GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אומר מר אורבך שזה החוק, אבל לפי חוות דעת משפטית שהם קיבלו, הם הרחיבו את זה.
שלומית אבינח: זה לא בבסיס החוק.
אורי מקלב: אני לא יודעת מה אמרה חוות הדעת.
שלומית אבינח: אתם לא הרחבתם את זה בבסיס החוק.
יצחק אורבך: לא הרחבנו את זה בחקיקה אלא בחוות דעת משפטית בנוהל פנימי.
שבתאי מרקוביץ: אם אני מבין נכון, ותקן אותי אם אני טועה, מטרתו של העניין של נקודות הזיכוי להקל על ההורה בנשיאת נטל הילד נטול היכולת ואכן זה נטל.
יצחק אורבך: התפיסה באה מצד זה שילדים עד גיל 18, אנחנו נותנים להם מרווח הרבה יותר גדול של ליקויים רפואיים בהם אנחנו מאשרים נטול יכולת עבור הילד.
יצחק אורבך: לדוגמה, כאשר הילד הוא לקוי למידה למשל ולא נדרשת כאן לא ועדה של ביטוח לאומי ולא נכות אפילו אלא בסך הכל אישור של ועדות השמה וכולי, אנחנו מאשרים כאן את הילד כנטול יכולת בתנאים מסוימים.
יצחק אורבך: בהגדרה יש הרבה ילדים שבשלב הזה נמצאים באמת בהגדרת נטול יכולת בגלל שהם לקויי למידה, אבל בגיל 19 הם כבר יוצאים מגדר של לקויי למידה כי הם כבר בוגרים.
יצחק אורבך: בשלב הזה לילדים האלה לא מגיעות נקודות הזיכוי ואנחנו לא חושבים שצריך להמשיך לתת להם.
יצחק אורבך: אני לא מדבר על ילד עם תסמונת דאון כי לו אנחנו באמת רוצים להמשיך ולתת לו כי המצב הוא באמת חמור ואין שום בעיה, אבל אנחנו מצד שני לא רוצים לתת למי שלא מגיע.
יצחק אורבך: התפקיד שלנו לדאוג לדברים האלה.
שלומית אבינח: מה הם צריכים לעשות?
יצחק אורבך: כפי שציינתי מלכתחילה, הם צריכים להוציא אישור שמצבו הרפואי של הילד נשאר כפי שהיה בעבר.
שלומית אבינח: איזה אישור?
יצחק אורבך: אישור מהרופא שמטפל בהם.
יצחק אורבך: ילד שנמצא בתסמונת דאון נמצא במסגרת חינוכית כלשהי, טיפולית כלשהי, בצורה מאוד מאוד סדירה.
יצחק אורבך: הוא לא שכח את הרופא שלו במשך עשר שנים.
חיים אמסלם: רופא המשפחה יכול לתת?
יצחק אורבך: לא, הרופא המטפל בו שזה אותו רופא פסיכיאטר או פסיכולוג במוסד הטיפולי.
אורי מקלב: אתה מדבר על הפעם הראשונה.
שלומית אבינח: לא, על אלה שקיבלו עכשיו את המכתב.
יצחק אורבך: מי שקיבל עכשיו נדרש לפנות לאותו רופא שמטפל בילד.
אורי מקלב: יש לו אישור מלפני עשר שנים על כך שהילד הזה עם תסמונת דאון.
אבנר עורקבי: האם מסמך אחד שהילד סובל מתסמונת דאון יספק אתכם?
יצחק אורבך: מבחינתנו כן.
שלומית אבינח: אישור מעודכן.
יצחק אורבך: בתסמונת דאון אנחנו לא נדרוש חידוש.
יצחק אורבך: מבחינתנו הוא יבוא ויציג את אותו אישור.
יצחק אורבך: כאמור, במחשב אני לא מציין מה הליקויים הרפואיים מהם הילד סובל.
שבתאי מרקוביץ: ברור לי שמס הכנסה לא יכול להיכנס לנושא לקויי למידה, תסמונת דאון, לפיגור או למצב מוטורי וכולי.
שבתאי מרקוביץ: אבל בהגדרה הראשונית של יכולת השתכרות, נראה לי שזה די ברור.
שבתאי מרקוביץ: אחד שהוא עם מאה אחוזי נכות, עם פיגור קשה, מישהו חושב שהוא פעם יוכל להשתכר גם אם הוא בן 40?
יצחק אורבך: שוב, אתה מכניס גם את הסיווג הרפואי שלו לעניין הזה ולי אין סיווג רפואי.
יצחק אורבך: אני לא מסווג רפואית.
אורי מקלב: יש כאן בעיה אמיתית.
אורי מקלב: כל הקבוצה הזאת שהיא קבוצה גדולה, מצבה לא משתנה.
אורי מקלב: יכול להיות שזה צריך להיות מקביל להגדרה כפי שקיימת בביטוח הלאומי.
אורי מקלב: אדם עם תסמונת דאון, למה הוא צריך להביא מסמך חדש?
יצחק אורבך: אם הוא יביא את אותו אישור ישן שהיה לו שהילד הוא עם תסמונת דאון, אנחנו לא נדרוש ממנו ללכת לחדש אישור במקרה של תסמונת דאון.
שלומית אבינח: השאלה מה קורה בשטח.
