GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן מלמד: אם כל הנתונים יהיו ידועים מראש, למה שאני אקח רכב שאני יודע שהוא עבר תאונה מסוימת והמידע הזה היה גלוי ואני אשלח אותו לבדיקה?
אילן מלמד: היום חלק גדול מהבדיקות זה כסף שהציבור זורק לשווא.
אילן מלמד: אני לא יודע את ההיסטוריה של הרכב, הוא נראה לי, אני לוקח אותו לבדיקה, משלם 400 שקלים, או 450 שקלים, ואז מגלה שלרכב היתה תאונה ועכשיו אני צריך להתווכח להוריד את הערך.
אילן מלמד: או מגלה שהרמה הטכנית של הרכב הזה ירודה, או שהרכב לא עבר בדיקה וכולי וכולי וכולי.
אורי מקלב: אתה אומר, אדם מכר רכב, עד שהוא מכר, עשרה איש הלכו למכונים והוא בזבז לציבור איזה 4,000 שקלים לריק.
דובר: אנחנו בנינו מודל איך באמצעות הרשאה מיידית של בעל הרכב הוא ייתן הרשאה לקבלת המידע.
דובר: גם זה פרטיות.
קריאה: אני אעביר לוועדה מסמך מסודר, אני רק רוצה לספר איך זה עובד כרגע בארצות הברית.
קריאה: יש חברה שקוראים לה קר-פקס, היא מקבלת מה-DMV , משרד הרישוי האמריקאי, את כל הנתונים.
קריאה: אין שום בעיה של פרטיות.
קריאה: בן אדם נכנס, משלם 20 ומשהו דולר ומקבל את הכל בהרשאה, בלי שום בעיה.
קריאה: זה עובד כבר עשר שנים ככה.
קריאה: בארצות הברית הנאורה זה עובד בסדר, אין בעיה של פרטיות, אין בעיה של כלום, ובישראל זה לא עובד?
קריאה: לא, בשום הרשאה.
קריאה: שם לרכב אין שום פרטיות.
קריאה: בן אדם קנה רכב, הוא מוכר אותו, ברגע שהוא החליט למכור אותו, הוא פותח את כל הפרטים שלו.
קריאה: אם הוא לא פותח אותו, בן אדם פשוט נמנע מלקנות אותו.
קריאה: כולם מוזמנים להיכנס: www.carfax.com ולראות איך זה עובד כבר עשרות שנים בארצות הברית.
קריאה: בישראל לא אמורה להיות בעיה.
חנן אהרן: אנחנו הולכים להכניס 2.6 מיליון כלי רכב למאגר, את ה-6,000 האלה אני מוכן לשים בחוץ.
חנן אהרן: אין לי בעיה.
סלעית קולר: מחר יבוא מישהו שהרכב שלו שווה 200,000 שקל ויגיד, 'אם אתם תכניסו אותי למאגר, אז גם תהיה בעיה שהרכב שלי יהיה מטרה לגניבות' וזו בדיוק הבעיה שהוא מדבר עליה.
סלעית קולר: אני מאוד מבינה ומאוד מכבדת את הבקשה, אבל את הגבולות יצטרכו לבחון כל פעם מחדש.
אורי מקלב: לפני שנתעסק במושלמות, אנחנו עוד רוצים להגיע לבסיס.
אורי מקלב: אני רק חייב להגיד משהו למר אילן מלמד.
אורי מקלב: אמרת שזו ההוצאה השנייה למשפחה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך, זה מתאים להגיד ביום למחרת שמתפרסם דוח העוני של ביטוח לאומי, שעדיין אצל עשרות אלפי משפחות זו לא הוצאה ראשונה, אלא הוצאה אחרונה, ולמה?
אורי מקלב: כי אין להם רכב, הם לא יכולים להחזיק רכב.
אורי מקלב: זה בסדר שזו הוצאה שנייה, אבל צריך להגיד את זה שיש אנשים שלא מתעסקים בזה, כי הם לא יכולים.
אורי מקלב: אבל זה נכון שאני רואה חובה לעסוק בנושא הזה ובאמת להקדיש זמן לעניין הזה, בגלל שזה נעשה ברכבים הזולים.
אורי מקלב: ברכבים הגדולים זה יותר בטוח ואנשים לא הולכים לחברות ולמתחזים.
אורי מקלב: כל הבעיות הן ברכבים היותר זולים שמי שקונה אותם זה סטודנטים, זה אנשים שלא יכולים... ואנחנו צריכים לדאוג לכספם, שאצלם כל 400 וכל 300 וכל 500 זה כסף רב בשיקול ובאחזקה וראינו את הדברים האלה עכשיו כשהיה דיון ציבורי רחב, שאני תמכתי במאבק של רוכבי האופנוע נגד הגדלת הביטוח, וראינו את האנשים שקונים אופנוע, חלק גדול מהם זה בגלל שהם לא יכולים להגיע ליותר ובסוף הם משלמים ביטוח יותר גבוה מכלי הרכב עצמו.
אורי מקלב: זה שינוי בתפיסה, אנשים פתחו עסק על סמך.
אורי מקלב: .. ומעבר לזה, זה שלא מסבסדים אותם, מי שמשלם את הביטוח, ותשלום הביטוח לא מכסה את ההוצאה שחברות הביטוח משלמות על תאונות ותביעות באופנועים, משלמים את זה החלק השני של הביטוח וזה רכבים פרטיים.
