GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן מלמד: הנהלים כתובים בנוהלי גביית המסים בפקודת המסים (גבייה) וכתובים בפקודת ההוצאה לפועל, תלוי מתי מגן דוד אדום משתמש באי אילו מהדברים, אבל ברור שצריך לשמוע התראות ואזהרות וצריך לתת פירוט מלא של החוב בכל רגע שהוא וצריך לתת לבן אדם את המידע המלא על החוב שלו.
רן מלמד: אני אקריא, לא ממה שאני המצאתי, אלא ממה שעורכת דין שעובדת עבור מגן דוד אדום המציאה: 'לכבוד איקס.
רן מלמד: המנוח הותיר חוב, פנייתנו הינה לפי סימן ו' לחוק הירושה.
רן מלמד: לאור האמור לעיל חל חוב החייב עליך, אנא תעביר לנו חוב שכולל ריבית, הפרשי הצמדה והוצאות מכתב זה, 1,464 שקלים'.
רן מלמד: אין פירוט.
רן מלמד: על פי החוק, והחוק קובע במפורש, ואם תקראו את פקודת המסים (גבייה), היא קובעת במפורש שיש לעשות הפרדה ברורה בין קרן לבין הריבית, לבין שכר הטרחה, לבין אגרה אם קיימת, ולגבי כל דבר אחר שכלול והדבר הזה לא מופיע במכתב.
אורי מקלב: הבנתי, אני שואל שאלה אחרת.
אורי מקלב: עד שהוא מקבל את המכתב הזה, מה נעשה?
רן מלמד: האנשים שמגיעים אלינו מגיעים בדרך כלל כשהם מקבלים מכתבים כאלה.
אורי מקלב: אתה לא מכיר את ההליך.
רן מלמד: אני מניח שהם מקבלים מכתב ממגן דוד אדום.
מיקי דור: זה מה שאמרתי, אתה לא מכיר את התהליך.
מיקי דור: תרשה למי שמכיר את התהליך להציג את זה.
מיקי דור: אדוני, אתה מתעקש להציג תהליך שאתה לא מכיר.
רן מלמד: אל תגיד לי מה אני לא מכיר.
מיקי דור: אני אומר לך את זה בפירוש, אתה לא מכיר, אתה כרגע בעצמך אמרת.
מיקי דור: שהם יציגו את זה.
אורי מקלב: דר' דור, אתה לא מייצג את הוועדה.
רן מלמד: נראה שכן, במקום את האזרחים.
רן מלמד: אתה כנראה מייצג את מגן דוד אדום, במקום את האזרחים.
ירוחם מנדולה: כבוד היושב ראש, המכתב הזה הוא מכתב שהוא ישן, יש נוסח חדש למכתבים וכדאי שיביאו דברים מעודכנים.
רן מלמד: המכתב הזה הוא מ-2008 ויש לנו כאלה מ-2009.
ירוחם מנדולה: ולא יְיַחסו לעצמם כל מיני הצלחות בשינויים כשלמעשה השינויים נעשו על ידי מגן דוד אדום, וכל המגמה שלהם היא בסופו של דבר רק תקשורתית---
רן מלמד: מה התשובה שנתת לדן זמר, מר מנדולה?
ירוחם מנדולה: אני אענה על זה---
אורי מקלב: רן, סליחה, אני אמרתי לשלומית שלא צריך פטיש בוועדה, אבל אם נצטרך את זה, אנחנו נביא את זה.
אורי מקלב: אני מציע גם למגן דוד אדום לשמוע את כל הדברים.
אורי מקלב: אם הדברים לא ייאמרו, אז גם לתשובה שלכם לא יהיה מספיק תוקף.
אורי מקלב: אם אתה רוצה באמת להציף את השינוי שיש, אם לא יגידו את הדברים ככה, לא תהיה לך תשובה, אז לכן טוב שאנשים מחדדים את זה ואני גם אומר מה שמנהלת הוועדה אומרת, שהמכתב שדיבר עליו מר מלמד...
אורי מקלב: ודרך אגב דינה פרנקל היא ממשרד עורכי דין יחיד, או שיש כאן יותר?
רן מלמד: לא, יש מספר---
שלומית אבינח: אתה רואה את התלונות נגדה.
דן עופר: זה קשור בחלק מהתהליכים שעברו מאז 2007 ועד היום.
אורי מקלב: זה בדרך אגב, אבל מה שכתוב פה בכל אופן, שהמכתב כמו שאמרתם הוא ממרץ 2008, כש'החוב למרשתי מיום ה-27.11.01'.
דן עופר: זה שונה לחלוטין היום.
אורי מקלב: לא, אני רק רוצה לראות שמה שאמרתי בדברי הפתיחה הוא חלק מהנתונים שאני קיבלתי ולא המצאתי מעצמי.
עדינה מרקס: אני מהאגודה לזכויות החולה.
עדינה מרקס: הסיפור הוא כזה, זה פשוט בא בהתקפים.
עדינה מרקס: מדי פעם כנראה שעושים סדר באיזה שהוא משרד עורכי דין, וזה בא בהתקפים, אנחנו מקבלים מבול של פניות, 'מה פתאום גובים עכשיו, אחרי שש שנים, אחרי שבע שנים...', גבול ההתיישנות, 'ממש על גבול ההתיישנות פונים אלינו וכבר שולחים אותנו להוצאה לפועל', כבר מדובר על הוצאה לפועל וכו' וכו', וזה מיידי ועשה ואני כן שילמתי ולא שילמתי.