שלומית אבינח: זה שאתה אומר, בסדר, אבל פקיד השומה שיושב בדימונה, בירוחם או במקום אחר, האם הוא יודע מבחינת ההוראות שלכם שאם אדם מביא לו מסמך משנת 2000 הוא לא יטרטר אותו ויאמר לו להביא מסמך משנת 2009.
אורי מקלב: השאלה גם אם אותו אדם שמקבל את המכתב יודע את זה.
אורי מקלב: אתה מבקש מכל 300 המקרים האלה להביא אישור חדש ותחשוב מה זה עושה להם.
אורי מקלב: צריך לחשוב איך אנחנו באמת מסווגים את המקרים.
יצחק אורבך: נקודות הזיכוי ניתנות כל עוד הילד לומד.
אורי מקלב: בביטוח לאומי זה לא מזכה אותו בשום דבר.
אוגניה ישראלי: בביטוח הלאומי לקוי למידה עד גיל 18 לא מקבל.
אוגניה ישראלי: כיום נהוג לקרוא גם לחלק מהילדים שהם במצב פיגור שכלי לקויי למידה.
אוגניה ישראלי: זה פוליטיקלי קורקט, כך שיש אולי כמה שכן מקבלים קצבת ילד נכה והם נמצאים במסגרות של לקויי למידה, אבל זה לקוי למידה שגובל בפיגור.
אוגניה ישראלי: לקוי למידה פר-אקסלנס, מי שצריך הארכת זמן בבחינות או שהוא היפר-אקטיבי קצת, זה לא מזכה בקצבה.
אורי מקלב: מה זה לקוי למידה שמזכה?
אורי מקלב: ילד דיסלקטי מזכה בנקודת זיכוי?
יצחק אורבך: המבחנים שלנו הם לא לתוך המצב הרפואי אלא זה ברמה של ועדת השמה.
יצחק אורבך: אם ועדת השמה החליטה שהוא צריך ללכת לחינוך מיוחד והוא אכן לומד בחינוך מיוחד, אז אנחנו מאשרים.
אורי מקלב: גם אם יש לו רק שעות עזר.
יצחק אורבך: אנחנו מאוד מאוד קשוחים.
אורי מקלב: מה בדיוק אומרת ההגדרה?
אורי מקלב: דרך אגב, אני חושב שחלק גדול לא מכיר את זה.
אורי מקלב: ידעתם שלקויי למידה יכולים להגיע לנקודת זיכוי?
שבתאי מרקוביץ: אני לא שמעתי את זה.
שבתאי מרקוביץ: 9,999 ילדים נטולי יכולת רשומים אצלם לנקודות זיכוי.
אוגניה ישראלי: אנחנו מדברים כאן על 9,000 בוגרים.
שבתאי מרקוביץ: לדעתי אנשים פשוט חוששים לעבור את סף מס הכנסה כדי לעשות תיאום מס.
שלומית אבינח: יש הרבה יותר מקרים אבל הם לא מגיעים לסף המס.
אורי מקלב: יש הרבה יותר, אבל אין נקודות זיכוי והם לא צריכים להגיע לנקודת זיכוי.
שבתאי מרקוביץ: זה שליש מהמקרים.
אורי מקלב: שליש מהמקרים עד גיל 18.
שלומית אבינח: הם לא מגיעים לסף המס.
שבתאי מרקוביץ: אם הם לא מגיעים לסף המס, הם לא צריכים להשתמש בנקודות זיכוי כאלה.
אוגניה ישראלי: אנשים לא רוצים להתעסק עם מס הכנסה.
אוגניה ישראלי: זה כלל ידוע בארץ שממס הכנסה לא מקבלים בחזרה כלום.
שבתאי מרקוביץ: ביקשתי פניות לאנשים אבל אף אחד לא רצה בזה.
אורי מקלב: אם אנשים ילכו לביטוח הלאומי בשביל נקודת זיכוי, זה לא שהם מבקשים משהו.
אוגניה ישראלי: אני מדברת מניסיוני האישי.
אוגניה ישראלי: אבי היה מאושפז במוסד והייתי עובדת מדינה, והוא היה חולה אלצהיימר, ואני התעצלתי לרדת קומה.
אוגניה ישראלי: שבע שנים שילמתי דמי אשפוז עבור אבא ולא רציתי לעמוד מול איזשהו פקיד אטום ולספר לו שיש לו אבא במוסד.
אוגניה ישראלי: מה זה עניינו?
אורי מקלב: זה היה מזכה אותך בנקודות זיכוי?
אוגניה ישראלי: כן.
שבתאי מרקוביץ: את יכולה לשים את זה במעטפה ולא לשבת מול הפקיד.
אוגניה ישראלי: אני לא הלכתי.
אוגניה ישראלי: זה עניינים מאוד אישיים.
אוגניה ישראלי: תבינו, בני אדם לא רוצים להיחשף.
אורי מקלב: אבל הם הלכו לביטוח לאומי.
אוגניה ישראלי: בביטוח הלאומי זה אחרת.
יצחק אורבך: אנחנו לא פקידים אטומים כמו בביטוח הלאומי.
אוגניה ישראלי: לא, לא אמרתי.
אוגניה ישראלי: בביטוח הלאומי נקודת זיכוי זה 200 שקלים.
אוגניה ישראלי: אני ויתרתי עליה.
שלומית אבינח: כי הייתה לך אפשרות לוותר, אבל יש אנשים שאין להם אפשרות לוותר עליה.
אוגניה ישראלי: בביטוח הלאומי מדובר ב-2,400 שקלים.