אורי מקלב: ברכבים פרטיים יוצא משהו כמו 3 שקלים בחודש יותר משום שהם צריכים לכסות את החסר של בעלי האופנוע.
אורי מקלב: אני חושב שרוב בעלי הרכבים מוכנים לשלם את ה-3 שקלים האלה לחודש ויותר, כדי שלא כל בעלי האופנועים היום יבואו וייסעו.
אורי מקלב: אני רק רוצה לדמיין לעצמי את תל אביב כשחצי מהאופנועים ייהפכו לכלי רכב.
אורי מקלב: רק הדלק בשעה הראשונה, במחיר של הדלק היום, יותר מה-3 שקלים לחודש.
אורי מקלב: לכן אנחנו באמת תומכים בדברים כאלה, שלא להעלות ושנחשוב על הכסף של הציבור.
אורי מקלב: אני חושב שהדברים שהובאו כאן הם דברים ברורים.
אורי מקלב: אני חושב שהמטרות חשובות.
אורי מקלב: התיאור של מה שקורה בארצות הברית, אנחנו לא חייבים להידמות וללמוד מהגויים, אנחנו יכולים בעצמנו.
אורי מקלב: בהרבה דברים אנחנו אור לאחרים, אנחנו יכולים להיות גם בזה, אנחנו צריכים להשתכלל, הגיע הזמן שגם בזה אנחנו נעבור פאזה, נעשה שינוי מהותי, שינוי דרמטי, ונהיה אחרים בעניין הזה.
אורי מקלב: אפשרי ובידינו הדבר.
אורי מקלב: אנחנו נשתדל לעקוב אחרי זה, לעשות עוד ישיבות ולקראת הישיבה הבאה אנחנו רוצים לבוא עם בשורות ושתהיה איש בשורה.
אורי מקלב: כוועדה, אנחנו נפנה גם לשר האוצר וגם למשרד האוצר.
אורי מקלב: אתה באת מגבעתיים לבחון בירושלים.
אורי מקלב: תספר לנו מה אתה מראה לי פה.
אהרן אריאלי: אני מראה לך שבערך בין חודש לחודש וכמה ימים בין מבחן למבחן.
אורי מקלב: המבחן הראשון ב-31.8, המבחן השני הוא ב-29.9 והמבחן השלישי---
אהרן אריאלי: הוא קצת פחות מחודש והשלישי הוא חודש וכמה ימים.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שזה בסדר, זה זמן סביר.
אורי מקלב: אם זה בירושלים, חודש זה בסדר, אבל יכול להיות שזה גם תלוי במורה.
אורי מקלב: לא בטוח שכל תלמיד שהיה רוצה להגיע יכול היה להגיע לזה.
אורי מקלב: מה שלי ידוע, שהמורים מקבלים מכסה, עכשיו זה בידיים שלו.
אורי מקלב: יש איזה נוסחה שנותנים, אבל המקרים האלה באים אלינו, אבל נשאיר את זה למורי הנהיגה להסביר את זה, כי אני בטוח שהם רוצים להגן על שמם הטוב ואם יש דברים לא טובים, אני חושב שהראשונים לטפל בזה זה ועד מורי הנהיגה, כפי שעושים ועדים חזקים וטובים.
אייל מלאייב: באילת חודש, חודש וחצי.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים את זה.
אהרן אריאלי: אסור גם לשכוח שכתוצאה מהפרטת המבחנים התיאורטיים, יש מגמת עלייה במבחנים העיוניים.
אהרן אריאלי: כלומר אנשים שמפחדים מהמחשב, כל מיני תופעות כאלה, מתרבים האנשים שפונים אלינו למשרד, וזה מר חנן אהרן יגיד לך, בנושא מבחנים בעל פה.
יוסי שלו: כנ"ל.
אבי גולן: ובסך הכל רישיונות 120,000 לשנה.
אבי גולן: בכל שנה אנחנו מייצרים 120,000 רישיונות.
אבי גולן: חוזרים הלאה.
אבי קרמר: לגבי זמן ההמתנה לטסטים.
אבי קרמר: אני חושב שזמן המתנה של חודש ימים לטסט הוא זמן סביר, הוא זמן של התארגנות, כי יש סיבה, כמו שאמר גם מר חנן אהרן, למה אדם נכשל בטסט, הרבה פעמים תלמידים לוחצים לגשת לטסט ואז מה בא קודם, הביצה או התרנגולת, ואז אם בטסט התגלו מספר ליקויים יש צורך לפתור אותם, כי אם לא היו ליקויים חזקה עליו שהוא היה עובר את הטסט, כל הדברים האלה ביחד יוצרים איזה שהיא חבילה שהיא סבירה ובדרך כלל אדם שלא עבר לטסט, יש לו שבוע של שקט מההלם והוא לא ישר מתחיל מהיום הראשון לקחת את השיעורים והזמן הזה הוא זמן סביר.
אורי מקלב: מהבחינה הזו אתם מרוצים.
אורי מקלב: זה בטח מאפיין את הגיל הצעיר.
אורי מקלב: נמשיך לנושא המחירים.
אבי קרמר: כי הם ברצפה, אני מתלונן.
אבי קרמר: אתה רוצה שאני אשלח מכתב?
אבי קרמר: אני מתלונן על מחירי שיעורי הנהיגה, שכל אחד שצופה בנו היום ואני מקווה שהרבה תלמידים צופים בנו היום ושיסתכלו כמה הם שילמו אתמול בבוקר או בערב על שיעור פרטי במתמטיקה, כמה הוא שילם לכל דבר אחר ושיראה איזה הוצאות יש למורי הנהיגה.