עדינה מרקס: כשראינו את הדבר הזה, הרמתי טלפון למר עופר דן ואמרתי 'עופר, אתם לא שולחים תזכורות?
עדינה מרקס: ' אני, לפני שאני עושה רעש, אני מבררת.
עדינה מרקס: 'עופר, אתם לא שולחים תזכורות?
עדינה מרקס: ' הוא שלח לי וסיפר לי ויש לי מסמך בכתב שקודם כל הם נותנים ביד למלווים של החולה, ואחרי 30 יום הם שולחים תזכורת ואחרי חצי שנה תזכורת ואנשים מסרבים לשלם וכולי וכולי.
עדינה מרקס: אני לא יודעת אם אנשים הם סרבני תשלום, אני לא רוצה לשפוט אם הם סרבני תשלום או שהם לא חושבים שצריך לשלם, או ששוכחים לשלם, אבל עם ישראל חי והאנשים צועקים חמס, אנחנו מקבלים הרבה פניות ובהתקפים.
עדינה מרקס: זה בא בגלים.
עדינה מרקס: ישבנו וחשבנו שכל הסיפור הזה לא ברור.
עדינה מרקס: היתה ישיבה ב-2007 ודובר על להכין מסמך שיפרט את כל התשלומים למיניהם וסוגיהם, ואיזה ומי ומי אחראי על מה, תשלום להסעת יולדות אחראי המוסד לביטוח לאומי, תשלום לפינוי זה הקופות וכולי וכולי.
עדינה מרקס: הכנו מסמך כזה משום שמגן דוד אדום לא הכין מסמך כזה, ביקשתי ממר ירוחם מנדולה בזמנו ודיברנו על כך שניפגש ונכין מסמך.
עדינה מרקס: עכשיו אני מקבלת לידי מסמך שאף אחד לא יוכל לקרוא אותו.
עדינה מרקס: ירוחם, עם כל הכבוד וכל ההוקרה שלי, אף אחד לא יבין, כשהוא נמצא במצוקה, מה כתוב פה.
ירוחם מנדולה: מאיזו בחינה?
עדינה מרקס: זה עמוס מדי.
אורי מקלב: מה הבעיה של המסמך הזה?
עדינה מרקס: הוא לא ידידותי למשתמש.
עדינה מרקס: היושב ראש, זה אי אפשר.
אורי מקלב: באינטרנט זה נמצא?
עדינה מרקס: לא, אין באינטרנט.
עדינה מרקס: יש כמה בעיות.
עדינה מרקס: הבעיה הראשונה זה הטקסט, מה יש בזה.
עדינה מרקס: הבעיה השנייה, חייבים לפרסם---
אורי מקלב: מתי זה פורסם?
שלומית אבינח: זה לא אושר על ידי משרד הבריאות.
אורי מקלב: זה מ-2007 וזה לא הופץ.
אורי מקלב: אנחנו רושמים לפנינו והם רושמים לפניהם שהם צריכים להתייחס, מדוע החוברת הזאת לא הופצה.
עדינה מרקס: טוב שלא הופצה, אבל לא זאת הנקודה.
עדינה מרקס: אגב, ישנה הוראה שקופות החולים חייבות, לגבי ההתחייבויות שלהן למגן דוד אדום, לגבי פינוי, לגבי דברים אחרים, לפרסם באתרי האינטרנט של הקופות עד 30.6.
עדינה מרקס: עד היום הזה לא פורסמו הדברים, כולל כל מיני נושאים אחרים, בין היתר גם על האחריות של מגן דוד אדום.
עדינה מרקס: הנושא של הפרסום של הדפדפת הזאת, שהיא לא ראויה, ונושא של צורת הגבייה, לא יכולה להיות צורת גבייה כזאת, ירוחם.
עדינה מרקס: לא יכולה להיות צורת גבייה כשעורכי הדין מאיימים, וכמו שאמר מר רן מלמד לפניי, הם לא יכולים לאיים.
עדינה מרקס: מגן דוד אדום הוא שירות ציבורי להצלת חיים.
עדינה מרקס: הוא לא איגוד צדקה, אבל צריך לעשות את הדברים נכון והדברים לא נעשים היום נכון.
עדינה מרקס: הם צריכים להיעשות לאורך כל הקו נכון ולכן אני מאוד מבקשת שתצא הוראה מהוועדה הזאת למשרד הבריאות, שאחראי על כל הנושאים האלה, ולקופות החולים, ולהסדיר בדיוק מי אחראי על התשלום כדי שלאזרח שבא ופונה בשעת מצוקה, שכשהוא יוצא מהמצוקה הוא יידע לאן לפנות ומה לעשות ולא להגיע לסיטואציות כאלה.
עמוס כנף: בישיבה האחרונה כשהוחלט על אופן התשלום עבור פינוי של מטופלי דיאליזה מיחידת דיאליזה הביתה, או מהבית ליחידה, הוחלט שיש צורת תשלום וגם מה פטור.
עמוס כנף: גם הצורה של פינוי של החולה, אם הוא צריך אמבולנס, אז הוא יקבל אמבולנס ולא יקבל מונית והיום זה לא נעשה כך.
