GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אינה קיסילנקו: שוב, זה היה בשנת 2006 ומאז 2006 לא היו לנו תקציבים לתקצב בדיקות מעמיקות יותר, וזאת אחת הבקשות שלנו מהוועדה, למנות ועדת חקירה שתיתן לנו אפשרות לבדוק כי אנחנו לא יכולים לממן את הבדיקות האלה.
אורי מקלב: המשרדים הממשלתיים בעניין?
אורי מקלב: זה אתם לבד מול המחצבה או שאתם מפעילים את המשרדים הממשלתיים כמו המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות וכולי?
אינה קיסילנקו: אנחנו פנינו לוועדה המחוזית ולוועדת התכנון.
אינה קיסילנקו: בוא נאמר שלא ראיתי שיתוף פעולה עם המשרד להגנת הסביבה או עם משרד הבריאות.
אורי מקלב: את בעצם אומרת שהמצב לא השתפר והוא מהווה מטרד.
אורי מקלב: המרחק של המחצבה מהבתים מכבידה ומעיקה על איכות התושבים, על איכות החיים ועל איכות הסביבה.
אורי מקלב: את לא יודעת מה תוצאות הבדיקות ומה הן אמורות לתת לכם מקצועית.
אורי מקלב: הנושא של הילדים שחולים באסטמה וקשיי נשימה, יש לכם נתונים?
אינה קיסילנקו: אני לא יודעת.
אינה קיסילנקו: זה במוקד הבריאות.
אינה קיסילנקו: אני אישית לא קיבלתי דוח על כך.
אינה קיסילנקו: אנחנו עכשיו עומדים בפני הגדלת גבולות ובאמת אנחנו מתקרבים לקו 500 וזה מתחיל להציק לנו מבחינת התקדמות הבנייה.
אורי מקלב: הפיצוצים הם בשעה מסוימת, כל יום בשבוע?
קריאה: פעם בשבוע בצהרים.
אילן אידלמן: זה פעם בשבוע בצהרים.
אילן אידלמן: זה לא יום קבוע, אבל פעם בשבוע בצהרים ואני חושב שאנחנו מקפידים על כך שהעירייה תקבל הודעה על מנת למנוע את הפחד.
אורי מקלב: אני חושב שבשלב הזה אנחנו רוצים לשמוע את המשרדים הממשלתיים ולאחר מכן נחזור לעירייה.
יוסי וירצבורג: אני ממלא את מקומו של המפקח על המחוז שנמצא בחוץ לארץ כי אחרת הוא היה מגיע לישיבת הוועדה החשובה הזאת.
יוסי וירצבורג: המחצבה היא לא אישיו.
יוסי וירצבורג: המחצבה תעשה כל מה שהמדינה תאמר לה.
יוסי וירצבורג: יש תקנים, יש הוראות ויש חוקים, ואני יכול לומר שהלוואי שכל המחצבות היו כמו המחצבה הזאת.
יוסי וירצבורג: אומרים רק מקצת שבחו של אדם בפניו, וזה הקצת.
יוסי וירצבורג: נתחיל במכתב שנשלח אליך ביום ראשון האחרון ושאת העתקו קיבלנו.
יוסי וירצבורג: המכתב של כבוד ראש העיר לא היה נכון.
יוסי וירצבורג: כל הסעיפים אליהם מפנים, סעיף 7.2 שאומר שבשטחים האלה צריכים לבצע סקר השפעה על הסביבה.
יוסי וירצבורג: בהוראות תוכנית של רובע A אמרו שאם רוצים לעשות מעבר ל-500 מטרים בנייה, העירייה צריכה לעשות סקר השפעה על הסביבה.
יוסי וירצבורג: זה לא שעכשיו המחצבה הייתה צריכה לעשות את הסקר על השפעת הסביבה וזאת הבנה לא נכונה של הוראות התוכנית וגם ציטוט לא נכון.
יוסי וירצבורג: לאחר מכן, סעיפים 26 והלאה, חלק בתוכנית של אלעד שמסביר מה מותר ומה אסור בעיר אלעד.
יוסי וירצבורג: לדוגמה, סעיף 25 מדבר על כך שאסור לבנות בניינים לגובה בגלל שדה התעופה לוד.
יוסי וירצבורג: אחר כך סעיף 26 אומר איזה איכות סביבה אנחנו, המדינה, לשכת התכנון, דורשים מהעיר אלעד והעיר אלעד איך היא תנקז, תשמור על השפכים, על הפסולת, על הרעש ועל איכות האוויר של מפגעים בתוך העיר.
יוסי וירצבורג: זה לא קשור כלל למחצבה.
אורי מקלב: זה הפירוש?
יוסי וירצבורג: זה לא פירוש אלא זה כתוב במפורש.
יוסי וירצבורג: הבאתי את העמודים הרלוונטיים מהתקנון.
יוסי וירצבורג: אני הסתכלתי אתמול באתר הכנסת כדי לראות מה מטרת הוועדה הנכבדת הזאת.
יוסי וירצבורג: מטרת הוועדה היא כאשר משרדי הממשלה לא עוזרים.
יוסי וירצבורג: כלומר, אם יש קונפליקט, צריך לפנות אל מישהו.
יוסי וירצבורג: אל משרד התשתיות פנו בדצמבר 2007 וקיבלו תשובה בנובמבר.