אבי קרמר: שיידע הציבור שהאוטו שלנו הוא בתשלום מלא, יש 50% ירידת ערך כשאנחנו מוכרים אותו, הביטוח שלנו לטסטים הוא יותר יקר.
אבי קרמר: אי אפשר להסתכל רק על ה-40 דקות של הטסט.
אבי קרמר: ההכנה לטסט, הזמן שמסביב, הביורוקרטיה שאמרת, מישהו עושה את זה, ולכן כל זה ביחד משתכלל בכל, ואם יבדקו קצת החוצה, כמו שאמר הבחור על מה שקורה בעולם, תבדקו באירופה.
אבי קרמר: אנחנו בלנקו, מה שאתם תבדקו, 10% הנחה וקנינו.
אורי מקלב: מי עוד רוצה להגיב בנושא הזה?
אייל מלאייב: עוד נתון אחד שלקחתי אותו, משנת 2000, כשהיה את הצו, אנשים עברו בממוצע 32% בטסט, היום, כמו שחנן אומר זה 43%.
אייל מלאייב: זאת אומרת, הנה הקטליזטור.
אורי מקלב: אני הבנתי שיותר חשוב לכם הלימוד.
אורי מקלב: מה חשוב יותר לרשות הלאומית?
אורי מקלב: שהלימוד יהיה לימוד נכון.
אורי מקלב: אין ספק שאיכות המבחן קובעת, אבל על זה אף אחד לא התלונן.
אורי מקלב: התלוננו שמחמירים יותר, לא שמקלים.
אורי מקלב: הנושא שחשוב לכם בעיקר זה שהתלמיד יוכל ללמוד כמה שיותר ושהמחירים לא יקבעו, לא במהירות ההגשה ולא במהירות הדברים.
אורי מקלב: את זה אני מבין, אבל המבחן---
ברוניסלבה חירמן: לגבי העניין של פיקוח על מחירי שיעורי נהיגה, יש לנו מספר סיבות כרגע להתנגד להטלת פיקוח על המחירים האלה.
ברוניסלבה חירמן: מחיר מינימום, אנחנו חושבים שהוא לא יהיה יעיל כי אף תלמיד לא יתלונן שגבו ממנו מחיר נמוך מדי.
ברוניסלבה חירמן: ומצד שני זה עלול לפתוח פתח למסכת הלשנות בין מורים.
ברוניסלבה חירמן: אנחנו לא רוצים להגיע לתופעות האלה.
ברוניסלבה חירמן: מעבר לכך, אנחנו חושבים שזה עלול לפתוח פתח לתחרות פרועה בענף כי כל מיני גורמים מחוץ לענף כרגע יראו בענף איזה שהיא דרך לקבל הכנסה ברמה מובטחת, שזה ימשוך עוד אנשים לענף ויפתח את הענף לתחרות עוד יותר פרועה.
ברוניסלבה חירמן: לעניין מחיר קובע, זה פשוט יהרוג את התחרות, אנחנו לא רוצים להיות שם.
ברוניסלבה חירמן: מחיר מרבי בעצם ייצור לגיטימציה להתיישר לפי אותו מחיר מקסימום וגם למעשה יהרוג את התחרות.
אורי מקלב: יש תחרות במחיר לשיעור נהיגה, ויש גם תחרות במחיר לטסט?
דני כהן: לגבי המספר 400 שהזכרת כמה פעמים.
דני כהן: אני אישית מעולם לא גביתי סכום כזה, המחיר פתוח לתחרות.
ברוניסלבה חירמן: לעניין העמדת הרכב למבחן.
ברוניסלבה חירמן: בנקודה הזאת של מבחן אכן קיים איזה שהוא כשל שוק, כי התלמיד בעצם רוצה לגשת למבחן באותו רכב בו הוא לקח את שיעורי הנהיגה ולכן כאן אנחנו כן רואים צורך להתערב ואנחנו שוקלים בחיוב להחזיר את מחיר העמדת רכב למבחן לפיקוח ואנחנו רוצים לעשות זאת בתיאום עם מורי הנהיגה.
אורי מקלב: דווקא אצל מורי הנהיגה יש ממד שהוא מאוד מאוד ברור, שזה מבחירה אישית.
אורי מקלב: הרבה יותר אישית לגבי כל אחד ואחד, והוא כן יכול לבחור את המורה שהוא הטוב ושהוא רוצה אותו.
אורי מקלב: אני מניח גם שרובם יודעים את הכלל הזה, קיבלת יותר בזול, אתה בסוף משלם יותר יקר, בגלל שבמקום 28 שיעורים, הוא נותן לך 32.
אורי מקלב: את זה יודע כל תלמיד, את החשבון הזה כולם יודעים לעשות.
אורי מקלב: כך שבסופו של דבר אני חושב שהתחרות שיש כאן היא דבר טוב ובמקרה הזה היא לא הדבר שהכי פוגע.
טלי איגלמן-בלנקי: זה לא אותו דבר, המהות פה היא לא המחיר, אלא חיי אדם.
קריאה: הוא חיפש את הזול, אז זה מה שקורה.
אורי מקלב: רבותיי, אני לא יכול להמשיך בעניין הזה.