שלומית אבינח: גם 200 שקלים למשפחה, זה כסף.
שלומית אבינח: יש אנשים שפשוט לא יודעים שזה מגיע להם.
שבתאי מרקוביץ: סף המס עבור אבא הוא נמוך מאוד.
שבתאי מרקוביץ: ב-4,000-5,000 שקלים ברוטו אתה כבר מגיע לסף המס.
שבתאי מרקוביץ: זה כמעט שכר מינימום.
אורי מקלב: אם זאת הייתה נקודת זיכוי לאישה, את צודקת.
שבתאי מרקוביץ: המינימום הוא 60 אלף בשנה.
יצחק אורבך: בערך.
שבתאי מרקוביץ: מ-60 אלף שקלים בשנה אתה כבר מתחיל עם 10 אחוזים מס.
יצחק אורבך: לא, זה לא 10 אחוזים מס.
יצחק אורבך: אל תגזים.
יצחק אורבך: מ-60 אלף, ההשלכה של נקודות הזיכוי, יכול להיות שהן מתחילות לפעול, אבל עד 60 אלף אתה בכל מצב לא משלם מס.
שבתאי מרקוביץ: מה שנקרא הורה זכר.
יצחק אורבך: הורה זכר ב-4,500 שקלים נכון לשנת 2009 לא משלם מס.
יצחק אורבך: מ-4,500 שקלים הוא לא משלם 10 אחוזים אלא הוא משלם יותר.
יצחק אורבך: הוא משלם 16 אחוזים.
שבתאי מרקוביץ: מ-4,500 אלף שקלים ומעלה ברוטו, האבא משלם 16 אחוזים מס.
שבתאי מרקוביץ: זה אומר שבשבילו נקודת הזיכוי הזאת היא באמת קריטית.
שלומית אבינח: זה משמעותי.
אורי מקלב: מה עם האימא?
יצחק אורבך: לאימא יש עוד חצי נקודה, כך שהמס מתחיל לפעול רק בסביבות 5,000 שקלים לחודש.
שלומית אבינח: שני ההורים זכאים לנקודות זיכוי?
יצחק אורבך: הם יכולים לבחור מי מההורים, אבל רק שתי נקודות זיכוי ולאחד מהם.
אורי מקלב: יש כאן משהו לא סביר.
אורי מקלב: 27 אלף ילדים עד גיל 18 שנמצאים במאגרים, ברישומים של ביטוח לאומי, ואנחנו מדברים על 9,000 שנמצאים אצלך.
אורי מקלב: חוץ מהאחוז הבודד הזה של ילדים שהם בפיגור קל ולא סמוכים על שולחן ההורים, אנחנו מדברים על אוכלוסייה שמגיעה לזה עד סוף חייה.
אורי מקלב: לכאורה אנחנו צריכים להגיע, לפי החשבון הזה של 27 אלף, למצב כפול גם לאחר מכן ולהגיע ל-50 אלף מקרים כאלה שנמצאים במצב הזה עד סוף חייהם, אם לא למספר גבוה יותר.
אורי מקלב: מתוך זה אתה מדבר רק על 9,000 וזה נשמע קצת לא סביר.
שלומית אבינח: "שלום וברכה,
שלומית אבינח: הנ"ל אחותי היא נערה בעלת תסמונת דאון וכל שנה אני נדרשת לבקש מחדש עבור אמי נקודות זיכוי בגינה.
שלומית אבינח: אני שולחת שוב את המסמכים ומחכה עד שיתקבל האישור, זאת למרות שברור כי זוהי חריגות קבועה.
שלומית אבינח: הדבר מטופש ביותר.
שלומית אבינח: צריך היה להיות שנקודות הזיכוי בגינה יתקבלו באופן אוטומטי".
יצחק אורבך: אני צריך לבדוק את זה בתוך המסמכים כדי לראות מה קורה שם.
יצחק אורבך: אני צריך לפנות לפקיד השומה.
אורי מקלב: אני לא רוצה לעשות סיכומים דרמטיים ודרסטיים, ואני רוצה שכן נעשה שיעורי בית כולנו בעניין הזה.
אורי מקלב: הביטול האוטומטי של נקודות הזיכוי, זה דבר שצריך לפי דעתי לא לעשות אותו ולהפסיק מיד לעשות אותו בגלל שאנחנו יודעים את המשמעות.
אורי מקלב: ההורה יודע שזה בא מיד לידי ביטוי במשכורת שלו בלי שהוא יכול לתקן וכל השינויים ייעשו רק בסוף השנה.
שלומית אבינח: שנה וחצי עד שהוא מקבל את הכסף כי הוא מחכה לסוף שנת המס, אז הוא מגיש, ואז הוא מחכה.
שבתאי מרקוביץ: לא, ברגע שהוא עושה עד סוף שנת המס, זה מתקזז בשכר.
שלומית אבינח: אבל תחשוב שהוא צריך מסמך מעודכן, ועד שהוא קובע תור לפסיכיאטר ועד שהוא מקבל את האישור וכולי, והנה רק ביוני הוא יכול לטפל בזה.
אורי מקלב: מתי הוא מקבל את ההחזר?
שבתאי מרקוביץ: זה במקום.
שבתאי מרקוביץ: זה בחישוב שנתי.
שבתאי מרקוביץ: בשכר הבא יהיה לו כבר מינוס מס הכנסה.
שבתאי מרקוביץ: הרי הכל מצטבר שנתי וזה אחד חלקי 12.