יוסי וירצבורג: התקיימה ישיבה עם מהנדס העיר ומתכננת העיר אצל המפקח על המחוז במשרד, במרץ 2008.
יוסי וירצבורג: בנוגע לוועדת גבולות הגענו עם משרד השיכון אל העיר אלעד בספטמבר 2008.
שלומית אבינח: מה שאתה אומר קשור למחצבה?
יוסי וירצבורג: ודאי.
יוסי וירצבורג: רק למחצבה.
יוסי וירצבורג: משרד התשתיות לא קשור לשום דבר, חוץ מאשר למחצבה.
יוסי וירצבורג: מאז ספטמבר 2008 לא קיבלנו שום פנייה, תלונה או בקשה מהעיר, מאחת העמותות הנכבדות.
אורי מקלב: הקודמת הייתה בשנת 2007 והישיבה הייתה עם מי?
יוסי וירצבורג: עם מהנדס העיר, מר אלישע רוני, ועם מתכננת העיר, גברת מרים שריקי.
אורי מקלב: בהשתתפות המחצבה?
יוסי וירצבורג: כן.
יוסי וירצבורג: אני מקפיד לומר שהמחצבה מבחינתנו, מה שצריך לעשות, היא תעשה.
יוסי וירצבורג: יש חוקים במדינה הזאת.
אורי מקלב: מה היה בישיבה?
אורי מקלב: מה היו תוצאות והסיכומים של הישיבה?
יוסי וירצבורג: הסיכומים היו שכמו שקיים היום, זה ממשיך הלאה.
שלומית אבינח: מה שהיה, הוא שיהיה.
יוסי וירצבורג: בדיוק.
אורי מקלב: על מה הסכמתם או לא הסכמתם?
אורי מקלב: מה קבעתם?
חזי חנונו: אתה בעצם מצדיק את מה שעושים כאן עכשיו.
יוסי וירצבורג: לא, אני לא ממש לא מצדיק.
רן גלעד: צריך לזכור שבעקבות הפגישה הזאת היינו אצל ראש העיר בלשכה.
רן גלעד: אני לא זוכר את התאריך המדויק, אבל אחרי הסיפור הזה היינו אצל ראש העיר ודיברנו על מה צריך לעשות כל צד על פי החלטת הוועדה המחוזית מ-1997.
אורי מקלב: אני מבין שהישיבה היחידה שהייתה עם המשרדים הממשלתיים זאת הישיבה עליה אתה מדבר.
יוסי וירצבורג: לא.
יוסי וירצבורג: אמרתי ישיבה עם המשרד שלי, עם משרד התשתיות הלאומיות.
יוסי וירצבורג: אתה אמרת משרדים ממשלתיים ואני אומר המשרד שלי.
אורי מקלב: הישיבה הראשונה עם המשרדים הממשלתיים עליה אני יודע, זאת הישיבה הזאת שעכשיו אתה מדבר עליה.
יוסי וירצבורג: אני אומר איך זה מתקדם הלאה.
אורי מקלב: מה עלה, מה הסכמתם או לא הסכמתם?
אורי מקלב: מה היו הנקודות?
יוסי וירצבורג: עלה נושא הזעזועים.
יוסי וירצבורג: יש מה שנקרא – ואחר כך אנשי המקצוע יתייחסו לזה טוב יותר – חוק אתר.
יוסי וירצבורג: יש חוקים לפי התקנות של המשרד להגנת הסביבה שאומרים איך מותר לפוצץ.
יוסי וירצבורג: היום במדינת ישראל בהרבה מקומות העיר התקדמה אל המחצבה, בעלי המחצבות עושים חוק אתר.
יוסי וירצבורג: בודקים באופן יותר מדויק מה סוג הסלע, כמה סדקים יש, מה הכיוון של השכבות ואיך הפיצוץ משפיע על הבתים, על איזה שכבות גיאולוגיות הם יושבים, מחשבים מבחינה פיזיקלית איפה אפשר לפוצץ וכמה חומר נפץ אפשר לשים בכל מקום וזאת על מנת שהזעזועים בבתים יהיו על פי חוק.
יוסי וירצבורג: אני חייב לציין שהבתים באלעד הם על פי חוק.
יוסי וירצבורג: אנחנו במחצבה אחרת – במקרה גם היא של חברת הנסון – עושים את אותו הדבר גם לבתים לא חוקיים בעליל.
יוסי וירצבורג: כל הבתים באלעד הם חוקיים, יש טופס 4 ואין שום בעיה, אבל גם בבתים לא חוקיים, מבחינת המדינה, ברגע שאדם גר בבית, כל עוד לא פינינו אותו, זה בית שאדם גר בו והוא יגור בו.
שלומית אבינח: משרד התשתיות אחראי על הכרייה והחציבה.
יוסי וירצבורג: זה המנדט שלנו.
יוסי וירצבורג: אנחנו נותנים את רשיונות החציבה.
אורי מקלב: יש עוד אישורים אחרים שצריכים להגיע אליכם?
אורי מקלב: אתם שולחים אותם להביא את האישורים למשרד הבריאות?
יוסי וירצבורג: זה ברשיון עסק.
שלומית אבינח: כל שנה אתם נותנים את הרשיון?
אורי מקלב: מה אתם דורשים כדי לתת את הרשיון?
אורי מקלב: חוזק הפיצוצים, המרחק מהבתים?
אורי מקלב: על איזה דברים אתם עוד אמונים?