אורי מקלב: אם נציג המשטרה רוצה להגיד קודם בעניין, ניתן לו, אם לא, נדבר על הנושא האחרון שזה האם יש לכם תשובה בקשר לשינוי בין מבחני הנהיגה החוזרים לכאלה שלא חידשו את רישיון הנהיגה.
אורי מקלב: היתה לכם חשיבה בעניין הזה?
אורי מקלב: לפני שאני מודה לכולם, הקדשנו את רוב הזמן של הדיון להקים את מאגר המידע.
אורי מקלב: מאגר המידע הזה צריך לקום, בהרחבה של הדבר, לא רק בנתונים של משרד התחבורה, אלא נתונים שיש גם לגופים האחרים.
אורי מקלב: צריך למצוא את הדרך, לאו דווקא דרך המוכר, גם דרך הקונה, אם דרך הקונה והמוכר, על ידי מסירת הקוד.
אורי מקלב: אפשר ללמוד ממה שקורה במקומות אחרים.
אורי מקלב: אין ספק שזה ישדרג וייתן מבט אחר למכירת רכב יד שנייה ואני חושב שזה לא רק לאזרחים, אלא בדבר הזה יש תועלת גם למשרדים עצמם.
אורי מקלב: יותר קל שרכבים כאלה, לא ראויים, לא יהיו בכביש.
אורי מקלב: זה ייתן עוד אלפי עיניים בוחנות על כל מיני תופעות שיש.
אורי מקלב: הדבר הזה יכול להוסיף גם מהבחינה הערכית והמקצועית והבטיחות וההתנהלות החוקית של רכבים.
אורי מקלב: בנושא המחירים, אנחנו מבקשים עד הוועדה הבאה לראות הצעה שתשקף את מה שנאמר פה.
אורי מקלב: זו היא ועדת מעקב לבדיקות סינון שמיעה.
אורי מקלב: בשני נושאים נגענו בישיבה האחרונה שהיתה במאי 2009.
אורי מקלב: נושא המוכנות וההיערכות לקראת כניסה של בדיקות שמיעה בכל הארץ שייעשו על ידי בתי החולים.
אורי מקלב: רצינו לשמוע איך מתקדמת ההיערכות.
אורי מקלב: ביקשנו להגביר את המודעות לנושא ושתהיה הסברה.
אורי מקלב: חשוב מאוד שההורים ידעו על מה מדובר.
אורי מקלב: נגענו אז בקצרה בנושא הדיווח לאחר הבדיקות של בתי החולים.
אורי מקלב: הנושא השני שהיה על הפרק הוא בדיקות שמיעה לקראת הכניסה לכיתה א'.
אורי מקלב: אם כך אפשר להתחיל מיד בדיווח.
אורי מקלב: הראשונים שאנחנו נבקש מהם לדבר משרד הבריאות.
תלמה הרצנו: קודם כל אני שמחה להגיש לכבודו את חוזר מנהל רפואה שמפרט את בדיקת סינון ילודים שהיא תהיה בדיקת חובה בכל בתי החולים בארץ החל מה-1 לינואר 2010.
תלמה הרצנו: הבדיקה נערכת כבר בלמעלה מ-10 בתי חולים.
תלמה הרצנו: ובתי החולים נכנסים להיערכות.
תלמה הרצנו: זה לא עניין פשוט.
שלומית אבינח: זה כבר נערך עכשיו ב-2009?
תלמה הרצנו: בחלק מבתי החולים, למעלה מעשרה בתי חולים זה כבר נערך.
שלומית אבינח: כחובה ללא תשלום?
תלמה הרצנו: ללא תשלום מצד ההורים.
תלמה הרצנו: המימון הוא דרך המוסד לביטוח לאומי במענק שבית החולים מקבל כשהוא מאשפז יולדת.
תלמה הרצנו: הגדילו את המענק.
אורי מקלב: זה גלום בפנים הבדיקה הזאת.
תלמה הרצנו: הוא גלום בתוכו.
תלמה הרצנו: זה גם כתוב בחוזר מנהל מאיפה המימון.
אורי מקלב: עשרת בתי החולים שמבצעים את הבדיקה כבר עכשיו זה במסגרת היערכות לקראת 2010?
תלמה הרצנו: ישנם בתי חולים שעשו את זה בעבר.
תלמה הרצנו: אבל למשל בתי חולים של שירותי בריאות כללית שעשו את זה אך ורק לחברי הביטוח המשלים וגבו כסף עבור תינוקות מלידות אחרות הם עושים את זה עכשיו ללא תשלום לכולם ואני מברכת על זה.
שלומית אבינח: באיזה בתי חולים זה מתבצע כבר?
תלמה הרצנו: זה מתבצע היום, נתחיל עם ירושלים כמובן, הדסה עין כרם, הדסה הר הצופים, שערי צדק.
תלמה הרצנו: נרד דרומה לסורוקה.
תלמה הרצנו: קפלן, תל השומר, ליס.
תלמה הרצנו: אני עלולה לשכוח משהו אבל באמת בפרישה במרכז, בפרישה בוולפסון.
שלומית אבינח: בצפון יש?
תלמה הרצנו: בצפון הם נערכים לזה.
אורי מקלב: מה שחשוב זה לשמוע מה יקרה בינואר.
תלמה הרצנו: לא רק זה.
תלמה הרצנו: העבודה כאן היתה מאוד קשה.
תלמה הרצנו: הקטע כלול בהצטיידות יקרה, בהכשרת אנשים.