עמוס כנף: אין הנחיה.
עמוס כנף: יצאנו מכאן עם החלטה שיהיו ביחידות דיאליזה פלקטים שיגידו מה צורת הפינוי של כל מטופל, ההגעה והחזרה הביתה.
עדינה מרקס: לא הובהר עד היום מי הרופא שיחליט, רופא הדיאליזה או רופא הקופה וכאן זה תקוע.
עדינה מרקס: זו הבעיה וזה היה הדיון.
עדינה מרקס: כתוב 'הרופא', השאלה האם זה הרופא המטפל בדיאליזה או רופא המטפל בקופה.
עמוס כנף: קבענו שזה יהיה רופא הדיאליזה.
מיקי דור: כל מקרה כזה טופל והועבר, ומה שלא טופל, הגיע אליי להחלטה ודר' צוקרמן עזר לי בפתרון של כמה בעיות מול שירותי כללית.
עמוס כנף: בואו נפתור את זה, שתהיה הנחיה.
אורי מקלב: אני מבין שהנושא של דיאליזה הוא פרק בפני עצמו, אבל אני מקבל את מה שאתה אומר שזה צריך טיפול וצריך נהלים ברורים יותר של קופות החולים ומשרד הבריאות.
עמוס כנף: אנחנו הגענו לכאן במצב שמטופל שהיה צריך אמבולנס פונה במיניבוס, כי לקופת החולים היה יותר נח לשלם על מיניבוס.
שלומית אבינח: זה לא הנושא, מר עמוס כנף.
שלומית אבינח: בזה התקדמנו, זה לא הנושא.
שלומית אבינח: אתה מדבר על הדרג.
אורי מקלב: משרד הבריאות יתייחס לזה וגם קופות החולים תתייחסנה לנושא הזה.
מידד גיסין: אני רוצה להתייחס לנייר שבסיכום של הישיבה הקודמת, כי אם אנחנו קוראים לישיבה הזאת גם ישיבת מעקב, צריך להסתכל לסעיף 1 ואי אפשר להתעלם בדיון הזה מהמקרה שקרה בבית חולים ברזילי.
מידד גיסין: שמענו הסברים ותירוצים של כל הצדדים הנוגעים בדבר.
מידד גיסין: אחת הבעיות המרכזיות היא קודם כל שהציבור לא יודע מה מגיע לו ואל מי הוא צריך לפנות ולא ייתכן שהוויכוח על כסף, ויכול להיות שאני טועה, כי לפי מכתב התגובה של מגן דוד אדום, הבעיה לא היתה התשלום, אבל לא ייתכן שבגלל ויכוח מי ישלם, חולה יחכה שלוש שעות, או שעה, ובסוף ימות.
דן עופר: זה לא המקרה.
דן עופר: כך זה פורסם, אבל זה לא היה המקרה.
מידד גיסין: זה המקרה שעכשיו היה.
דן עופר: סליחה, אתה מדבר על מקרה מלפני כמה שנים?
מידד גיסין: לא אני מדבר על מקרה משבוע שעבר והמקרה הזה היה מקרה קלאסי לקראת הדיון בוועדה הזאת.
מידד גיסין: אני אפילו חשבתי שהדיון של הוועדה זומן כתוצאה מהמקרה.
אורי מקלב: אולי היתה אי הבנה בתאריכים.
אורי מקלב: אני מבין שאתה מתייחס למה שהיה בוועדה הקודמת.
מידד גיסין: הסעיף הראשון בוועדה הקודמת מגדיר פה בפירוש מי משלם.
אורי מקלב: אנחנו חשבנו שאתה מתייחס למקרה שהיה אז.
מידד גיסין: לא.
אורי מקלב: אני אעשה עכשיו סדר בדברים.
אורי מקלב: בהחלטת הוועדה הקודמת, הסעיף הראשון שהוועדה ביקשה לפרסם בכל בתי החולים, בחדר המיון ובכל המחלקות שהתשלום של העברת החולים מבית חולים אחד לשני חל על בית החולים ולא על החולה.
אורי מקלב: אתה מדבר על מקרה שקרה לפני כמה ימים---
מידד גיסין: לא, אני מדבר על מקרה שקרה לפני---
שלומית אבינח: זה פורסם בתקשורת בשבוע שעבר אבל היה לפני שנתיים.
שלומית אבינח: אנחנו מכירים את המקרה.
אורי מקלב: אני מציע, מאחר והמקרה עומד ותלוי בבית המשפט, שאף אחד לא יבוא וייקח נתונים לא מדויקים ולא בדוקים מעיתונות או מטלוויזיה.
מידד גיסין: אתה צודק מאה אחוז ואני מצטער, אבל הציבור מקבל אינפורמציה מהתקשורת ואם זה לא נכון מה שהתקשורת מפרסמת, אז זה המקום להבהיר את העניין הזה.
אורי מקלב: זה התפקיד של דובר מגן דוד אדום איך להתייחס, אני לא אלמד את דובר מגן דוד אדום.
מידד גיסין: אני לא שמעתי ולא ראיתי תגובה שלכם בתקשורת.
אורי מקלב: אבל זו בעיה של מגן דוד אדום.
אורי מקלב: מר גיסין, הדבר האחרון שאני אדון כאן בוועדה זה האם הדוברות של מגן דוד אדום היא מספיק טובה או לא מספיק טובה ולמה הם לא יודעים.