יוסי וירצבורג: אנחנו אמונים קודם כל על כך שהם יעמדו בהוראות התוכנית.
יוסי וירצבורג: תכנון הקרקעות במדינה נמצא במשרד הפנים שקובע הוראות לתוכנית על שלל הנושאים.
יוסי וירצבורג: אנחנו אמונים לבדוק את זה שהמחצבה עושה את מה שהמדינה קבעה לה בהוראות התוכנית ושהיא אכן מקיימת את ההוראות.
יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים גם שלא גונבים אותנו.
יוסי וירצבורג: המחצבה משלמת למדינה כסף בגין זה שהיא כורה חומר גלם של המדינה.
יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים שלא גונבים את המדינה מבחינת תמלוגים.
יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים חריגות.
אורי מקלב: חריגות מהשטח.
אורי מקלב: כל אופי הפעילות שם היא תחת משרד התשתיות?
יוסי וירצבורג: לגבי אבק תענה ידידתי ורד.
אורי מקלב: בודקים את חומר הנפץ, את חוזק חומר הנפץ?
אורי מקלב: בתוכנית מדובר על כמה תנאים שקשורים בקרקע והיא מתייחסת לנושא של זיהום אוויר.
יוסי וירצבורג: התוכנית נכנסת כי בהוראות התוכנית כתוב שהם צריכים לעמוד בתקנים של המשרד להגנת הסביבה.
יוסי וירצבורג: המשרד להגנת הסביבה מפקח על התקנים של הזעזועים ושל האבק שיהיו על פי חוק.
יוסי וירצבורג: למשרד יש מפקחים שהם עוברים ובודקים שמרטיבים ובודקים את האבק.
אורי מקלב: לסיכום הדברים, מה היה בישיבה?
יוסי וירצבורג: לגבי האבק, לנו אין את היכולת לבדוק זאת ולכן הפנינו אותם להגנת הסביבה.
יוסי וירצבורג: מה שבעיקר הפריע לעירייה היה אזור התעשייה שהוא בצד הצפון-מזרחי של העיר, שטח שהועבר או מועבר - אני לא יודע בדיוק את המצב הסטטוטורי – לשטח העירייה שרוצה לבנות כאן אזור תעשייה לעיר כי אין מקום אחר לאזור תעשייה לעיר.
יוסי וירצבורג: במכתב ששלחנו לראש העירייה אמרנו שהנושא של עתודות האבן במרכז הארץ בפרט ובכל הארץ בכלל הוא בכי רע.
יוסי וירצבורג: אף אחד לא רוצה במדינה הזאת מחצבות.
יוסי וירצבורג: אנחנו צריכים לנצל בכל פצע – אפשר לקרוא לזה מחצבה אבל אני קורא לזה פצע כי כך רוב האנשים בחדר הזה מגדירים את המחצבה - את המקסימום לפני שנצטרך לפתוח פצע אחר.
יוסי וירצבורג: הבהרנו שיש עוד כ-15 מיליון טון עתודות בקטע שצריך לשמור 15 מטרים מאזור התעשייה אותו רוצים להקים, ואמרנו שתוך כתשע שנים, משנת 2007, אנחנו מעריכים שהמחצבה תסיים לחצוב שם על מנת שיהיה אפשר לבנות את אזור התעשייה הצפוני.
יוסי וירצבורג: סוכם שמהנדס העיר ידווח לעירייה.
יוסי וירצבורג: אני מדבר רק על הפינה של הדרום-מזרחית של המחצבה.
יוסי וירצבורג: סוכם שאם ראש העיר רוצה סיור, אנחנו נשמח לבוא אבל לא קיבלנו פנייה לסיור.
יוסי וירצבורג: לגבי התוכניות.
יוסי וירצבורג: יש תוכנית שעומדת לפני הפקדה להפוך את כל המחצבה הזאת לאזור החדרה.
יוסי וירצבורג: לתפוס את נחל שילה שהיום זורם חופשי, לעשות שם מעין מפרץ קטן, כך שכל נחל שילה, כל השיטפונות שמגיעים מהשומרון יגיעו אל המקום הזה ויחלחלו לאקוויפר ההר.
קריאה: זה החדרת המים באופן מהיר לאקוויפר מים כאשר כרגיל לוקח חודשים ואפילו שנים להגיע.
אורי מקלב: במה זה מועיל לפעילות המחצבה?
יוסי וירצבורג: זה שיקום המחצבה.
קריאה: אחרי שנפנה את המחצבה, זה יהיה אתר להחדרת מים גשמים והמים שבאים מנחל שילה לאקוויפר ההר.
מנחם שם-טוב: כשהילדים שלנו יהיו בני שלושים וילכו עם בלוני חמצן על הגב, החל הזה יגיע לאקוויפר למטה.
אורי מקלב: לא נרחיק מדיי.
יוסי וירצבורג: בתוכנית הזאת שעומדת לפני הפקדה, המתקנים שהם כפי שכבודו אמר, הם יותר בעייתיים מבחינת הגריסה, שם יש את הפעילות שהיא יותר צורכת אבק, יורדים לבור.
יוסי וירצבורג: ברגע שהם יורדים לבור, אוטומטית יותר קשה להגיע לעיר.
יוסי וירצבורג: תאושר התוכנית, המתקנים ירדו לבור.
אורי מקלב: כמה זמן ייקח לאישור התוכנית?