תלמה הרצנו: בתוך הגיליון שמקבלת כל יולדת שמתאשפזת הוכנס עכשיו הקטע שהתינוק יעבור בדיקת סינון שמיעה כך שכל יולדת תדע שעומדים לבדוק את השמיעה של התינוק שלה.
תלמה הרצנו: במידה ויהיה צורך יהיה צורך בבירור נוסף.
תלמה הרצנו: אני ביקרתי בהרבה בתי חולים.
תלמה הרצנו: הלכתי לבקר גם בבית חולים שלך שהצית את כל הנושא ואני מקווה שאני מצליחה לשכנע.
תלמה הרצנו: יש בעיה בבתי חולים שאין להם קלינאי תקשורת.
תלמה הרצנו: למשל בבית חולים ברזילי אז לא מעורבת שם קלינאית תקשורת.
תלמה הרצנו: כי זה הנושא.
תלמה הרצנו: זה תחום ההתמחות של המקצוע שלי, שלך, של עוד כמה אנשים כאן בחדר שאנחנו קלינאיות תקשורת.
תלמה הרצנו: אנחנו עושים את זה בבית של רופאי הילודים ויש לנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל.
תלמה הרצנו: האחריות על הבירור לאחר מכן על ילד שלא עבר את הבדיקה יהיה על הקופות.
תלמה הרצנו: זאת אומרת ההורה יודרך.
תלמה הרצנו: אנחנו עובדים עכשיו כרגע על מערך דיווח מבתי החולים לקופות החולים, מערך דיווח שיודיע להם שהילד הוא עם מספר תעודת זהות כזה וכזה, ועם שם כזה וכזה בן ליולדת בשם זה וזה שהיא מבוטחת בקופה, לא עבר את הבדיקה ויש צורך בהמשך בירור.
שלומית אבינח: אם האימא מתנגדת לבדיקה?
תלמה הרצנו: אנחנו תמיד מכבדים את מה שהאימא אומרת.
תלמה הרצנו: אין כזה דבר.
מיקי דור: זה סופר נדיר שאימא מתנגדת לבדיקה.
מיקי דור: חבל על הזמן לדבר על זה.
תלמה הרצנו: אנחנו כרגע עובדים במשרד הבריאות על כל הקטע של הדיווח.
תלמה הרצנו: זאת אומרת כדי שכל הפינות יהיו סגורות ישנו דיווח מוצפן כדי שאנחנו נדע באמת מה קורה בשטח.
תלמה הרצנו: ברור לנו שבהתחלה כמו בכל דבר חדש אנחנו נמצא את הבעייתיות.
תלמה הרצנו: אנחנו מדברים על 160 אלף תינוקות שייבדקו בשנה שבבת אחת אנחנו מכניסים את זה בלמעלה מ-15 בתי חולים שלא עשו את הבדיקה בעבר.
תלמה הרצנו: בית חולים "מעיניי הישועה" אין להם קלינאי תקשורת.
תלמה הרצנו: אין להם מחלקת אף, אוזן, גרון.
תלמה הרצנו: אין להם אודיולוגיה.
מיקי דור: ההנחיות לגבי הדיווח נמצאות כבר בתוך חוזר מינהל.
מיקי דור: הכול כבר מוכן.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים על התשובה הזאת.
אורי מקלב: הדיווח משלים את הבדיקה.
אורי מקלב: אני מניח שיש בשוליים דברים, אנשים שבאים, תיירים, אנשים שיש להם ביטוח רפואי כזה או אחר.
תלמה הרצנו: יש לידות בית.
תלמה הרצנו: יש לנו 500 לידות בית לשנה.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על זה כרגע.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על הסטנדרט על הרוב.
תלמה הרצנו: עשינו צעד מאוד חשוב.
תלמה הרצנו: נעשה כאן מאמץ מצד כל הגורמים האפשריים.
תלמה הרצנו: השאלה היא מה יקרה הלאה.
אורי מקלב: את בעצם רואה שב-1 לינואר בכל בתי החולים.
תלמה הרצנו: יתחילו.
אורי מקלב: באיזה בעיות אתם נתקלים בבתי חולים ששם זה מיושם פעם ראשונה?
אורי מקלב: בעיקר השאלה של המיומנות.
תלמה הרצנו: ראשית תקנים.
תלמה הרצנו: אין תקנים.
תלמה הרצנו: שנית, רכישת הציוד.
תלמה הרצנו: הציוד יקר.
תלמה הרצנו: אנחנו מדברים על שתי בדיקות על מנת להפחית את מספר הילדים שנכשלים.
תלמה הרצנו: כי אנחנו יודעים שהשלב הכי קשה זה להביא ילד שנכשל בחזרה לבית החולים.
תלמה הרצנו: מה שאנחנו עושים, אנחנו עושים שתי בדיקות.
תלמה הרצנו: גם אנחנו בודקים את קבוצת הגיל.
תלמה הרצנו: ישנם ילדים שנקראים ילדים בסיכון גבוה לחירשות.
תלמה הרצנו: גם להם אנחנו עושים שתי בדיקות.
תלמה הרצנו: קבוצת הילדים בסיכון גבוה לחירשות חייבים אחר כך להיבדק ולהיות במעקב של מכון אודיולוגי.
תלמה הרצנו: זאת היא קבוצה אחת.
תלמה הרצנו: הקבוצה השנייה זה ילדים ש"נכשלו" בבדיקה, חייבים להגיע למכון אודיולוגי לצורך אבחון שמיעה.
