע כמה אנשים חיים או כמה אנשים לוקחים את חייהם בידיהם.
בני יוחננוף: האפשרות להיכנס למאגר המידע של הבנקים ניתנת לכל מי שהם מגדירים בעל זכות חתימה.
בני יוחננוף: יש בכל סניף לפחות 4 כאלה.
בני יוחננוף: עכשיו, אני יושב עם אדם שלא מכיר אותי לעשות איתו עסק, חתמנו או שזה לקראת חתימה על הסכם, הולך האדם הזה כמו כל מכובד אחר אל הבנק שלו ואומר, אני הולך לעשות עסק עם יוחננוף.
בני יוחננוף: אני לא מכיר אותו.
בני יוחננוף: אתה יכול לבדוק עליו?
בני יוחננוף: לפחות עשרה משאים ומתנים נשברו לי אחרי שהכול סוכם, לפני החתימה, באו אלי אנשים, אמרו לי, בני אני מצטער.
בני יוחננוף: אני לא יכול לעשות את העסקה.
גלעד נרקיס: במערכת עצמה אין סימון.
גלעד נרקיס: אם בן אדם נכנס ורוצה אינפורמציה והשכל הישר שלו אומר, הוא מקבל אינפורמציה שירשום את השם שלו.
גלעד נרקיס: אני נכנסתי בתאריך זה וזה וביקשתי מידע.
גלעד נרקיס: אין.
גלעד נרקיס: יש מקומות שזה באמת נכון.
גלעד נרקיס: אם לדוגמה עושים ניקיון צ'קים או שעושים עסקאות.
גלעד נרקיס: יש בזה הרבה היגיון מבחינה בנקאית כן לבקש מידע, אבל המצב שאין שליטה ואין פיקוח על זה, זה משאיר לזה לשיקול דעת של אותו פקיד.
אורי מקלב: האם מותר לאותו פקיד מורשה חתימה להיכנס בעקבות שאלה של אחד שרוצה לעשות עסקה עם אדם מסוים שרוצה לדעת אם שותפו הפוטנציאלי בסדר או לא בסדר, האם מותר לאותו מורשה חתימה לתת לו את המידע הזה?
עודדה פרץ: ברור שלא.
בני יוחננוף: זה הרבה יותר גרוע מזה.
בני יוחננוף: בוא נחשוב שיש שני מתחרים בתחום.
בני יוחננוף: אני אחד המתחרים ויש לי יחסים עם איזשהו פקיד בבנק, ואני רוצה להרוס את המתחרה שלי, יש לי בעיה?
בני יוחננוף: זה לא עושים בארץ?
בני יוחננוף: אנחנו לא קוראים עיתונים?
גדעון עזרא: תרשה לי רגע.
גדעון עזרא: קיבלת מכתב מבני יוחננוף.
גדעון עזרא: עד היום הזה לא נתתם לו תשובה.
רבקה דבש: בני יוחננוף נמצא בקשר עם צחי והדברים עוד מתבררים.
גדעון עזרא: מה זה עוד מבררים מיולי עד עכשיו?
רבקה דבש: לא מיולי, מאוקטובר, 25 באוקטובר.
רבקה דבש: זה מטופל.
בני יוחננוף: הם הגיבו.
בני יוחננוף: מי שלא הגיב זה המפקח על הבנקים.
רבקה דבש: כרגע הטענה של בני מול בנק הפועלים לאור האינטראקציה שהיתה לו מול צחי, המפקח שמטפל.
רבקה דבש: ככל שמר יוחננוף ירצה שנבדוק בנקים אחרים נבדוק גם בנקים אחרים.
אורי מקלב: מה לגבי הביקורת חוק הגנת הפרטיות?
אורי מקלב: איזה ביקורת יש לכם?
רבקה דבש: בגלל כוח האדם המצומצם אנחנו פועלים בכמה מישורים.
רבקה דבש: יש כבר ימי עיון לסקטורים ספציפיים ויהיה גם בסקטור הבנקאי לתת הוראות והנחיות יותר ספציפיות.
רבקה דבש: זה בהיבט הרוחבי.
רבקה דבש: אנחנו עושים זאת לצורך הבהרה של חוקי הסדרי הגנת הפרטיות במגזרים ספציפיים.
רבקה דבש: לדוגמה, סקטור התקשורת זה נעשה לפני שבועיים.
רבקה דבש: בשבועות הקרובים ניתן הנחייה ברורה שמבהירה סוגיות מיוחדות בסקטור הזה.
רבקה דבש: כמובן אנחנו עושים את זה יחד עם הרגולטורים.