אורי מקלב: זה העניין של מגן דוד אדום, בזה אני סומך ואין לי ספק שיש להם דובר מאוד מאוד מוכשר, מהדוברים הטובים שיש היום במדינה.
אורי מקלב: אנחנו מרגישים את זה על בשרנו.
אורי מקלב: הדבר השני הוא שאני מופתע עכשיו לשמוע שכל מה שהיה לפני כמה ימים בשידור זה על מקרה שהיה לפני שנתיים.
אורי מקלב: קודם כל, זה חמור מאוד.
אורי מקלב: אני מבין שזה בבית משפט, אז אולי הם גם מוגבלים בתגובה שלהם כאן, אבל אם הם לא יכלו להביא עוד דוגמה רק ממה שהיה לפני שנתיים, זה כבר בשונה ממה שאמר מר רן מלמד שיש לו הרבה מקרים בשנתיים האחרונות.
מיקי דור: זה גם טופל מיידית.
מידד גיסין: אנחנו לא באים לפתור את הבעיה של המקרה הספציפי הזה, אבל זו דוגמה לאי בהירות בדברים האלה ואם אנחנו לא מבינים את זה, הציבור בטח לא מבין.
אורי מקלב: ננטרל את הדוגמה, אנחנו מתייחסים למה שאומר מר מידד גיסין על הסעיף הראשון בהחלטה ההיא שיהיה פרסום בתוך חדרי המיון ובכל מקום.
מידד גיסין: אני לא רוצה לחלק ציונים לא לקופות חולים ולא למשרד הבריאות ובטח לא למגן דוד אדום, אבל כל הגורמים הקשורים צריכים לעשות את המקסימום, כדי שהציבור יידע על מה מדובר, מה מגיע לו, מה לא מגיע לו.
מידד גיסין: בנושא של הגבייה, גם אני קיבלתי מקרים, אני לא רוצה להוסיף, כי נתנו פה דוגמאות מספיק טובות, בעיקר במקרים שחולה נפטר והקריאו פה את המכתב של עורכת הדין, שמגישים את זה לירושה.
מידד גיסין: בני משפחה, אחרי חמש-שש שנים, בכלל לא זוכרים שפינו את ההורים שלהם, או את מי שנפטר, לבית חולים, וכל הנושא של התזכורות, לפחות במקרים שאני קיבלתי, הם לא קיבלו שום תזכורות ואם קיבלו תזכורות שמגן דוד אדום, או מי ששלח את התזכורות, יוכיח את זה על ידי מכתבים רשומים.
מידד גיסין: זה נעשה ברשויות המקומיות, במשטרה ובכל מיני מקומות כאלה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד שבאחד המכתבים האחרונים שאני קיבלתי לפני יומיים-שלושה על גבייה בעקבות ילד שנפטר, הם מציינים, חוץ מעצם התהליך, שהילד מת מוות בעריסה והטענה שם היא שמגן דוד אדום לא היו, קראו להם אבל הם באו אחרי קביעת המוות וכולי וכולי, אבל הוא כותב שזאת בעיה -שאני לא יודע איך לפתור אותה, ואני מציף אותה- שמקרים כאלה טרגיים, זה לא מקרה רגיל של ירושה שהבן מקבל על אבא שזה תהליך טבעי, מאוד מצער אבל טבעי, אנחנו מדברים על מקרים טרגיים ואז זה מעלה ומציף דברים.
אורי מקלב: זה גם נושא שהיה צריך להתייחס אליו ואני אתן לכם את האפשרות להתייחס.
פנינה רוזנצוויג: אני הייתי רוצה לחדד.
פנינה רוזנצוויג: לא קשור למקרה הזה, כי אנחנו לא יודעים באמת לגופו של עניין, אבל מה שחשוב לי שיש דברים שהם לא ברורים וכשיש חילוקי דעות בין כל כך הרבה גורמים, אם זה קופת חולים או בית החולים בנושא של ההעברה, וזה יכול לעלות גם בחיים של אנשים, אז זה קצת יותר חשוב מכסף.
פנינה רוזנצוויג: אני אתן את הדוגמה של הנושא של יחידות שבץ.
פנינה רוזנצוויג: בכל הדיונים בנושא של להקים יחידות שבץ, לא ברור אם בן אדם שמגיע לבית חולים שאין בו יחידת שבץ ויעבירו אותו, מי בעצם צריך לשלם את המימון של האמבולנס.
מיקי דור: זה בהנחיות הקיימות.
פנינה רוזנצוויג: זה לא כל כך ברור.
אורי מקלב: נהג האמבולנס בדרך לא יודע איפה?
אורי מקלב: הוא לא יכול לדעת?
פנינה רוזנצוויג: לא תמיד.
פנינה רוזנצוויג: הוא לא יכול לדעת אם הוא צריך להגיע להדסה, ששם עושים צנתור מוח, או שנותנים---
ירוחם מנדולה: אני יכול להבהיר.
ירוחם מנדולה: יש העברה מחדר מיון לבית חולים אחר כאשר חולה מגיע לשם ואין יחידה שיכולה לטפל בו, למרות שהוא קרוב יותר, ויש החלטה של הרופאים להעביר אותו לבית חולים אחר, הוא לא אושפז בבית החולים אז על מי חל התשלום מהעברה מחדר מיון לחדר מיון.