תלמה הרצנו: בין השאר גם ברה.
תלמה הרצנו: ברה זו אחת הבדיקות האובייקטיביות שמקבלים כתגובה לצלילים ברמה של גזע המוח.
תלמה הרצנו: היא עדיין לא מעידה סופית על שמיעה אבל היא נותנת לנו אינפורמציה מאוד מהימנה.
תלמה הרצנו: התור לבדיקות האלה, מאחר ופתאום אנחנו בודקים כל כך הרבה תינוקות, בכל בדיקה שהיא בדיקה בבריאות הציבור שנקראת בדיקת סיקור ישנו מה שנקרא חיובי כוזב.
תלמה הרצנו: חיובי כוזב זה false positive.
תלמה הרצנו: זה ילד שהוא שומע שמגיב כאילו הוא לא שומע.
תלמה הרצנו: את זה אנחנו משנים על מנת שלא יהיה לנו שלילי כוזב.
תלמה הרצנו: כלומר ילד שלא שומע שלא התגלה.
תלמה הרצנו: זאת אומרת אלה מין מאזניים כאלה שכאשר אנחנו עושים בדיקה המונית זה בנוי בתוך הבדיקה.
תלמה הרצנו: אנחנו מניחים שיהיו לנו כ-2% של ילדים שיכשלו.
תלמה הרצנו: מתוכם רק 2 פרומיל הם למעשה ילדים עם ליקוי בשמיעה.
תלמה הרצנו: זאת אומרת אנחנו צריכים לנפות מתוך אלה ואת זה צריך לעשות במכונים אודיולוגים.
תלמה הרצנו: ברור ששמה אין עדיין היערכות, אין תקנים, אין מכשור, ושמה יתחילו התורים.
תלמה הרצנו: הבעיה היא כפולה.
תלמה הרצנו: ראשית אותה אימא שבאה הביתה עם התינוק שלה שעדיין לא יודעת.
תלמה הרצנו: התינוק שלי שומע או לא שומע?
תלמה הרצנו: יש לזה ליווי מאוד קשה.
תלמה הרצנו: דבר שני, אותם הורים שלא מזדרזים ללכת לבדיקת השמיעה, אלא אומרים, מה?
תלמה הרצנו: הוא עוד קטן, אין מה לעשות.
תלמה הרצנו: יש מה לעשות.
תלמה הרצנו: כמו שאנחנו יכולים להתחיל ביום הראשון וכאן הבעיה.
אורי מקלב: זאת המטרה שלנו בעצם, גילוי מוקדם.
אורי מקלב: אנחנו רוצים גילוי מוקדם כדי שיהיה טיפול מוקדם.
תלמה הרצנו: ולכן כאן זה בידיים של הקופות.
תלמה הרצנו: האחריות היא על הקופה.
תלמה הרצנו: זאת אומרת הקופה המבטחת תקבל את המידע לגבי מי נכשל בבדיקה והאחריות היא עליה לממן את הבדיקות האלה.
אורי מקלב: השאלה אם אפשר להטיל עליה עוד אחריות.
אורי מקלב: מכיוון שאני חושב שצריכות להיות חוברות הסברה לכל ההורים.
אורי מקלב: אם זה 2% אז זה 3200.
אורי מקלב: אם זה 160 אלף לידות בשנה זה 3200.
אורי מקלב: זה לא הפרומיל.
מיקי דור: הבוקר אמרו לי איזושהי נקודה שלא ידעתי אותה קודם.
מיקי דור: השאלה הגדולה, הבדיקות האלה היו קיימות הרבה שנים.
מיקי דור: אם הבדיקות האלה היו קיימות בתאריך הקובע 1.1.95 אנחנו נהיה בעמדה להגיד לקופות, קופות נכבדות נא להמשיך לעשות את זה, זה חלק מהסל.
מיקי דור: אם לא אנחנו בבעיה.
מיקי דור: הכוונה לבדיקת ההמשך.
מיקי דור: זו נקודה שנצטרך לבדוק עם הנציגה של הכללית.
מיקי דור: ואם כן המשפטנים ישמיעו את קולם.
מיקי דור: אם זה היה אז הכול פתור.
מיקי דור: תלמה אומרת שזה היה כבר אז.
מיקי דור: אז זו נקודה שאנחנו נצטרך לבדוק.
אורי מקלב: יהיה רצוי לעשות כך שמי שנכשל בבדיקת השמיעה קופת החולים תהיה אחראית לשלוח לו את חומר ההסברה.
אורי מקלב: בגלל מה שאת אומרת.
אורי מקלב: יש נשים שאולי לידה משבשת להן את קו המחשבה הרגיל.
אורי מקלב: יחד עם זה כאשר אתם שולחים את הדיווח לקופת חולים של כל אלה שנכשלו בבדיקה הם כהמשך לתהליך ישלחו את חומר ההסברה.
אורי מקלב: איך אימא מקבלת את ההודעה שהבן שלה יש לו ליקוי שמיעה?
אורי מקלב: שמעתי על אימהות שנודע להם שלבנם לקוי שמיעה הן הגיבו בבהלה גדולה מאוד.
תלמה הרצנו: זה תמיד מכה.
תלמה הרצנו: זאת היא תמיד בשורה איומה.
תלמה הרצנו: השאלה איך אומרים את זה.
תלמה הרצנו: מי אומר את זה.
תלמה הרצנו: לפי מה שכתוב כאן בחוזר מינהל את הבשורה יאמר או הרופא בבית החולים או קלינאי התקשורת.