רבקה דבש: בגלל מה שאמרתי לחוק הגנת הפרטיות מ-81 אנחנו פועלים כדי להתחיל לחלחל אותו בשוק.
רבקה דבש: אנחנו נמפה יחד עם בנק ישראל.
רבקה דבש: זה יתרחש במרץ או במאי 2010.
רבקה דבש: אנחנו דנים בנושא עם מומחים מאיחוד האירופי, עם הרגולטורים.
רבקה דבש: עשינו את זה כבר בתחום העבודה וגם בתחום הסלולר.
רבקה דבש: נעשה את זה גם בתחום הפיננסים, ובתחום הביטוח יהיה הסדר אחר.
רבקה דבש: זה כדי לפזר קצת את הערפל.
רבקה דבש: אנחנו מטפלים בתלונות קונקרטיות ויש לנו בתוכנית העבודה גם יציאה לשטח באופן יזום.
רבקה דבש: זה מתוך ניסיון לטייב את ארבעת האנשים שיש לנו בכוונה שזה יהיה יותר יעיל ויותר רוחבי.
אורי מקלב: סגנית המפקח על הבנקים בבקשה.
עודדה פרץ: החומר שהעברתם לקראת הישיבה זה היה מכתב של חבר הכנסת ולא ידענו מה מקור התלונה ואני לא מכירה את הסיפור.
עודדה פרץ: לא ידעתי שזה בא בעקבות פנייה שהוא עשה לבנק ישראל.
אורי מקלב: איך בנק ישראל רואה את הדברים?
עודדה פרץ: מר יוחננוף לא תיאר בעיה של דליפה ממאגרים של בנקים אלא את הנושא של הכוכביות.
עודדה פרץ: בנושא של אבטחת מידע כמו שעורכת הדין רבקה דבש אמרה זה שמעבר לזה שחל על הבנקים חוק הגנת הפרטיות יש גם הוראה ספציפית, הוראה 357 של המפקח על הבנקים שעוסקת בנושא של אבטחת מידע של בנקים.
עודדה פרץ: אני לא חושבת שהבנקים במדינה הם מוסדות שיש בהם את דליפה הכי משמעותית ממאגרי מידע.
עודדה פרץ: הבנק רושם מידע עסקי של לקוח שחייב לו ונאלץ לתבוע אותו שהוא מחק לו סכום כלשהו.
עודדה פרץ: לא משנה אם זה סכום קטן או סכום גדול זכותו כעסק לרשום לעצמו את המידע הזה.
עודדה פרץ: זה הזיכרון של העסק.
שלומית אבינח: אבל מותר להעביר את המידע הזה לבנקים אחרים?
עודדה פרץ: בוודאי שלא.
עודדה פרץ: מותר לו להעביר את זה לסניף אחר.
עודדה פרץ: אני לא מכירה את המצב שלקוח בא ורוצה לעשות עסק עם הבנק והבנק אומר לו, אני לא יכול, יש לך סיכון עסקי.
עודדה פרץ: (פונה למר חננוף) אמרו לך שנמחקו לך 290 אלף שקל.
עודדה פרץ: אמרו לך מה הבעיה.
עודדה פרץ: אם לקוח מסומן בכוכבית, כתוב משהו ליד זה.
עודדה פרץ: כתוב: נמחק לו 200 שקל לפני 50 שנה.
עודדה פרץ: יש שיקול דעת לבנק.
עודדה פרץ: הוא בא עכשיו לקבל משכנתא והוא נוכח שנמחקו לו 200 שקל מלפני 50 שנה.
גדעון עזרא: השאלה היא בסוף, אם הבנק עשה דבר שאסור לו לעשות ובעל החשבון נפגע כתוצאה מכך מה מוטל על הבנק לעשות?
גדעון עזרא: מה קורה?
עודדה פרץ: אני הייתי רוצה לשאול את האדון הנכבד אם הוא חושב שנגרם לו נזק של 600 אלף שקל, למה אתה לא מגיש תביעה נגד הבנק?
בני יוחננוף: אם את מוכנה להלוות לי את הכסף בשביל התביעה אני מוכן להגיש.
עודדה פרץ: מי שמפר את הוראה 357 אז יש היטל כספי שהמפקח על הבנקים יכול להטיל על הבנק.
גדעון עזרא: אנחנו רוצים לשמוע את תגובת בנק הפועלים.
טל נד”ב: עם כל הכבוד אני לא חושב שצריך לפתור בעיה ספציפית בפורום הזה.
גדעון עזרא: סליחה.