ירוחם מנדולה: לפי מה שמירי כהן זה חל על---
שלומית אבינר: על בית החולים המפנה.
מיקי דור: היושב ראש, זה מוסדר בחוזר שלנו מלפני 12 שנים.
פנינה רוזנצוויג: אוקי, אם זה מוסדר, מצוין.
פנינה רוזנצוויג: הדבר הנוסף זה כשבן אדם עובר מבית חולים למוסד שיקומי, אחרי שאושפז והוא צריך להגיע, הוא לא מגיע למוסד שיקומי אלא הוא צריך להגיע לבית חולים סיעודי מורכב.
מיקי דור: אם את רוצה, אני אבהיר את זה.
פנינה רוזנצוויג: אם אנחנו לא מבינים את זה והציבור לא מבין את זה, וההוראות כתובות בצורה שצריך עורך דין צמוד כדי להבין את זה.
פנינה רוזנצוויג: ..
פנינה רוזנצוויג: התפקיד שלי לא לעשות את הנהלים האלה, התפקיד שלי זה להעביר לכם את המסרים, את המקומות שאנחנו חושבים שיש בעיה.
אורי מקלב: מי צריך להבין את זה, משרד הבריאות או...? אני מבין שחולה לא צריך להיות בעניינים.
פנינה רוזנצוויג: משרד הבריאות.
אורי מקלב: על מי את מלינה?
אורי מקלב: שבתי החולים לא יודעים או מנהלי חדרי המיון, או האחיות שבחדרי מיון?
אורי מקלב: מי לא יודע?
פנינה רוזנצוויג: אנחנו מקבלים מסרים שאו שמבקשים מהמשפחה לשלם את זה, אם זה מעבר מבית חולים למוסד שיקומי, ויש הבדל בתרגום או בפירוש של קופות החולים השונות.
פנינה רוזנצוויג: יש קופות חולים שנותנות ולא יכול להיות שיהיה כזה שוני בין קופות החולים, אז את זה צריך הציבור לדעת.
אורי מקלב: מאוד חשוב לי מה שאת אומרת, אני מבין שזה לא מקרה אחד.
אורי מקלב: אדם מאושפז בבית חולים, מגיע שלב השיקום שלו במקום אחר, הוא עובר מבית חולים לאותו בית חולים שנניח שיש לו מקום שיקומי או שהוא הולך לבית חולים אחר, בעיר אחרת או באותה עיר, מה התהליך?
מיקי דור: זה לא בסל השירותים.
מיקי דור: אנחנו נלחמים על זה שנים לקבל תקציב לזה, הגעתי עד כדי כך שפניתי לוועדת סל להכניס טכנולוגיה חדשה, פינוי באמבולנס למוסד שיקומי.
מיקי דור: אגב, למוסד פסיכיאטרי יש גם את אותן בעיות.
מיקי דור: זה לא בסל היום.
שלומית אבינח: אז המשפחה צריכה לשלם?
מיקי דור: קופת חולים לא מכסה את זה.
אורי מקלב: אני באמת חושב שזה אחד מהדברים שזה אבסורד שהוא לא נמצא בתוך סל הבריאות.
אורי מקלב: העלית נושא חשוב מאוד שאני חושב שזה באמת אבסורד, לא יכול להיות, הרי המוסד השיקומי הוא המשך הטיפול של בית החולים והוא חוסך לכולם כסף, לקופות החולים וכולי.
אורי מקלב: למשל קופות החולים כן משלמות את זה מרצונן הטוב?
שלומית אבינח: לא משלמים שום דבר, המשפחה צריכה לשלם על האמבולנס.
מיקי דור: לא לשם ולא למוסדות פסיכיאטריים.
מיקי דור: שתי האוכלוסיות הכי פגיעות והכי בעייתיות.
אורי מקלב: דרך אגב, יש לי עוד שאלה אליכם.
אורי מקלב: כשיש ביטוח רפואי, זה כן כלול?
פנינה רוזנצוויג: זה תלוי בסוג הביטוח.
פנינה רוזנצוויג: זה תלוי בפוליסה שיש.
אורי מקלב: אני שואל על המשלימים.
מיקי דור: לא, זה לא נמצא שם.
פנינה רוזנצוויג: אנחנו, במכבי, נותנים במשלים 50% החזר, במקרה שהאיש לא אושפז.
מיקי דור: לא בהעברה מבית חולים לבית חולים.
אורי מקלב: בשלב הביניים, אבל בתוך מסגרת השירותים של קופת חולים והביטוחים המשלימים, לכאורה זה כן היה צריך להיות.
אורי מקלב: דרך אגב, את שואלת אותי בתור צרכן קשיש שעושה את המשלים הזה, זה חלק שהוא לוקח בחשבון, הוא יודע שזה מגיע לכיסו---
שלומית אבינח: קשישים לא עושים את המשלימים.
אורי מקלב: מי שעושה את זה.
פנינה רוזנצוויג: מעניין אותי לאן זה הולך הלאה.
אורי מקלב: אנחנו נשמע את התשובה של משרד הבריאות, בסוף יש להם התייחסות מיוחדת לנושא הזה.
שלומית אבינח: 'הרב גפני, הנדון: שירותי מגן דוד אדום.