שלומית אבינח: מתי הוא מקבל את ההחזר?
יצחק אורבך: ברגע שהוא עורך תיאום מס, מרגע זה נותנים לו את כל נקודות הזיכוי שמגיעות לו בצורה שנתית.
שלומית אבינח: מתי הוא מקבל את הכסף?
יצחק אורבך: במשכורת החודשית הקרובה.
שלומית אבינח: אלה שלא הגישו מס עד יוני, אם הם מגישים את המס ביוני, ביולי הם מקבלים את כל הכסף שמגיע להם?
אורי מקלב: אנחנו נקיים ישיבת מעקב בנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו נפנה לרשות המסים והפנייה שלנו תהיה ליהודה נסרדישי ובה נבקש לבדוק את כל הנושא הזה מחדש, את נושא בקשת המסמכים.
אורי מקלב: אני מניח שהבעיה היחידה שיש לכם היא קביעה וסיווג אבל האחוז הקטן שקיים לא מצדיק שיבקשו מכולם, במיוחד כאשר מדובר בשחזור מסמכים ובמסמכים שלא נותנים שום דבר.
אורי מקלב: בשביל האחוז הקטן הזה שלא סמוך על שולחן הוריו, אנחנו צריכים למצוא את הדרך.
אורי מקלב: זה מיותר אם זה נעשה מיד בהתחלה כאשר אדם מקבל את נקודת הזיכוי, כמו דוגמאות של תסמונת דאון, פיגור ועוד דברים שהם בהגדרה והם בלתי הפיכים.
אבנר עורקבי: לפי מה שאני מבין, יש 27 אלף ילדים נכים.
שלומית אבינח: עד גיל 18.
אבנר עורקבי: איך מדברים על 9,000?
שבתאי מרקוביץ: זאת בדיוק השאלה.
אוגניה ישראלי: יש ילדים נכים שהם מוגבלים בתנועה לדוגמה ואלו ילדים שמשתכרים.
אבנר עורקבי: אלה ילדים.
אוגניה ישראלי: ברגע שהם פוסקים להיות ילדים.
שלומית אבינח: את מדברת עד גיל 18.
שבתאי מרקוביץ: כולם באותו סיווג ואין שוני.
אוגניה ישראלי: עד גיל 18 כולם באותו סיווג.
שבתאי מרקוביץ: כמה רשומים עד גיל 18?
אוגניה ישראלי: משהו בסביבות 27 אלף.
אבנר עורקבי: איך זה אין קשר אוטומטי בין הביטוח הלאומי למס הכנסה?
אוגניה ישראלי: שום דבר לא מתקיים אוטומטי.
אוגניה ישראלי: המוסד לביטוח לאומי חתום על סודיות.
אוגניה ישראלי: אני יכולה, אם יש ויתור שקיבלתי מהורים, לקבל את החומר.
אוגניה ישראלי: אסור לי להוציא שום דבר החוצה.
שבתאי מרקוביץ: צריך ליידע את כל ההורים.
שבתאי מרקוביץ: חבל.
אוגניה ישראלי: אסור לי.
שלומית אבינח: הביטוח הלאומי יכול לשלוח מכתב לכל ההורים שיש להם ילדים נכים כדי שידעו שמגיע להם נקודות זיכוי ברשות המסים.
שלומית אבינח: אני מדברת על דף הסבר כדי שהאדם ידע את זכויותיו וידע שמגיע לו נקודות זיכוי.
אוגניה ישראלי: יש לנו.
אוגניה ישראלי: יש לנו ספרים.
שלומית אבינח: ספר, עזבי.
שלומית אבינח: להורים אין זמן לקרוא ספרים.
אורי מקלב: בספר הזה כתוב שלהורים יש אפשרות לקבל נקודות זיכוי?
אוגניה ישראלי: כן, בוודאי.
אוגניה ישראלי: יש ספר וכל הורה מקבל אותו.
אוגניה ישראלי: זה ספר על זכויות הנכים.
אוגניה ישראלי: בספר יש כ-200 עמודים והוא ממוין לפי משרדים.
אוגניה ישראלי: אני לא יודעת אם כל הילדים כפי שהם מסווגים אצלנו מזוכים במס הכנסה.
אוגניה ישראלי: גם זאת עוד שאלה.
אבנר עורקבי: ביטוח לאומי צודק לגבי הסודיות הרפואית אבל הם יכולים להודיע.
אבנר עורקבי: יש רשימה שמית.
אבנר עורקבי: כמו שהם מעבירים את הרשימה השמית של הנכים לעירייה והם מקבלים אוטומטית הנחה בארנונה, אפשר לעשות זאת גם כאן.
יצחק אורבך: רק אחרי ויתור.
אבנר עורקבי: לא אחרי ויתור.
אבנר עורקבי: אני לא חתמתי על ויתור.
אבנר עורקבי: יש רשימה שהביטוח הלאומי מעביר לעירייה לצורך הארנונה.
שבתאי מרקוביץ: זה מותנה בוויתור שלך על סודיות.
אוגניה ישראלי: יכול להיות שגם נכות מעבירים כי למעשה מה שהם אומרים זה שכרגע לאותו אדם אין יכולת להשתכר.
אוגניה ישראלי: הם לא אומרים שהוא חולה אלא כרגע הוא לא משתכר.