אורי מקלב: במי תלוי האישור?
יוסי וירצבורג: לשכת התכנון.
אינה קיסילנקו: אני אסביר.
יוסי וירצבורג: צריך לזכור שהייתה סוללת עפר שהמחצבה עשתה על חשבונה בקטע הדרומי של המחצבה כאשר התחילו לבנות את העיר.
יוסי וירצבורג: סוללת העפר הזאת היום נמצאת כולה בתוך הגינות שהקבלנים גנבו אותה.
יוסי וירצבורג: המחצבה עשתה על חשבונה סוללה כדי שמהעיר אלעד לא יראו את המחצבה.
יוסי וירצבורג: היא לא הייתה חייבת לעשות זאת לפי חוק, אבל היא הבינה שגדר טובה, זה שכן טוב והם עשו אותה.
יוסי וירצבורג: הקבלנים גנבו את הסוללה הזאת.
יוסי וירצבורג: בכביש 4711 שעכשיו נכנס לעשייה, הקרן לשיקום מחצבות עושה את הסוללה הזאת מחדש על מנת שהעיר לא תראה את המחצבה.
יוסי וירצבורג: עושים סוללה חדשה.
אורי מקלב: מגיעים להסדר שהיא לא תיעלם שוב?
יוסי וירצבורג: זה לא יקרה כי בנו כבר את רוב העיר.
יוסי וירצבורג: אנחנו עובדים בכל הארץ כך שכאשר יש מחצבה, בונים ליד עיר חדשה או העיר מתקרבת.
יוסי וירצבורג: אין מה לעשות, כולנו רוצים כבישים, כולנו רוצים בתים, וזה אומר שכולנו צריכים מחצבות.
יוסי וירצבורג: צריך גם לצאת מכאן עם איזושהי אמירה איך אנחנו מונעים את זה לפעם הבאה ולא מקימים עיר ליד מחצבה או לא מרחיבים שכונות ליד מחצבה.
יוסי וירצבורג: 500 מטרים עליהם מדובר כאן, אלה הוראות של תמ"א 14.
יוסי וירצבורג: תמ"א 14 היא תוכנית מתאר ארצית למחצבות שמגדירה ש-500 מטרים ממחצבה אסור לבנות את הבתים.
יוסי וירצבורג: בצפון עכשיו יש מחצבה שנקראת טמרה, של חברת נשר, והיא נמצאת על הר כאשר בצד האחד יש את הכפר כבול ובצד השני את הכפר טמרה.
יוסי וירצבורג: העיר טמרה עושה תוכנית מתאר ורוצה להתקרב עד 250 מטרים אל המחצבה.
יוסי וירצבורג: עשו תסקיר השפעה על הסביבה, המשרד להגנת הסביבה מחוז צפון אישר ואישר התקרבות של הבתים עד 250 מטרים מהמחצבה.
יוסי וירצבורג: זאת אומרת, מגבילים מאוד את המחצבה בגלל זה.
יוסי וירצבורג: יש דרישות אבק עוד יותר חריפות וכדומה.
יוסי וירצבורג: אני מבין שמה שמפריע מסגנית מהנדס העיר שמה שמפריע זה שצריך לבנות ואין מקום לבנות.
אורי מקלב: אתה אומר שהם יכולים להתקרב עד 250 מטרים?
יוסי וירצבורג: אני אמרתי שיש מקום שעשו את זה.
אורי מקלב: אבל אני מבין שהמחצבה עובדת בתנאים אחרים.
קריאה: כל מחצבה עם שיטת הפעולה שלה ועם כיווני הרוחות.
יוסי וירצבורג: צריך לבדוק כיווני רוחות.
יוסי וירצבורג: זה לא אוטומטי.
יוסי וירצבורג: תסקיר השפעה על סביבה הוא סקר ושם עשו אותו ומצאו שאפשר.
אורי מקלב: הנושא הזה של איזונים בצרכים שלנו להתפתח ולבנות, אותה אפשרות לבנות צריכה להגיע מאיזה מקום.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים הרבה דברים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים גם תחבורה ואנחנו משפרים אותה ואנחנו צריכים איכות סביבה.
אורי מקלב: כל המדינה עוברת התפתחות מול עוגנים אחרים ומול מגבלות.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להפסיק את ההתיישבות בהרבה מקומות מכיוון שיש עוד צורך.
אורי מקלב: העובדה היא שהמחצבה הייתה רחוקה מאוד ממקום ישוב בסביבה, אבל אנחנו מתקרבים לכל מקום ובהתאם יכול להיות שצריך להרחיק אותה.
אורי מקלב: אני לא מדבר על המחצבה הספציפית הזאת.
אורי מקלב: יכול להיות שצריך להרחיק את המחצבות למקום אחר כי בסך הכל חשיבות החיים גוברת.
אורי מקלב: כשאנחנו צריכים להחליט מה יותר חשוב, חשיבות החיים ומקום מגורים לאנשים לבין המחצבות, אני חושב שהחלק הערכי הוא ברור כאן וברור מה יותר חשוב.
אורי מקלב: אני מבין שאתה ממונה רק על החלק של המחצבה.
אורי מקלב: אתה צריך להציג את זה אבל אנחנו צריכים לראות את כל ההיבטים.
אורי מקלב: לסיכום דבריך, האם אתה אומר היום שמבחינת משרד התשתיות המחצבה עומדת בכל התקנים ובכל הדרישות?