מיקי דור: בחוזר מופיע סעיף מפורש שדורש שההודעה תימסר גם בכתב.
אורי מקלב: המודעות לבעיה עלתה בארץ.
אורי מקלב: אני לא יודע איך זה בשאר מדינות העולם.
תלמה הרצנו: יחסית לעולם אנחנו מאוד מתקדמים.
תלמה הרצנו: אני יודעת לגבי מיח"א.
תלמה הרצנו: יושבת כאן המנהלת החינוכית של מיח"א תל אביב.
תלמה הרצנו: יושבת כאן המנכ"לית של המועצה הארצית של מיח"א.
תלמה הרצנו: במיח"א אין תור ממתינים.
תלמה הרצנו: תמצאו לי עוד מקום שבו אין תור.
תלמה הרצנו: גם ב"שמעיה" וב"שמע קולנו" אין תור ממתינים.
תלמה הרצנו: אין כזה דבר בעולם שאין תור ממתינים.
תלמה הרצנו: וזה הכול מכספי ציבור ומתרומות.
תלמה הרצנו: זאת אומרת מתגלה ילד שיש לו ליקוי בשמיעה, המשפחה מיד מגיעה למקום הזה ואין תור ממתינים.
תלמה הרצנו: איפה אני פוחדת?
תלמה הרצנו: בקטע של האבחון.
תלמה הרצנו: זאת אומרת אין לי בעיה בשיקום.
תלמה הרצנו: ממש אין לי בעיה בשיקום.
תלמה הרצנו: השיקום נעשה ברמה בינלאומית מאוד מאוד גבוהה.
תלמה הרצנו: הבעיה שלי היא בקטע של האבחון.
תלמה הרצנו: אני הייתי מבקשת מגלית שהיא המנכ"לית של המועצה הארצית של מיח"א קצת להרחיב בנושא הזה כי באמת היא למדה את זה לעומק.
גלית כספי כהן: אז קודם כל תלמה ברכות ותודה למשרד הבריאות שהכניס את בדיקות הסינון.
גלית כספי כהן: אנחנו במיח"א תל אביב עשינו מחקר בין 2005 ל-2008 וגילינו שאחוז די גבוה של התינוקות שעברו איתור רק לאחר שנה ושבעה חודשים הגיעו בעצם לשיקום.
גלית כספי כהן: כשבדקנו מה היתה הסיבה אז דווקא הגורם המעכב, במקומות אחרים בארץ אנחנו מוצאים שיש תורים גדולים למכוני השמיעה.
גלית כספי כהן: מה שמצאנו בתל אביב זה שאחוז מאוד גבוה זה דווקא ההורים עצמם היו הגורם המעכב.
גלית כספי כהן: ופה לדעתי יש חשיבות עצומה לנושא של המודעות.
אורי מקלב: מה הזמן האופטימאלי לזיהוי וגילוי?
גלית כספי כהן: עד 6 חודשים.
תלמה הרצנו: עד 3 חודשים סיום האבחון ועד 6 חודשים התחלת שיקום.
תלמה הרצנו: אנחנו יכולים להוכיח שהשמיעה היא מפותחת במחצית החיים העובריים.
תלמה הרצנו: זאת אומרת כשהתינוק יוצא מרחם אימו כבר יש לו ניסיון של למעלה מ-3 חודשים בשמיעה.
תלמה הרצנו: הוא מזהה את הקול של אימא שלו.
אורי מקלב: אז למה לא לעשות את הבדיקה מיד עם היוולדו?
גלית כספי כהן: חלק אנחנו לא יודעים עד שמגיעים להחלטה שהתינוק הזה צריך שיקום כי יש מקרים שהם נוזליים או מקרים שמשתפרים.
גלית כספי כהן: ההחלטה שהילד הזה אכן צריך שיקום לוקחת גם היא קצת זמן.
גלית כספי כהן: אבל ככל שהזמן קצר יותר יש עבודות גדולות שמראות שעד 6 חודשים התחת שיקום הפער הוא אינו גדול.
אורי מקלב: אנחנו עשינו בדיקת שמיעה לילדים שלנו וזה הלך בקלות.
אסתר מאיר: זה הולך בקלות כשזה לא ילד עם סיכון.
אסתר מאיר: אז לא היה אכפת לחכות 3 שבועות או אפילו 3 חודשים לתור.
אסתר מאיר: אבל פה כשיש לאימא ספק כשהיא באה הביתה מהלידה אז היא לא תחכה אפילו שבוע.
אסתר מאיר: היא רוצה לדעת אם זה באמת נכון.
גלית כספי כהן: אני יכולה להגיד לך שהמנהלת שלי בבאר שבע אמרה לי שלפחות חצי שנה לוקח עד שיהיה תור לברה.
תלמה הרצנו: תור בבית חולים סורוקה לבדיקה אובייקטיבית של השמיעה שנקראת ABR.
טלי גרינשטיין: באזור מרכז התור יותר קצר אבל עדיין יש תורים והם ייקחו כחודשיים שלושה.
טלי גרינשטיין: כלומר יש סבירות שההורה יגיע יחסית בזמן.
טלי גרינשטיין: יש לי קצת מידע מעבר ל-2008.
טלי גרינשטיין: מה שאנחנו ראינו שחלק זה באמת התורים שהמשפחות מחכות ופה המכונים לא ערוכים לברה בגילאים האלה.