אוגניה ישראלי: אני לא יודעת לגבי נכות כללית, אבל לגבי הילדים הנכים, אנחנו משלמים רק לפי מצבים רפואיים מוגדרים, טיפולים רפואיים מוגדרים או מצבים רפואיים מוגדרים על תסמונות.
אורי מקלב: שאלת הבהרה.
אורי מקלב: אתה אומר שלקויי למידה, זאת אבן הבוחן, זה מה שאולי עושה את הדבר בעייתי לגבי המשך אוטומטי מפני שללקויי למידה מגיע רק עד גיל 18.
אורי מקלב: את זה אתם יודעים לבד או שגם כאן אתם צריכים לקבל אישור?
אורי מקלב: אם לא ביקשתם אישור, חמש שנים לא ביקשתם, אז יכול להיות שהאדם קיבל עכשיו חמש שנים נקודות זיכוי למרות שלא היה מגיע לו?
יצחק אורבך: יכול להיות שזה קרה.
יצחק אורבך: אנחנו משתדלים שזה לא יקרה.
אורי מקלב: כדי שזה לא יקרה, אתם כן יודעים לסווג את זה.
יצחק אורבך: אני לא מסווג אותו ממוחשב.
יצחק אורבך: אני מאשר את הילד כנטול יכולת לצמיתות או לא לצמיתות.
יצחק אורבך: במקרים האלה ההנחיה שלנו לגבי לקויי למידה היא לא לאשר את הילד לצמיתות, אבל זיהינו מקומות בהם פקידים בטעות או שלא בטעות – ואני לא הולך כאן
יצחק אורבך: להיכנס לעניין הזה – סיווגו את המקרים האלה כילדים שהם נטולי יכולת לצמיתות.
יצחק אורבך: כאשר ההורה בא והגיש דוח למס הכנסה, מסתבר שלא היה מגיע לו את נקודות הזיכוי האלה, ואז אנחנו מתחילים בהליך של חובות.
אורי מקלב: איך ידעתם?
יצחק אורבך: ההורה מיוזמתו בא וחשב שמגיע לו מס בחזרה בגין עילות אחרות.
יצחק אורבך: אלה דברים שקורים ולא רק בתחום הזה אלא בתחומים אחרים.
אורי מקלב: אז היה צריך לבקש ממנו את האישור?
יצחק אורבך: כאשר מבקשים ממנו בדוח שנתי את האישור על נטול יכולת, רואים שלא מגיע לו בגלל שהילד כבר בוגר והוא כבר לא לקוי למידה, ואז שוללים את נטול היכולת ומתחילים להיכנס להליך של חובות.
אורי מקלב: מה שמתברר הוא שבגלל טעויות כאלה ואחרים אנחנו מסבכים כאן את כל המערכת.
אורי מקלב: אם כן יש לכם את ההגדרה לצמיתות או לא לצמיתות, אז ילד עם תסמונת דאון הוא לצמיתות וכך גם ילד עם נכות קשה.
אורי מקלב: אתם שלחתם מכתבים ל-300 המקרים האלה ואין ספק שזה היה גורף לכולם.
אורי מקלב: לא סיווגתם את זה.
אורי מקלב: כאן צריך לעשות שינוי.
אורי מקלב: איך שלא יהיה, צריך להיות מכתב הפניה מוסבר וברור.
אורי מקלב: אנחנו פונים למנהל רשות המסים בבקשה להוציא מכתב הסברה להורים האלה כדי שהם כן יוכלו למצות את הזכויות שלהם.
אבנר עורקבי: לא רק ל-300 ההורים האלה אלא לכלל ההורים.
אבנר עורקבי: מדובר כאן על 18 אלף משפחות שיש להן ילדים נכים.
אבנר עורקבי: אגב, אני חושב שיש יותר משפחות עם ילדים נכים, וזה עד כמה שידוע לנו.
אבנר עורקבי: סטטיסטית לנו ידוע על 180 אלף.
אוגניה ישראלי: לא כולם רשומים.
אבנר עורקבי: אצלנו ברשימות יש 180 אלף ילדים נכים.
שבתאי מרקוביץ: מתחת לגיל 18?
אבנר עורקבי: מתחת לגיל 18.
שבתאי מרקוביץ: אבל לא בהגדרה של הביטוח הלאומי.
אוגניה ישראלי: אתה מדבר על קובץ נכות כללית.
אוגניה ישראלי: אני גם לא בטוחה שזה 27 אלף כי הוא מדבר עד גיל 19.
אוגניה ישראלי: זה בסביבות 24-25 אלף ילדים נכים.
אורי מקלב: זה לא רק עד גיל 19.
אורי מקלב: הוא מדבר גם על גיל 35.
שלומית אבינח: הוא מדבר על כולם.
אוגניה ישראלי: אם אנחנו מדברים על כולם, עד גיל 120, מדובר על יותר מ-200 אלף אנשים.
אוגניה ישראלי: קובץ הנכות הוא כ-180 אלף בני אדם.
אוגניה ישראלי: בנוסף לזה תוסיף את מי שנמצא בקובץ ילד נכה, ואתה מגיע ל-200 אלף שאינם מסוגלים להשתכר.
אוגניה ישראלי: אני לא יודעת למי יש אבא שעובד.
שלומית אבינח: נכה שמגיע לסף המס.
אורי מקלב: נכה רגיל לא נחשב והוא לא בהגדרה הזאת.
אוגניה ישראלי: מה זה נכה רגיל?