שלומית אבינח: בתאריך ג' באלול תשס"ז, לפני כשנתיים, נשרף הקונטיינר שבו גרנו בתי ואני במשך תשע שנים והוא מוצב על גג בית הוריי, מנרות שבת.
שלומית אבינח: בתי הזמינה מכבי אש והוציאה את הוריי מביתם החוצה למדרכה מול ביתם.
שלומית אבינח: שכנים דאגו לנו לכיסאות וכך ישבנו בחוץ כשלוש שעות, פחות או יותר, עד שהכבאים סיימו מלאכתם.
שלומית אבינח: האמבולנס הגיע ללא קריאתנו, ומלכתחילה הודענו להם שברוך ה' אין לנו צורך בהם ולמרות זאת הם נשארו גם לאחר ששתי הכבאיות שעמדו במצב הכן נסעו לדרכן, עד שהכבאית הראשונה עמדה לעזוב את המקום.
שלומית אבינח: הכבאי האחראי ביקש ממני את פרטיי, אמרתי לו שמכיוון שאנחנו חרדים, אני נמנעת מלתת לו את פרטיי גם משום שאינני רוצה שיוסיפו לחלל שבת בגללי כי הרי גם הם יהודים ואני מבטיחה שבמוצאי שבת, או ביום ראשון, אסור לתחנה ואתן להם את כל פרטיי והם הסכימו.
שלומית אבינח: ומיד קפץ איש צוות האמבולנס ואמר שיש לו גוי של שבת בצוות והוא יכול לרשום.
שלומית אבינח: אמרתי לו שאינני מעוניינת למסור להם את הפרטים כי במילא לא נזקקנו לשירותיהם והודענו להם מראש מרגע הגיעם וכן מספר פעמים בהמשך הערב.
שלומית אבינח: הוא אמר לי שהוא ייתן את הפרטים למכבי האש ואני חזרתי והדגשתי כמה פעמים שהפרטים לא בשבילם.
שלומית אבינח: הוא הבטיח לי זאת על יד צוות כיבוי האש.
שלומית אבינח: ולפתע התחילו מכתבים ממגן דוד אדום להגיע בתביעה כספית.
שלומית אבינח: כתבתי להם שלא קיבלתי שום שירות מהם, שהובטח לי שלא ישתמשו בפרטיי, מצבי הכלכלי מאוד קשה וכל שקל שיש לי הוא בשביל בתי ובשבילי ובוודאי לא למגן דוד אדום.
שלומית אבינח: צירפתי מכתב מהעובדת הסוציאלית שלי.
שלומית אבינח: אחרי כמה חודשים, לפני פסח השנה, הגיע אליי מכתב מעורך הדין שלהם.
שלומית אבינח: כבר עברו שנתיים.
שלומית אבינח: לצערי איבדתי את המכתב תוך כדי ניקיונות פסח לפני שהכנתי מכתב תשובה.
שלומית אבינח: מצורף מכתב שאני שולחת לעורכת דין שלהם שכתבה לי עוד פעם ומאיימת עליי במשפט.
שלומית אבינח: האם לסדום ועמורה נדמינו?
שלומית אבינח: לא מספיק הסבל שלי, מגן דוד אדום בחוצפה, ללא רשות וללא סיבה מתכוונים לעשוק אותי.
שלומית אבינח: עד היום לא ניקיתי ולא שיפצתי את המקום כיוון שאין לי אמצעים, ולכל מי שפניתי נעניתי בשלילה, ומרוב ייאוש אין לי את המוטיבציה לעלות ולנקות, מצבי בכי רע.
שלומית אבינח: אני יכולה לגור בחדר אצל הוריי למרות שהוא עמוס והפוך, בגלל כל חפציי שהורדתי.
שלומית אבינח: מה הקריטריונים של הפעילות של מגן דוד אדום?
שלומית אבינח: האם הם יכולים לבוא על דעת עצמם ולחייב אנשים לשלם גם ללא מתן שירותים?
שלומית אבינח: איזה מדיניות זו?
שלומית אבינח: בכל מקום בעולם משלם מי שמקבל שירות.
שלומית אבינח: מצפה לעזרה ולתשובה'.
אורי מקלב: הבעיה היא לא שהיום יטופל.
שלומית אבינח: זו שוב עורכת דין פרנקל מ-25 במאי השנה.
שלומית אבינח: וגם יש איומים, הם אמרו שאין איומים.
רן מלמד: אגב, הדבר הזה הוא לא על פי החוק.
רן מלמד: אסור לה לשים את הלוגו שלכם על נייר המכתבים שלה.
ירוחם מנדולה: פקודת מיסי גבייה מחייבת חלק ממה שאת קוראת אזהרות, הערות, אני לא יודע, התראות, בסופו של דבר זה חלק מפקודת מיסי גבייה וירחיב על זה דן עופר בהמשך.
רן מלמד: יש התראות ויש איומים, יש הבדל.
רן מלמד: יש דברים שאסור.
שלומית אבינח: במידה ולא ייפרע החוב המפורט לעיל בתוך 7 ימים ממועד מכתבי זה, יימשכו ההליכים כסדרם לרבות עיקולי צד ג'.
ירוחם מנדולה: זה מותר, זה לפי הפקודה בדיוק.
ירוחם מנדולה: אין כאן שום דבר חריג.
דן עופר: לגבי עצם החיוב, הטעות כאן היא לא בניסוח.