גדעון עזרא: אני מבקש שבסופו של דבר יקיימו את החוק וכאן נראה שהחוק לא קוים לפחות לגבי בנק הפועלים.
גדעון עזרא: אנחנו לשרות הציבור.
טל נד”ב: ואני לשרותכם.
טל נד”ב: אז זה בסדר.
טל נד”ב: את המקרה הספציפי של מר יוחננוף אני לא מכיר ואני לא יכול להתייחס אליו.
טל נד”ב: אני מודה שאני מרגיש מוזר.
טל נד”ב: יש במדינה 20 בנקים שמנהלים חשבונות של מיליוני אנשים.
טל נד”ב: סביר להניח שקורות טעויות בכל מיני מקומות.
טל נד”ב: השאלה אם יש כללים מנחים ואם ככלל הכללים מקוימים?
טל נד”ב: התשובה היא כן וכן וכן.
טל נד”ב: מעטים הם הגופים המסודרים, המפוקחים, המאורגנים כמו הבנקים.
טל נד”ב: צריך לזכור שהבנקים רוצים לעשות עסקים.
טל נד”ב: מה זה אין להם אינטרס להלוות כסף?
טל נד”ב: הם מעוניינים לתת הלוואות כי זה נשמת אפם.
טל נד”ב: יתרה מזאת, הבנקים מעוניינים לשמור על סודיות בענייני הלקוחות שלהם.
טל נד”ב: זו ליבה של הבנקאות.
טל נד”ב: וניהול מאגרי מידע באופן מושכל ומדויק זה אינטרס בנקאי.
גדעון עזרא: סליחה, להביא את האינפורמציה לבעל החשבון הם צריכים?
טל נד”ב: הם צריכים והם מביאים.
טל נד”ב: הכללים ידועים.
טל נד”ב: חוק הגנת הפרטיות הוא חוק שמסדיר את רישום מאגרי המידע והבנקים פועלים לפיו במאת האחוזים.
טל נד”ב: מאגרי המידע של הבנקים מפוקחים ומבוקרים.
טל נד”ב: החוק מחייב כל גוף לא רק בנק שיש לו מאגר מידע לרשום אותו.
טל נד”ב: כדבר שבשגרה הלקוח יודע מה רשום עליו.
טל נד”ב: לקוח שהופך להיות סיכון עסקי זה לא בא מהשמיים למרות שזה לא נוח לשמוע.
טל נד”ב: לקח הלוואה ואל החזיר אותה.
טל נד”ב: הבנק פונה אליו, שולח לו התראות להחזיר את החוב.
שלמה בן שוע: שאלה.
שלמה בן שוע: הסיפור הזה נראה לי נורא ספקני.
שלמה בן שוע: כשבנק מחק סכום ביוזמתו.
שלמה בן שוע: מחיקה של חוב היא אחרי שחשבון הפך להיות קשה גביה ויש תהליכים.
שלמה בן שוע: זה נראה לי נורא מוזר.
גדעון עזרא: אני מבקש לשמוע את בנק הפועלים.
גדעון עזרא: אם אתם יכולים לשפוך אור על הנושא.
יוסף אריה: אדוני לא שלח אלינו חומרים על התלונה של מר יוחננוף.
יוסף אריה: כפי שנאמר פה כבר אנחנו לא באנו פה לדון בעניינו הפרטי של מר יוחננוף.
יוסף אריה: הוא פנה לרגולטורים ואני בטוח שהם יעשו עבודתם נאמנה.
יוסף אריה: גם רשם מאגרי המידע, הממונה על הטכנולוגיה וגם בנק ישראל.
יוסף אריה: אדוני מצפה כאן על השולחן הזה לנהל משפט?
יוסף אריה: אני יכול לחקור את מר יוחננוף?
יוסף אריה: אני יכול להביא לכאן עדים?
יוסף אריה: אני יכול להציג מסמכים?
אורי מקלב: אנחנו דנים בפניות הציבור.
אורי מקלב: אנחנו קודם כל מציפים את הנושא.
אורי מקלב: יכול להיות שאתה לא יכול להיכנס לפרטים אבל אחרי כל כך הרבה זמן תן גם תשובה שטחית.
אורי מקלב: אני כלקוח של בנק הפועלים מעוניין לשמוע את התשובה.
יוסף אריה: כלקוח של בנק הפועלים אדוני יקבל תשובה.
יוסף אריה: ברגע שתפנה לבנק תקבל תדפיס של כל מה שרשום עליך.
יוסף אריה: אין שום בעיה.