אוגניה ישראלי: ילד נכה שהיה ילד נכה, הגיע לגיל 18 ולא נמצאה דרך לשלב אותו בתעסוקה, הוא יישאר סמוך לשולחן אביו עד גיל 50, אם אבא שלו חי ועובד.
שלומית אבינח: איזו קצבה הוא מקבל?
שלומית אבינח: הילד מקבל.
שלומית אבינח: מה מקבל האבא?
אוגניה ישראלי: הילד שהוא כבר לא ילד, שהוא כבר עבר את גיל 18.
שלומית אבינח: בגיל 25 הוא מקבל קצבת נכות.
אוגניה ישראלי: לא גיל 25.
אוגניה ישראלי: מגיל 18 ו-90 ימים.
שלומית אבינח: הקצנתי.
שלומית אבינח: הילד מקבל קצבת נכות והאבא מקבל נקודת זיכוי עליו.
אוגניה ישראלי: אם יש לו אבא שעובד ומבקש.
אורי מקלב: אבא לילד בכיסא גלגלים, הוא כבר בן 40, הוא לא נכה מבחינה מנטלית אלא הוא נכה בכיסא גלגלים.
אוגניה ישראלי: יתכן שילד כזה לא נכה אצלי.
אוגניה ישראלי: יש פרופסורים באוניברסיטה שהם בכיסא גלגלים והם משתכרים ומתפרנסים והם לא בקצבת נכות.
אוגניה ישראלי: הם אולי מקבלים שירותים מיוחדים ומשהו אחר.
אבנר עורקבי: ופטור ממס.
אורי מקלב: 200 אלף אלה כל האנשים.
אוגניה ישראלי: אלה נכים שאבד להם כושר השתכרות.
אוגניה ישראלי: יש נכים באוכלוסייה שעובדים ומשתכרים כמוני וכמוך.
אורי מקלב: סיכמנו את הדברים.
אורי מקלב: בעוד חודש נקיים ישיבת מעקב אחר הדברים שעלו כאן.
אורי מקלב: מה שנשאר לביטוח הלאומי לעשות זאת הסברה.
אוגניה ישראלי: הסברה, אנחנו עושים.
אוגניה ישראלי: אנחנו שולחים לכל מי שמאושרת לו קצבת נכות ספר ממוין לפי מוסדות ובו נאמר לו מה מגיע לו.
אוגניה ישראלי: אני יכולה להעביר אליכם את הספר הזה.
אוגניה ישראלי: בספר הזה כתובות כל ההנחות וכל האישורים הדרושים לאדם כדי לזכות בהנחה בכל משרד ומשרד.
אורי מקלב: צריכה להיות הסברה גם של לשכת המסים בנושא הזה.
אורי מקלב: צריך להיות ידוע שבהגדרת לקויי למידה, יש נקודות זיכוי.
אורי מקלב: זה דבר שיכול להיות מאוד משמעותי.
אבנר עורקבי: היום התחדש לי משהו.
אבנר עורקבי: יש אלי פניות של בנות עם לקויות למידה והיום נודע לי שבעצם אשתי זכאית במס הכנסה.
אבנר עורקבי: זה דבר שאנחנו לא ידענו עליו.
אורי מקלב: לא כל לקויי הלמידה.
יצחק אורבך: לקויי למידה שעברו ועדת השמה ושקיבלו אישור שהם צריכים ללמוד בחינוך מיוחד.
יצחק אורבך: ילד שמוגדר כך, הוא לקוי למידה מבחינת מס הכנסה.
שלומית אבינח: מי שלומד בחינוך מיוחד ולא בבית ספר רגיל.
יצחק אורבך: מי שלומד בחינוך מיוחד.
אוגניה ישראלי: זה לא חל על מי שלומד משולב?
אורי מקלב: כאמור, תוך חודש נקיים ישיבת מעקב.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח את הישיבה.
אורי מקלב: הישיבה מוקדשת לנושא בדיקת שירותי דואר ישראל.
אורי מקלב: אני קודם כל מקדם בברכה אתכם, מקדם בברכה גם את חברי הכנסת מרינה סולודקין וחבר כנסת אורי אריאל.
אורי מקלב: אנחנו תיכף גם נעשה סבב היכרות בין כולם.
אורי מקלב: מיותר לציין שתקשורת זה הדבר הבסיסי לקיום יותר מבן אדם אחד.
אורי מקלב: מה שבן אדם צריך הדבר הראשון הוא חמצן.
אורי מקלב: כשיש כבר יותר מבן אדם אחד, כשיש כבר שני אנשים, וכן הלאה, אז התקשורת זה החמצן וזה הבסיס העיקרי.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שעם ההתפתחות והקדמה התקשורת על כל ענפיה התפתחה.
אורי מקלב: חלו שינויים דרמטיים, שינויים הכי גדולים חלו בנושא סוגי התקשורת.
אורי מקלב: פעם קראו לזה משרד הדואר והיה שר דואר ואחרי זה הפך תקשורת.
אורי מקלב: התפתחנו והתפצלנו ואנחנו היום רוצים להתמקד בחברת הדואר.
אורי מקלב: דואר ישראל זה השם.
אורי מקלב: נכון שפעם זה היה רשות הדואר.
אורי מקלב: מלפני למעלה משלוש שנים נעשתה רפורמה בנושא של שירותי הדואר ורשות הדואר הפכה לחברת דואר ישראל.
אורי מקלב: הרפורמה היתה אמורה להביא לשינויים והתייעלות גדולה מאוד.