דן עופר: הניסוח כאן מדויק והוא לא מאיים מדי והוא נקבע על ידי המחוקק ולא על ידי מגן דוד אדום.
דן עופר: הבעיה היא שכאן חויב מישהו שלא קיבל טיפול וזה בניגוד להנחיות.
דן עופר: אנחנו הנחינו וזה תמיד כך, רק---
אורי מקלב: אני רוצה לציין שלא מדובר כאן בפנייה שהגיעה אלינו ישירות ואנחנו אומרים שזה יטופל, אלא פנייה שקיבלה תשובה שלילית בעניין הזה, בלי תשובה עניינית, שהיא גם לא מתייחסת כתשובה.
דן עופר: אנחנו נבדוק את הנושא, אני רק אומר את ההנחיות.
אורי מקלב: עורך הדין לא מברר, הוא גם לא העביר את זה אליכם לבירור.
רן מלמד: אבל, מר דן עופר, למה זה צריך להגיע לפה?
רן מלמד: למה אתם לא מטפלים בזה אצלכם כמו שצריך?
אורי מקלב: זה החלק.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד כאן שכמובן שהיא מספרת על מקרה אישי, היא מפרטת על מקרה קשה, על גיסה שנהרגה בתאונת דרכים, על מה שהיא עברה, היא חד הורית בעקבות מקרים קשים מאוד שהיא עברה, ההורים נפטרו.
מירי כהן: נתייחס לזה אחר כך.
אורי מקלב: אני כן רוצה להביא את המקרה הזה, בגלל שבמקרה הזה יש מכתב ולמכתב הזה התלווה מכתב עוד לפני זה של העובדת הסוציאלית של עיריית ראש העין, ששלחה את זה ב-22.10.07.
אורי מקלב: זה לא מקרה שאדם סיפר סיפור ואתה אומר או להאמין או לא להאמין.
אורי מקלב: ברגע שאדם מפרט שהגיסה נפטרה, מה שקרה לה, תאונת דרכים שהיא עברה, כל תהליך החיים הקשים, אני אומר איפה ההתייחסות?
אורי מקלב: היא גם צירפה מכתב של העובדת הסוציאלית שאימתה ומדברת על כל מה שהיא מספרת לנו במכתב.
אורי מקלב: מה שאני אומר, במקרה הזה, וזה יפתיע אתכם, מגן דוד אדום לא אשמים, אתם יודעים למה מגן דוד אדום לא אשמים?
אורי מקלב: כי המכתב הזה בכלל לא הגיע למגן דוד אדום, זה הגיע לעורך דין, נזרק איפה שנזרק והמכתב יצא.
רן מלמד: אדוני היושב ראש, זו האחריות של מגן דוד אדום, אם מגן דוד אדום לא מטפלת בעורכי הדין, זאת הבעיה שלה.
אורי מקלב: אני לא מוכן לקבל את המקרה הזה, זה יטופל אישית, אני בטוח שזה יטופל אישית, לא יכול להיות שלא יטופל אישית, מי שקורא את זה, אבל אנחנו רוצים לטפל בשיטה; איך בכל אופן אנשים לא יצטרכו להגיע לפה או לארגונים.
אורי מקלב: הארגונים היו שמחים וגם אני שלא היו צריכים להגיע אלינו.
שלומית אבינח: המקרה מלפני שנתיים והיא פנתה לפני שנתיים, אבל עכשיו היא קיבלה את המכתב.
רן מלמד: המכתבים החדשים קצת השתפרו.
רן מלמד: גב' מירי כהן, אני לא אביא לך את המכתבים של המשא ומתן של גב' דינה פרנקל ממני, עם הבקשות של...
רן מלמד: אבל זה בדיוק זה.
רן מלמד: זה לא חוקי, מירי.
רן מלמד: זאת הפחדה וזה לא חוקי, אסור לה לעשות את זה.
רן מלמד: למגן דוד אדום אסור להסכים לזה, הם מעסיקים אותה.
דפנה סידס: שני דברים.
דפנה סידס: יורחב פה בהמשך על ידי אנשי מגן דוד אדום איך תהליך הגבייה נעשה, אבל באופן כללי כשהגבייה מגיעה מעורך דין היא מגיעה לאחר תזכורות שמגן דוד אדום שולח על ידי הממונה על הגבייה.
דן עופר: לא על ידי ממונה הגבייה, על ידי מגן דוד אדום.
דפנה סידס: על ידי מגן דוד אדום.
דפנה סידס: אותם מכתבים מגיעים בעקבות פנייה מטעם ממונה הגבייה.
דפנה סידס: ממונה הגבייה מעביר את הטיפול לעורכי הדין.
דפנה סידס: זה מה שהוסבר לי אפילו על ידיכם.
דן עופר: אבל זה לא השלב הזה.
דפנה סידס: תן לי לסיים.
דפנה סידס: באופן כללי.
דפנה סידס: תצאו רגע מהמסגרת, לעניין כל הפניות; נכון להיום אותן פניות של עורכי הדין הפרטיים הם מעורכי דין שההתמחות שלהם היא גבייה והוצאה לפועל.
דפנה סידס: מלכתחילה מדובר בלשון מאוד מאיימת וזה נובע מכך שהגבייה היא כמו גבייה של כל אגרה בהתאם לפקודת המסים (גבייה), אז בהתאם לזה הייתי מצפה לשמוע מכם איך אתם חושבים שצריך לפתור.