יוסף אריה: המילה סיכון עסקי שנזרקה פה היא טרמינולוגיה עממית משהו.
יוסף אריה: יש סימונים מסוימים.
שרה צוובנר: נראה לי שיש הבדל בין המידע שהלקוח מקבל לבין התיוקים שלו בבנק.
שרה צוובנר: זה לפי הדיון שהיה פה.
טל נד”ב: איזה דיון היה פה?
טל נד”ב: שמעת את הבנקים בכלל?
טל נד”ב: לא היה פה שום דיון.
טל נד”ב: שומעים רק את מר יוחננוב ואת מר נרקיס ולא את הבנקים.
טל נד”ב: אבל זה בסדר.
טל נד”ב: אם זה הדיון שאתם רוצים שזה יהיה דיון.
טל נד”ב: אתם שואלים ואתם לא רוצים לשמוע.
טל נד”ב: אז אין בעיה, לא נשמיע.
אורי מקלב: כעורך דין אולי תבין מה תפקידה של הוועדה.
אורי מקלב: בהחלט גם לדון במקרה ספציפי.
אורי מקלב: אנחנו שואלים שאלות על נושא עקרוני.
יוסף אריה: איזה שאלות?
יוסף אריה: קיבלנו את מכתבו של חבר הכנסת עזרא.
גדעון עזרא: סיכון עסקי.
יוסף אריה: אין סימון כזה.
גדעון עזרא: זו המצאה?
יוסף אריה: אדוני, זו שפה מקובלת.
יוסף אריה: אם נמחק חוב אז כתוב נמחק חוב.
יוסף אריה: אם יש חוב אבוד יהיה כתוב חוב אבוד.
גדעון עזרא: הלקוח צריך לדעת על כך?
יוסף אריה: הלקוח יודע ועוד איך הוא יודע מפני שהוא יצר את הסיטואציה.
יוסף אריה: הוא יודע.
יוסף אריה: כי אם מחקו לו חוב אז יש הסדר או בבית משפט או מחוץ לכותלי בית משפט והוא יודע מצוין מה מחקו ומה לא מחקו.
יוסף אריה: שלא יהיה צל של ספק, אם הלקוח פונה לבנק ומבקש את המידע על הסימונים הוא חייב לקבל אותו חד משמעי ואם מר יוחננוף לא קיבל, זו טעות, זה לא בסדר.
יוסף אריה: חד משמעית לאדם אחר, צד שלישי אסור לתת לו מידע על מר יוחננוף.
יוסף אריה: יכולים להיות מצבי קיצון של חשבון משותף אבל אז זה בעלי החשבון.
יוסף אריה: יש סודיות בנקאית.
יוסף אריה: יש חוק הגנת הפרטיות שאמנם לא חל על חברות.
יוסף אריה: הוא חל רק לגבי יחידים אבל מעבר לזה יש את הסודיות הבנקאית.
אורי מקלב: שאלה שאני מפנה לכל הבנקים.
אורי מקלב: יש לכם את הסימונים שלכם.
אורי מקלב: אתם בשלב הזה חייבים להודיע לאותו לקוח שהוא מסומן?
יוסף אריה: אנחנו לא חייבים.
אורי מקלב: או רק אם הוא שואל?
יוסף אריה: אם הוא שואל חייבים לתת לו מידע.
אורי מקלב: אני שואל גם אותך עורך דין נדב, האם הבנקים צריכים להודיע כל אחד עם הכוכבית שהוא מסמן לעצמו?
אורי מקלב: האם צריכים להודיע ללקוח, אתה נכנס אצלנו להגדרה של סיכון עסקי, מוגבל עסקי, בירור עסקי?
גלעד נרקיס: זה עולה הרבה מאוד כסף.
גלעד נרקיס: יש אנשים ש-300-400 שקל יבואו יעדיפו לשלם רק שהם לא יהיו ממותגים בתור אנשים עם בעיות.
טל נד”ב: אני כופר בעצם ההנחה שביסוד השאלה.
טל נד”ב: הלקוח יודע את המידע שעליו.
טל נד”ב: לא ייתכן שללקוח יש חוב והוא לא יודע עליו.
טל נד”ב: אין צורך להודיע לו כי הוא יצר את החוב.
טל נד”ב: הבנק זה גוף שרוצה לעשות עסקים.
טל נד”ב: הוא מעוניין להלוות לאנשים והוא מעוניין שיחזירו לו את הכספים.
טל נד”ב: זה נשמת אפו.
טל נד”ב: אם נוצר חוב הבנק פונה ללקוח, אומר לו, בוא תפרע את החוב.