אורי מקלב: היה רצון לייעל את שירותי הדואר.
אורי מקלב: אנחנו היום רוצים לדון בסוגיה האם כך?
אורי מקלב: האם באמת שירותי הדואר התייעלו?
אורי מקלב: האם שירותי הדואר הם זמינים יותר?
אורי מקלב: האם יש אמינות בנושא של משלוחי הדואר וקבלת הדואר?
אורי מקלב: האם יש נגישות בנושא הדואר?
אורי מקלב: ואני מעמיד את הנושא הזה לדיון.
אורי מקלב: נשמע את האנשים, מה שיש להם להגיד.
אורי מקלב: נשמע את דואר ישראל מה הוא עונה בעניין, נשמע את חברי הכנסת בהתחלה.
אורי מקלב: נתחיל ביעילות.
אורי מקלב: האם באמת דואר ישראל יעיל?
אורי מקלב: האם זה נכון כשבאים היום לסניף דואר התורים הם ארוכים מאוד?
אורי מקלב: פעם אמרו את זה על קופת חולים.
אורי מקלב: היום אם רוצים לראות תורים בישראל המקום שאפשר לראות את זה, זה בסניפי הדואר.
אורי מקלב: האם יש נגישות?
אורי מקלב: דהיינו, האם יש מספיק סניפי דואר?
אורי מקלב: ידוע היום שהרבה סניפי דואר נסגרו.
אורי מקלב: סניף דואר אחד נותן שירותים לעשרות אלפי תושבים.
אורי מקלב: אני לא יודע אם זה 15 אלף, אם זה 20 אלף, אם זה 30 אלף, אם ל-40 אלף יש רק סניף דואר אחד?
אורי מקלב: אנחנו נשמע בהמשך.
אורי מקלב: מה קורה עם מרכזי החלוקה של הדואר?
אורי מקלב: האם זה מספיק נגיש והאם זה באמת נותן מענה לקבלת דואר לאזרחים?
אורי מקלב: אנחנו שמים דגש על נושא של דואר נע.
אורי מקלב: כפי שידוע יש ישובים רבים שהם מרוחקים אחד מהשני, הם ישובים קטנים והבסיס של התקשורת שלהם הוא הדואר הנע.
אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים לשמוע איך הדואר הנע פועל.
אורי מקלב: זמינות.
אורי מקלב: כמה זמן היום לוקח להגיע מכתב?
אורי מקלב: האם המכתבים מגיעים ביום יומיים או שהמכתבים מגיעים לאחר שלושה ימים, ארבעה ימים, חמישה ימים?
אורי מקלב: החלוקה.
אורי מקלב: לא שהמכתב עצמו מתעכב אלא החלוקה עצמה.
אורי מקלב: כמה זמן לוקח לחלוקה?
אורי מקלב: האם החלוקה היא פעם ביום?
אורי מקלב: או שיש מקומות שזה פעם בארבעה ימים.
אורי מקלב: או אולי אפילו פעם בשבוע.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לשמוע בנושא הזה.
אורי מקלב: ועוד שני נושאים קטנים.
אורי מקלב: הנושא של אמינות.
אורי מקלב: האם האדם היום שולח מכתב והמכתב מגיע?
אורי מקלב: האם הוא מקבל שירותים אלטרנטיביים יותר יקרים?
אורי מקלב: דואר רשום?
אורי מקלב: דואר אחר?
אורי מקלב: חברות אחרות?
אורי מקלב: האם מסמך שהוא יותר חשוב לו הוא סומך על זה שהמכתב יגיע ליעד?
אורי מקלב: האם אנשים מקבלים התראות בגלל שהמכתב לא הגיע?
אורי מקלב: האם אדם שמקיים אירוע ושולח הזמנות הוא לוקח בחשבון שחלק מסוים מהמכתבים לא יגיעו?
אורי מקלב: אני אומר את זה בכותרת האם יש אמינות בנושא של חלוקת הדואר?
אורי מקלב: ואני אומר עוד משהו אחד, האם הדואר ידידותי לאזרח?
אורי מקלב: יש היום מגוון של דברים שבדואר משווקים.
אורי מקלב: שירותי המרת כספים.
אורי מקלב: בנק הדואר גם הוא חלק מהשירותים.
אורי מקלב: אני כן רוצה לציין שכשמגיעים לפקיד יש שינוי.
אורי מקלב: מקבלים את השירות מאוד מהר.
אורי מקלב: יש שינויים ביעילות של השירות שהאזרח מקבל.
אורי מקלב: הכול ממחושב היום ונעשה בצורה טובה ויעילה.
אורי מקלב: אבל אני כן חושב שכשרואים תור ורק פקיד אחד עונה תשובה, והפקיד השני מתעסק עם דבר אחר כאשר יש תור, זה חלק מהבעיה.
אורי מקלב: המטרה שלנו כן לייעל, להחזיר את האמון, לשדרג את כל הנושא שנקרא דואר ישראל.
אורי מקלב: אם אני אגיד במשפט מסכם, היום יש שני סוגי אנשים.
אורי מקלב: יש אנשים שלמכתחילה מוותרים על שירותי הדואר.
אורי מקלב: והטכנולוגיה מאפשרת זאת.
אורי מקלב: יש היום את האינטרנט.
אורי מקלב: אבל צריך לציין יש דברים מסוימים שחייבים להיעזר דרך הדואר, דואר רשום וכדומה.