דפנה סידס: האם אתם חושבים שעורכי דין המתמחים בהוצאה לפועל הם הכתובת הנכונה לגבייה שכזאת?
דפנה סידס: דבר שני, אני נותנת לכם הצעה.
דפנה סידס: תשקלו להנחות את אותם עורכי דין, וגם לצרף, יחד עם כל האיומים, יחד עם כל הניסוחים האלה, את הזכויות שלהם וגם באיזה שהיא שורה, שאתם מציינים אותה גם באתר האינטרנט שלכם, תפנו לקופות החולים, האם ההתחייבות מוטלת עליהם או עליך.
דפנה סידס: זה גם יפתור לכם הרבה דברים.
דפנה סידס: זו הצעה, תשקלו אותה.
דן עופר: מה שאני רוצה לומר, הסדר הוא כזה: קודם כל מגן דוד אדום שולח מספר---
שלומית אבינח: אולי עוד מספר דוגמאות.
ישראל גולמב: במהלך הדיון הזה, בכל דוגמה שעלתה, דוגמה פרטנית, יש אנחת רווחה גם ממשרד הבריאות וגם ממגן דוד אדום, הם אומרים 'לא דנים על פרטני אחד אחד'.
ישראל גולמב: אני הבאתי פניות מהחודש האחרון שהגיעו ללשכתם של חבר הכנסת מקלב וחבר הכנסת גפני, בין הדוגמאות שהגיעו, וזה הופך פה לאיזה שהוא תהליך מאוד מעניין, מגן דוד אדום שולחת מכתב, יכול להיות שבן האדם חייב/לא חייב.
ישראל גולמב: גם אם הוא לא חייב והוא שילם, 'תודה רבה', מגיעה לו קבלה על התרומה.
שלומית אבינח: לא תרומה, תשלום.
ישראל גולמב: מבחינת מגן דוד אדום זו תרומה, כי זה לא מגיע להם.
ישראל גולמב: אם הבן אדם פנה, לרוב מגן דוד אדום אומר 'אין בעיה, הוא צודק, משוחרר', אבל למה מוציאים את הפניות האלה, למה מטרטרים את האזרחים על הדבר הזה?
ישראל גולמב: כל אלה דוגמאות מהחודש וחצי האחרונים.
ישראל גולמב: אחד, 7.5.09, אומר נהג האמבולנס לבן אדם 'אתה לא אמור לשלם את זה, קופת חולים משלמת', מבחינתו הוא כבר נמצא בהליך גבייה שגובים ממנו.
אורי מקלב: אני מבין שהוא לא היה משתמש בשירות הזה אם לא אמרו לו שזה לא יעלה כסף.
מירי כהן: גם לזה אני אתייחס.
אורי מקלב: הוא אמר 'אני לא צריך', אבל אמרו לו 'אין לך בעיה, קופת חולים משלמת', לכן הוא הסכים להשתמש.
דן עופר: זו לא תרומה, זה אגרה.
אורי מקלב: בגלל שהוא לא קיבל שירות, אז הוא אמר שזה כביכול תרומה.
אורי מקלב: מר ישראל אמר, לסבר את האוזן, 'אם לא קיבלת שירות ושילמת, אז זה כאילו תרמת'.
דן עופר: מי שלא קיבל שירות או טיפול, לא צריך לחייב אותו.
ישראל גולמב: לפני שנתיים טבע בחור במהלך טיול בצפון, הוא פונה לבית חולים פוריה.
ישראל גולמב: לאחר שלושה ימים הוא נפטר.
ישראל גולמב: שנתיים אחר כך הגיעה פנייה ראשונה של מגן דוד אדום בצירוף הצמדות, קנסות וכל מה שדיברו פה קודם.
ישראל גולמב: היתה שריפה בחדר מדרגות, לא הזמינו מגן דוד אדום בכלל, הזמינו כיבוי, הגיע חיוב ממגן דוד אדום, לא היו נפגעים ולא היה שום דבר.
ישראל גולמב: פנייה נוספת - חולת אפילפסיה.
מיקי דור: אם הפינוי הוא בעקבות איבוד הכרה, תקבל את כל ההחזר מהקופה.
ישראל גולמב: ומדוע עורך דין גולדפרב ממשיך לטרטר אותה אם מגיע לה החזר על זה?
מיקי דור: היא צריכה לשלם ולקבל החזר.
ישראל גולמב: מי אמור לספר לה את זה?
דפנה סידס: זה מה שאני אומרת, שבאותם מכתבי גבייה, תרשמו, תבררו מול קופות החולים האם מגיע לה החזר.
רן מלמד: ויש לו המלצה של הוועדה מהישיבה הקודמת בדברים האלה.
מיקי דור: זה נראה לך סביר, רבבות של בירורים מול הקופה?
דפנה סידס: לא, מכתב עורך דין מגיע, הוא רושם, 'אנא בררו מול קופות החולים האם מגיע לכם החזר או לא'.
דפנה סידס: בשום מכתב של עורכי הדין זה לא כתוב.
רן מלמד: גב' מירי כהן, כמה כסף חוסכות קופות החולים על תשלומים שהם לא מחזירים לחולים כי החולים לא באים לבקש?
רן מלמד: אני רוצה שתעני על זה.
מיקי דור: בהתחייבות של האדם כתוב---