אורי מקלב: הייתי מבקש גם לקבל את הוראות התוכנית של המחצבה של משרד הפנים.
אורי מקלב: מאיזה שנה התוכנית הזאת?
יוסי וירצבורג: 1980, משהו כזה.
אורי מקלב: אני מבין שיש עוד תוכנית חדשה.
אינה קיסילנקו: התוכנית החדשה עוד לא הופקדה.
אורי מקלב: מה תהליך ההפקד?
יוסי וירצבורג: חודשיים היא מופקדת להתנגדויות ואז יש ישיבת התנגדויות.
יוסי וירצבורג: אם מקבלים את התוכנית, היא מוגשת למשרד הפנים ולשר הפנים ונכנסת לתוקף.
אורי מקלב: מה יש בתוכנית החדשה?
אינה קיסילנקו: אני אתייחס לזה.
יוסי וירצבורג: אני רוצה לומר שהם עומדים בדרישות של משרד התשתיות.
יוסי וירצבורג: מה שאמרתי לגבי המחצבות, זה נכון.
יוסי וירצבורג: כמו שאמרת, אי אפשר גם לעצור את המחצבה ולהלין אותה כי לא יהיה מאיפה לעשות את כביש 4711 שמוביל לאלעד.
אורי מקלב: זה כביש שיסיימו לסלול אותו בעוד חצי שנה.
יוסי וירצבורג: היום משרד הפנים כבר הבין שכנראה בסביבות 2015 אין יותר חומרי גלם במדינה ואין ממה לעשות בטונים ואין ממה לעשות כבישים.
יוסי וירצבורג: לפני שנה ורבע קבעה ועדת עורכים חדשה לתמ"א 14ב' על מנת לומר מאיפה יבוא חומר הגלם הבא.
יוסי וירצבורג: לכן כל חומר גלם שנמצא לנו כיום, אנחנו לא יכולים להפסיד אותו.
אורי מקלב: מה שאתה אומר זה מאוד חשוב, אבל מבחינת הפנייה שהגיעה אלינו, אתה מבין שאף אחד לא עושה את החשבון הכללי אלא עושה את החשבון שלו.
אורי מקלב: אתה צריך לומר מה שאתה צריך לומר, אבל במקרה הזה יש את החלק שלהם והם אומרים שזה לא לידם ולא בבית ספרם.
אורי מקלב: כמו שאתם אומרים, אף אחד לא רוצה את המחצבה לידו.
יוסי וירצבורג: אף אחד לא רוצה מחצבה בבית שלו.
אורי מקלב: אם אני מסכם את מה שאתה אומר, החלקים שאתה אמון עליהם זה יותר החלק שהם צריכים לשלם את מה שהם צריכים לשלם ושהם עומדים בהוראות התוכנית, אבל הוראות התוכנית האלה לא מתייחסות באופן פרטני כי צריך לעמוד בתקנים והמשרד צריך לומר מה התקנים.
אורי מקלב: אתה לא אמון על נושא התקנים.
אורי מקלב: אתה אומר שאתה מדבר על המרחבים, על הגבולות הפיזיים של המקום, התשלומים שהם צריכים לתת למדינה ואתה שותף בכל התהליכים שקיימים.
יוסי וירצבורג: נכון.
יוסי בר-ניב: אני גר בבית שמש ובית שמש מוקפת שלוש מחצבות בקרבה הרבה יותר סמוכה מפתח-תקווה למחצבת הנסון.
יוסי בר-ניב: יש לנו שם שלוש מחצבות גדולות ואני אף פעם לא שמעתי את רעש הקידוחים ואני אף פעם לא הרגשתי את הפיצוץ.
יוסי בר-ניב: אני מוכן להביא לכאן את אדון משה אבוטבול ראש העיר שיעיד על כך.
יוסי בר-ניב: לא רואים ולא שומעים את הפיצוצים ולא את הזעזועים.
קריאה: זאת טופוגרפיה אחרת.
יוסי בר-ניב: לא.
יוסי בר-ניב: זה ממש לא.
יוסי בר-ניב: מפתח-תקווה לא שומעים את רעש המכונות.
יוסי בר-ניב: אני רוצה להתייחס לאלעד מבחינת מינהל מקרקעי ישראל.
יוסי בר-ניב: אל מינהל מקרקעי ישראל מגיעות הרבה מאוד פניות של משרד השיכון ושל עיריית אלעד להרחיב את הישוב אלעד צפונה.
יוסי בר-ניב: הבקשה הזאת נמצאת על שולחנו של מינהל מקרקעי ישראל.
יוסי בר-ניב: הלחצים שמופעלים על המינהל לקדם את התוכניות ואת אישורי הבינוי שם כדי להרחיב את העיר ואת הישוב, הם גדולים מאוד.
אורי מקלב: זה שטח אש?
יוסי בר-ניב: צפונה לכיוון 4711.
יוסי בר-ניב: החלק הצפוני לכיוון כביש 4711.
יוסי בר-ניב: אנחנו מכירים את זה ואנחנו משתדלים מאוד לטפל בזה.
יוסי בר-ניב: הגורם היחיד המעכב את האפשרות לאשר שם תוכניות על ידי הוועדה המחוזית זה הנושא של המתקנים של המחצבה.
אורי מקלב: לפי המפה שהראו לי קודם, נראה שהמתקנים יותר רחוקים מהקטע הזה.