טלי גרינשטיין: מעל 3 חודשים זה סדציה.
טלי גרינשטיין: זה תורים ארוכים.
טלי גרינשטיין: צריך מכשור, צריך תקנים, צריך צוות שעושה את הבדיקה.
טלי גרינשטיין: הבדיקה נמשכת הרבה זמן.
טלי גרינשטיין: מנסים להתלבש על שנה טבעית.
טלי גרינשטיין: זה תור ראשון.
טלי גרינשטיין: הבדיקה הראשונה תבוצע בלי סדציה כי האימא לא רוצה לתת חומר, ואז זה לא מצליח, כן מצליח.
טלי גרינשטיין: זה לא ממש הרדמה וזה מצב של שינה.
טלי גרינשטיין: דבר נוסף שאנחנו רואים לפחות באזור המרכז זה שההורים שקיבלו את הבשורה שהילד לא שומע עוברים לעוד מכון לעשות את האבחון הנוסף ושם התורים ארוכים.
טלי גרינשטיין: זאת אומרת מגיעים אלינו ילדים שאותרו ועלו בסינון ועברו ברה אבל עד להגעה לשיקום ההורה רוצה חוות דעת שנייה, להיות בטוח שהילד שלו לוקה, וזה לגיטימי, מאוד לגיטימי ומובן.
טלי גרינשטיין: ואז הוא עובר לבית חולים אחר לכל התחלת התהליך והתור הוא מאוד ארוך.
טלי גרינשטיין: אז הילד מגיע.
טלי גרינשטיין: כשאנחנו מסתכלים על גיל ההגעה הוא באמת גיל יותר גבוה ברוב המקרים ולא בשלושה חודשים הראשונים.
טלי גרינשטיין: יש לנו גם ילדים שמגיעים בחודשיים וחצי.
טלי גרינשטיין: אבל לא בגיל הזה אלא מגיעים מאוחר יותר.
אורי מקלב: יש מגזרים שפחות משתפים פעולה בעניין הזה?
אורי מקלב: נניח המגזר החרדי?
אורי מקלב: במגזר הערבי?
תלמה הרצנו: הערבים, אם לא צריכים לשלם אז הם נענים מאוד.
אורי מקלב: יש אוכלוסיות שסובלות מזה באחוזים יותר גבוהים.
אסתר מאיר: אצל הבדואים זה גנטי.
אורי מקלב: והם משתפים פעולה?
גלית כספי כהן: אז לא תמיד.
גלית כספי כהן: בחלק מהמקרים זה מתקבל כאיזה משהו טבעי שאין צורך לטפל בו.
גלית כספי כהן: יש שבט ידוע אל סייד שיש בו אחוז מאוד גבוה של חירשות ושם גם מי שלא חירש יודע את שפת הסימנים.
אסתר מאיר: מי שהוא לא חירש הוא יוצא דופן.
תלמה הרצנו: אבל עדיין הם משתילים.
גלית כספי כהן: זה כבר הנושא השיקומי בתוך המקום הזה שזה לוועדה אחרת.
טלי גרינשטיין: בגלל שיש לנו את הפער הזה בין 2% לפרומיל אז יוצא שרוב הילדים שלא עברו את הבדיקה הראשונית, אחר כך יהיו בסדר.
טלי גרינשטיין: אנחנו מרוצים מזה.
טלי גרינשטיין: אבל בקרב הציבור הכללי זה עושה שם רע לבדיקה.
טלי גרינשטיין: כי אימהות שומעות אחת מהשנייה שהזמינו אותי לבדיקה חוזרת והכול יצא בסדר, אז אל תדאגי, אין לך מה ללכת כי הם סתם קוראים לך.
טלי גרינשטיין: אנחנו מוכרחים לתת את הדעת לעניין הזה.
טלי גרינשטיין: זאת אומרת אני מתחברת למה שגלית אמרה.
טלי גרינשטיין: מוכרחים להדגיש את הנקודה הזאת בהסברה, שהבדיקה הזאת היא בדיקת סינון והמחיר שלה הוא מחיר שאנחנו שמחים לשלם.
טלי גרינשטיין: זה שרוב הילדים שלא עברו הם יהיו בסדר.
טלי גרינשטיין: זה יכול גם לתרום לזה שאנשים יותר יבואו לבדיקה.
טלי גרינשטיין: הורים שאת מדברת עליהם שהם לא רוצים הרבה מהם אלה ההורים האלו ששמעו מהשכנה בגינה שלא צריך, הכול בסדר.
גלית כספי כהן: העניין הוא שההסברה לא צריכה להיות רק בקרב ציבור היולדות, לפי דעתי.
גלית כספי כהן: ההסברה צריכה להיות גם אצל רופא המשפחה וגם בטיפת חלב.
שלומית אבינח: אני חושבת שטיפות חלב זה מקום מאוד חשוב להסברה כי תמיד מגיעים לטיפת חלב.
שלומית אבינח: בגיל חודש מגיעים לטיפת חלב.
עירית ליבנה: כשמדברים על הסברה צריך לדבר על כל הקשת.
עירית ליבנה: זה גם רופא המשפחה ורופא הילדים.
מיקי דור: יש בעיה קשה בישובים החרדים, מודיעין עילית, ביתר עילית עם מספר התינוקות הכי גבוה ויש מחסור נוראי בטיפות חלב.
מיקי דור: האוצר כיסח לנו את התקנים.
מיקי דור: המצב נורא.