אורי מקלב: יש אנשים שהדואר נותן להם מענה כי הם לא מחוברים לאינטרנט.
אורי מקלב: זה אנשים באוכלוסייה היותר חלשה.
אורי מקלב: נושא העמלות, תשלומים, ואין להם דרך אחרת אלא להגיע דרך הדואר.
אורי מקלב: על כל אלה אנחנו היום נדון.
אורי מקלב: אני אתן את רשות הדיבור ראשונים חברי הכנסת.
אורי מקלב: אורי אריאל.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שבתקופה האחרונה הוטלו עליך תפקידים רבים.
אורי מקלב: אז אנחנו מברכים אותך כשליח שלנו בוועדה למינוי שופטים.
אורי אריאל: היוזמה לדיון הזה באה מפניה אליי מתושב השומרון שטען שירד השירות בנושא טיפול במזומנים ודברים אחרים בדואר ישראל.
אורי אריאל: אני מודה ליושב ראש שקבע ישיבה מהירה ולמשתתפים שהגיעו.
אורי אריאל: אני רוצה להתחיל בשבח דואר ישראל ברשותך אדוני היושב ראש.
אורי אריאל: לא בהכרח לסיים בגנאי.
אורי אריאל: זה לא כמו בהגדת פסח.
אורי אריאל: אני רוצה להגיד בשבח בתור תושב יהודה ושומרון עשרות שנים שדואר ישראל הוא אחד מהשירותים שמגיעים יום יום במשך כל השנה למרות תקופות ביטחוניות קשות ביותר.
אורי אריאל: גם הם, גם התחבורה הציבורית.
אורי אריאל: אפשר להגיד את זה על עוד משרדי ממשלה או נותני שירותים, המשיכו והגיעו כל הזמן ונתנו את השירותים עד היום ואני בטוח שגם מחר תהיה בעיה אחרת מסוג אחר, אני מקווה שלא ביטחונית, הם ימשיכו לתת את השירות הזה ולא רק בגלל זה שלפי החוק הם מחויבים ככה שזה ברור, כי אני חושב שהם מבינים את האתגר ואת השליחות שעומדים בפניהם ואני רוצה להודות להם על העבודה הזאת.
אורי אריאל: יחד עם זאת כולנו, אני בטוח שגם דואר ישראל רוצה להשתפר כל הזמן, גם כי הוא רוצה לתת שירות יותר טוב, גם כי הוא רוצה להרוויח יותר כסף.
אורי אריאל: הוא צריך להרוויח יותר כסף כדי לפתח הלאה והלאה את השירותים.
אורי אריאל: אנחנו רוצים לבקש אם אפשר לקבל היום, ואם נתונים שלא היו פה במקרה אז תשלימו אותם אחרי זה, לדעת איך אתם מפתחים את שירותי הדואר בפריפריה.
אורי אריאל: זה מה שמעניין אותי.
אורי אריאל: לא כי המרכז לא חשוב.
אורי אריאל: המרכז חשוב מאוד.
אורי אריאל: אלא שבמרכז יש אלטרנטיבות רבות, יש שירותים רבים שבאופן טבעי לא מגיעים לפריפריה אלא באיחור לאחר זמן, ואני חושב שהיכולת שלכם בפרישה הארצית שלכם ובניסיון שלכם אפשר וצריך לחזק את הפריפריה.
אורי אריאל: הפריפריה בגדול אם מישהו שואל מה זה, בעיני זה מאזור באר שבע ודרומה, מכרמיאל וצפונה, על הקו הזה, ויהודה ושומרון שיש להם את הקשיים שלהם המוכרים.
אורי אריאל: אני הייתי שמח לדעת איך מחזקים את השירות באותם אזורים לפי הנתונים שהועמדו בפנינו.
אורי אריאל: באזורים האלה יש שירות פחות טוב.
אורי אריאל: אני חושב שזה לא צריך להיות ככה.
אורי אריאל: אני חושב שגם אתם צריכים לרצות לשפר את זה.
אורי אריאל: אני אודה מאוד ליושב ראש אם הוא יוכל לקבל איזושהי תוכנית לעניין הזה, ואם לא היום אז תוך ימים ספורים, כהשלמות למה שייאמר פה היום.
אורי אריאל: אני מאוד מבקש מכם תעשו את זה אם אתם יכולים עם לוחות זמנים כדי שגם אתם תוכלו לעקוב וגם אנחנו נוכל לעקוב.
אורי אריאל: יותר חשוב מכל זה שהקליינטים יוכלו לעקוב.
אורי אריאל: עכשיו לעקוב זה לא בגדר דבר רע.
אורי אריאל: אף אחד לא יתחיל בהתקפה עליכם.
אורי אריאל: אלא כדי באמת לקדם את העניין ואפשר תמיד לצאת מלוח הזמנים כי היתה סיבה מיוחדת.
אורי אריאל: אני עוד פעם רוצה להודות לכם על מה שעשיתם עד היום, אבל בואו ביחד ננסה לתת לזה שדרוג.
אורי מקלב: אתה יודע שהוועדה מוציאה באותו יום פרוטוקול או סיכום מורחב.
אורי מקלב: אנחנו נעמוד בקשר.
אורי מקלב: מרינה בבקשה.
מרינה סולודקין: זה שירות לציבור.
מרינה סולודקין: אני יכולה לומר לכם כי היו לי תלונות על עבודת הדואר בזמן מלחמת לבנון השנייה.