אינה קיסילנקו: הם בחלק המערבי היום.
יוסי בר-ניב: יש כאן את המפה ואפשר לראות.
אורי מקלב: אם אתה אומר שיש קרבה למחצבה, אני מקבל.
יוסי בר-ניב: צדקת כאשר אמרת קודם שלדעתך ולטעמך המתקנים הם יותר בעייתיים ואומר מדוע.
יוסי בר-ניב: האבק שנוצר באזור המתקנים שנמצאים היום על חלק גבוה של המחצבה, בחלק הדרום-מערבי, נמצאים בגובה כזה שהם די דומים לגובה של בתי הישוב אלעד.
יוסי בר-ניב: כאשר יש רוח – ומשטר הרוחות במדינת ישראל הוא משטר רוחות ידוע – ממערב לכיוון מזרח ואפילו קצת דרום-מזרח, קו הרוח מוביל את האבק פחות או יותר לפינה הצפון-מזרחית של הישוב אלעד היום.
יוסי בר-ניב: אי לכך הדרישה היא להוריד את המתקנים אל תוך הבור, לבנות שם מערך מתקנים.
שלומית אבינח: דרישה של מי?
יוסי בר-ניב: דרישה של מינהל מקרקעי ישראל, של ועדה מחוזית, ושל המשרד להגנת הסביבה, וזאת התוכנית שמוגשת כדי שאפשר יהיה לאשר את התוכנית לבינוי שכונות החדשות בחלק הצפוני של העיר.
אורי מקלב: אתם מקרבים את המתקנים לאזור הזה, אבל זה עדיף.
יוסי בר-ניב: הם יהיו בבור.
יוסי בר-ניב: הם יוקמו מזרחית להיכן שהם נמצאים היום, הם יוקמו במתקנים הרבה יותר מודרניים – לא שהמתקנים היום לא עומדים בתקנים, אלא המתקנים היום עומדים בכל התקנים הנדרשים – וכשהם ירדו לבור, הם יהיו בגובה יותר נמוך, הם יהיו יותר מודרניים ממה שהם קיימים היום וחברת הנסון העולמית ידועה בתקני איכות סביבה מאוד מתקדמים ומאוד מחמירים.
יוסי בר-ניב: הם הולכים להשקיע שם, הם יספרו על כך, את אותם עשרות מיליוני שקלים במתקן חדש.
יוסי בר-ניב: הייתה ועדה שקמה בעקבות תיקון תקנת פטור 25/29, זאת תקנת הפטור לחוק חובת מכרזים למחצבות, ספציפית למחצבות.
יוסי בר-ניב: הוקמה ועדה ובעקבות הוועדה הזאת הוקמה עוד ועדה לפי תקנת פטור 25/4, ועדת השניים.
שלומית אבינח: מי אלה השניים?
שלומית אבינח: המשרד להגנת הסביבה?
יוסי בר-ניב: השניים זה יועץ משפטי של מינהל מקרקעי ישראל וסגן חשב כללי שאז היה צביקה חלמיש.
יוסי בר-ניב: שני האדונים הנכבדים האלה שמעו את הצדדים, את הטענות של הצדדים, הביאו את עמדת המדינה וב-16 בינואר 2005, אחרי שהם קיבלו את אישור היועץ המשפטי לממשלה, קיבלו את אישורו של פרופסור דן ביין וכל חברי הצוות שלו שקמו מכוח תקנה 25/29, והנה, יש לי כאן את כל האישורים גם של היועץ המשפטי לממשלה, גם של ועדת ביין וגם של ועדת השניים, שהחליטה לתת למחצבה להמשיך ולעבוד במשך עשרים שנים.
יוסי בר-ניב: שמענו את המטרה הסופית של המחצבה שהיא אתר החדרה למי תהום.
יוסי בר-ניב: כלומר, מים שבאים, רק חלק מהם יהיו מנחל שילה שכבר ביצענו שם את הפריצה על גדת הנחל, ובכל אירוע שטפוני נכנסים שם כמה מיליוני קוב מים רק לקטע הצפוני ביותר, שהוא הרחוק ביותר מאלעד.
יוסי בר-ניב: שם המים מחלחלים בתוך שבועיים ימים ומעשירים את מעיינות הירקון וזה במקום ללכת ולהציף שכונות בפתח-תקווה.
אורי מקלב: זאת פעולה חשובה בפני עצמה גם לא בזמן שטפונות.
יוסי בר-ניב: הירוקים תמיד דורשים שתהיה תמיד זרימה בטבע.
יוסי בר-ניב: מעבר לזה, במקרה של שטפונות, צריך לאגום אותם ולחסום הצפות של שטחים שלא רצוי שיוצפו או שהמים ילכו סתם לים.
יוסי בר-ניב: מדינת ישראל, בגלל מצוקת המים, החליטה על הקמת מכוני התפלה.
יוסי בר-ניב: מכוני ההתפלה האלה, על פי המחויבות של המדינה, צריכים לעבוד סביב השעון כל השנה.
יוסי בר-ניב: בחודשי החורף הם ייצרו עודפי מים ואת עודפי המים האלה צריך לאגום וגם לתת להם איכשהו לחלחל לאקוויפר ההר, כפי שאמר יוסי קודם לכן.
יוסי בר-ניב: האתר הזה מיועד לאיגום של מכוני ההתפלה.
אורי מקלב: העודפים.
יוסי בר-ניב: כלומר, זה הולך להיות האתר המרכזי במרכז המדינה של איגום מים והחדרתם למי תהום.
יוסי בר-ניב: לכן מונחת היום אותה תוכנית חדשה בפני הוועדה המחוזית כדי להנמיך את רצפת המחצבה שתיתן עוד כמות של חציבת אבן ותיצור אוגר יותר גדול של מים.
יוסי בר-ניב: מדובר בעשרים מטרים, עד כמה שאני זוכר, אבל אם זה לא כך, יתקנו אותי.
רן גלעד: לא, ארבעים מטרים מעל פני הים.
רן גלעד: עשרים מטרים לפחות מעל האקוויפר עצמו.
רן גלעד: אנחנו נקפיד ויקפידו עלינו.
אורי מקלב: המתקנים יהיו במקום יותר גבוה.
יוסי בר-ניב: המתקנים יוצאו משם.
יוסי בר-ניב: אני אגיע גם למתקנים של היום.
יוסי בר-ניב: ב-20 בדצמבר 2005 אישרה ועדת הכספים של הכנסת את אותה החלטה של ועדת השניים.
יוסי בר-ניב: החבר יעקב ליצמן מאשר לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה מר אהוד אולמרט ומאשר שוועדת הכספים אישרה את אותה החלטה שמונחת אצלך.
יוסי בר-ניב: בכל אופן, הנושא הזה חזר בחזרה למינהל מקרקעי ישראל כדי לערוך עסקה.
אורי מקלב: אתה מוביל אותנו לכיוון הזה של הסבר על התוכנית?
יוסי בר-ניב: אני מסביר למה אנחנו מתעכבים.
יוסי בר-ניב: מסיבות שונות ומשונות, ולא ניכנס כאן לפירוט, ההסכם עם החברה ייחתם או יוגש לחברה לחתימה בחודש הקרוב.
יוסי בר-ניב: החברה בחוץ לארץ, גויים, הם לא מבינים שאפשר לעשות גם דברים בלי חוזה ולפני חוזה הם לא נותנים כסף להעביר מתקנים.
אילן אידלמן: מה זה קשור?
יוסי בר-ניב: כי יכלו להעביר את המתקנים לבור כבר לפני שלוש שנים, אבל כיוון שלא היה להם חוזה ביד, הבעלים בחוץ לארץ לא היה מוכן לנדב שקל אחד כדי להעביר את המתקנים לבור.
רן גלעד: זה יהיה לא רק למטה אלא זה יהיה צמוד לצלע שקרובה לאלעד יחסית אבל יהיה הפרש גבהים.
שלומית אבינח: לא הבנתי איפה זה תקוע.
שלומית אבינח: מה קורה אחרי החתימה?
יוסי בר-ניב: היום, כדי לקבל כסף ולהעביר את המתקנים לבור, בלי חוזה לא יקבלו כסף לכך.
אורי מקלב: החוזה היה מורכב מכמה חלקים.
רן גלעד: בחודש-חודשיים-שלושה הקרובים אמור להגיע ואנחנו מחכים לזה כבר שלוש שנים.
שלומית אבינח: כמה זמן יעבור מרגע החתימה?
יוסי בר-ניב: מרגע שייחתם, הם כבר מארגנים כספים עם הבעלים שלהם ומתחילים.
אורי מקלב: לשם העברת המתקנים לא צריך שום תוכנית מאושרת?
יוסי בר-ניב: צריך.
רן גלעד: צריך.
רן גלעד: זה נמצא במחוזית.
חזי חנונו: לגבי האישורים, אנחנו נתייחס בהמשך.
יוסי בר-ניב: זאת התוכנית שעומדת להיות בהפקדה.
יוסי בר-ניב: כאשר אני דיברתי על ייעוד הקרקע להחדרת מי תהום, החלק שבו נמצאים היום המתקנים, מינהל מקרקעי ישראל באמצעות כל ועדות התכנון מייעד את הקרקע הזאת לתעשייה כדוגמת אזור התעשייה חצב שנמצא בחלק הצפוני שכבר שוקם על ידי הקרן לשיקום מחצבות וכבר שווק על ידי המינהל לתעשייה.
אורי מקלב: דרום השרון.
יוסי בר-ניב: דרום השרון.
יוסי בר-ניב: המועצה דרום השרון היא זו שמקבלת שם ארנונה.
יוסי בר-ניב: הפינה הזאת בה נמצאים היום המתקנים תהפוך לאזור תעשייה.
אורי מקלב: גם של דרום השרון.
יוסי בר-ניב: אני לא יודע.
אורי מקלב: אם הבנתי נכון, זה המהפך שיביא לשינוי.
חזי חנונו: לפי הבדיקה הראשונה שנעשתה, זה הפתרון שעלה כל הזמן.
אורי מקלב: לוח הזמנים כאן הוא קריטי.
אורי מקלב: הוועדה רוצה לתרום לנושא.
יוסי בר-ניב: בחודש הקרוב אנחנו עומדים לשלוח לחברת הנסון חוזה לחתימה.
יוסי בר-ניב: חברת הנסון תחתום, תעמוד בדרישות של החוזה, תוכל לקבל מאתנו את החתימות להפקדת התוכנית בוועדה.
יוסי בר-ניב: ברגע שהם יביאו לנו את החוזה חתום ויעמדו בדרישותינו, הם יקבלו חתימה של המינהל.
אורי מקלב: חברת הנסון, כמה זמן לוקח לכם להחזיר חוזה חתום?
רן גלעד: אנחנו מחכים לזה שנים ומאוד רוצים את זה.
רן גלעד: יש כאן יתרונות גם לנו.
רן גלעד: תכף אנשי הגנת הסביבה ידברו וצריך לזכור שגם את ההחלטה של הוועדה המחוזית צריך לעבור ומאותו רגעה שיהיו לנו את האישורים, אני מעריך כשנה וחצי עד שנתיים, הבנייה של המתקנים, המעבר של הפיקוח והתחלת ביצוע במקום החדש והפסקת ייצור במקום הקודם.
אילן אידלמן: יש כאן יתרון כלכלי גם לנו.
אילן אידלמן: היום אנחנו צריכים להוביל את החומר מרחק גדול מאתר הפיצוץ למתקנים אבל ברגע שהמקום קרוב, זה שווה לנו ואנחנו מאוד רוצים את זה.
רן גלעד: בנקודה הזאת אנחנו תמימי דעים ואכן המצב הזה לא יכול להימשך והפתרון שהוצע בזמנו והיום לא בא לידי כלל יישום.
אורי מקלב: האם הפעילות במחצבה קשורה לחשש שהמינהל לא ייתן את אפשרות ההרחבה?
רן גלעד: לא.
רן גלעד: אין שום קשר, אלא הפוך.
אורי מקלב: אין קשר בין הרחבת שטח הבנייה של אלעד לבין זה שיעשו כמה שיותר רעש לגבי המחצבות?
רן גלעד: היא הנותנת.
אורי מקלב: המינהל תולה את הרחבת שטח השיפוט של אלעד בבעיות.
יוסי בר-ניב: המינהל לא יכול לשווק אם אין תוכנית מאושרת.
יוסי בר-ניב: תוכנית מאושרת תקועה במוסדות התכנון, שם תולים את האישור.
יוסי בר-ניב: המינהל משווק רק תוכניות מאושרות.
אורי מקלב: בסופו של דבר אתם עומדים מול הרשות.
יוסי בר-ניב: השיווק נעצר בגלל תוכנית שעדיין לא אושרה.
אורי מקלב: תמיד המינהל מעונין לשווק.
אורי מקלב: כל אחד אמון על השטח שלו.
יוסי בר-ניב: אנחנו לא יכולים לשווק כי התוכנית לא מאושרת.
ורד אדרי: מוסד התכנון לא יאשר עד שהוא לא ישתכנע.
רן גלעד: עיריית אלעד במאמצים שהיא עושה להגדלת השטח המוניציפאלי שלה הוא דווקא מתוך הידיעה שמונח לפתחנו הפתרון הישים הזה שמשום מה הוא מתעכב.
אורי מקלב: הנושא של פיצוצים רק יגבר.
קריאה: הוא יישאר ללא שינוי.
אורי מקלב: העמקת החציבה – אני לא מכיר את תנאי השטח והקרקע – יכול להיות שכמה שיותר עמוק, הפיצוצים צריכים להיות יותר חזקים.
אילן אידלמן: באזור הזה הסלע יחסית הוא רך.
אילן אידלמן: זה סלע לבן.
יוסי בר-ניב: בכובע השני שלי כנציג המינהל בהנהלת קרן שיקום מחצבות, אחרי שעשינו שני שלבים של שיקום באזור תעשייה חצב, שלב א' ושלב ב', זה כבר שווק ומפעלי התעשייה עומדים שם, אנחנו נמצאים עכשיו בשלב ג' של אזור תעשייה חצב וזה קשור קשר ישיר עם כביש 4711, הכניסה הצפונית לאלעד, שם אנחנו שותפים משרד השיכון, מע"צ וקרן שיקום מחצבות ביחד עם דרום השרון.
יוסי בר-ניב: כל החבורה הזאת מייצרת כביש כניסה צפוני ליישוב אלעד.
רן גלעד: כל הסיפור הזה התעכב בגלל בג"ץ.
רן גלעד: באותו כביש גישה אנחנו פועלים להקמת סוללה חדשה.
רן גלעד: אנחנו נגנן אותה וכשיש כבר עצים, זה משהו אחר.
רן גלעד: העצים חוסמים גם רעש וגם אבק.
רן גלעד: אז אני מקווה שחלק מהבעיות ייפתרו גם על ידי הורדת מתקנים וגם על ידי הסוללה.
אורי מקלב: אתה יודע שלוח הזמנים של המינהל הוא קצת שונה.
אורי מקלב: בתקופה האחרונה זה צף ועסקנו בהרבה דיונים ברפורמה של מינהל מקרקעי ישראל בנושא של לוחות זמנים.
אורי מקלב: אני מבין שמדובר במשאבים יקרים.
יוסי בר-ניב: כבוד שר השיכון שביקר אצלנו התרשם מאוד מהמינהל והבין שלא כצעקתה, אבל אני משאיר את הדברים האלה לפורומים אחרים.
יוסי בר-ניב: אני מבקש את סליחת
יוסי בר-ניב: כם אבל אני צריך לעזוב את הישיבה.
אורי מקלב: דע לך שהחלק הזה שלך, אני מתרשם שהוא החלק המרכזי.
אורי מקלב: לגבי לוח הזמנים, החלק שלך הוא חלק מאוד חשוב בעניין.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך.