GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רויטל טופר חברטוב: חלק מהבדיקה הזו היא – האם יש מידע ופרסום בשלטים בתוך המרפאות.
רויטל טופר חברטוב: אנחנו לא נגיע לכל המרפאות, כמובן, אבל נגיע באופן מדגמי.
שלומית אבינח: אני חושבת שיותר חשוב לפרפריה.
רויטל טופר חברטוב: גם.
רויטל טופר חברטוב: נגיע גם לצפון וגם לדרום.
רויטל טופר חברטוב: זה פשוט עניין של זמן - -
אורי מקלב: אני לא יודע אם דנו בנושאים האלה בישיבה הקודמת.
אורי מקלב: השאלה אם אנחנו מוכנים בתשובות האלה – הנושא הוא יותר לגבי התקרה של השתתפות החולה.
אורי מקלב: אני זוכר שכאשר היו לי ילדים קטנים – הוטרדתי והתפלאתי על כך שלא פעם רופא נותן אנטיביוטיקה לילד, גם רופא שנותן מינון נמוך – צריך לקבל כמה מנות כדי לקבל את אותה תרופה.
אורי מקלב: חולים כרוניים הם צרכנים גדולים של תרופות.
אורי מקלב: הנושא של השתתפות הוא לאו דווקא לגבי חולים כרוניים, זה גם למשפחות – אני קיבלתי לא פעם החזר.
אורי מקלב: כאב למשפחה לא גדולה, באופן יחסית לציבור שממנו אני בא, היו רבעונים שעברתי את המכסה – זה החזרים שהציבור לא יודע עליו, והשאלה היא אם זה ממוחשב או לא.
רויטל טופר חברטוב: היום זה כבר ממוחשב, ואז – אוטומטית מפסיקים לגבות ממך.
מידד גיסין: מפסיקים לגבות, אבל הציבור לא יודע למה מפסיקים לגבות.
מידד גיסין: אחת הבעיות הבסיסיות של מערכת הבריאות בישראל, לצערי, היא שהציבור לא יודע מה מגיע לו, ולא פחות חשוב – הוא לא יודע מה לא מגיע לו.
מידד גיסין: חוק הבריאות הוא חוק טוב, אך הוא קבע גם כמה מגבלות.
מידד גיסין: דוגמה קלאסית היא לכך שקופת החולים לא חייבת לתת תרופות שהן לא בסל.
מידד גיסין: הציבור לא יודע את זה.
מידד גיסין: אותי מקומם כאשר מישהו מעלה את העניין שזה מופיע באתר, באינטרנט.
מידד גיסין: שערותיי סומרות.
מידד גיסין: אני לא מוכן לקבל את זה, כי הציבור שאנחנו מדברים עליו לא יודע מה זה אינטרנט.
מידד גיסין: כשאנחנו מדברים על פרסום - יש פה ויכוח אם יש פרסום או אין אך צריך להיות פרסום שההדיוטות יוכלו להבין.
מידד גיסין: זה דבר ראשון.
מידד גיסין: הנושא הזה של השתתפויות ותקרות זה נושא שקיים כבר הרבה שנים והגיע הזמן לבדוק את כל הדברים האלה.
מידד גיסין: יש דברים שיש בהם תקרות, יש דברים שאין תקרות, יש כל מיני תוספות.
מידד גיסין: למשל- הגמלאים בקדנציה הקודמת, הקטינו לקבוצה מסוימת, של מקבלי קצבת הכנסה, את התקרה לחצי.
מידד גיסין: את הדברים האלה הציבור לא יודע.
מידד גיסין: נכון שיש היום במשרד הבריאות ועדה שדנה בנושא ההשתתפויות והיתה מוכנה לקבל את חוות דעתנו.
מידד גיסין: הוועדה הזו, היות והיא דנה בנושא הזה צריכה להיות בקשר.
מידד גיסין: אני לא בטוח שהמסקנות שלה ייושמו או יפורסמו, בכלל.
מידד גיסין: אז אני חושב שהוועדה, כדאי שתדאג לקבל את המסקנות שלה.
שלומית אבינח: אף אחד לא פנה ולא הזמין אותנו.
מידד גיסין: אני מבוטח בקופת חולים "מאוחדת".
מידד גיסין: יש שם סידור, ואשתי חולת סכרת כרונית.
מידד גיסין: אני מביא לה בכל חודש 18 תרופות שונות, אני משלם צ'ק של 270 שקל.
מידד גיסין: אני לא מחכה לא להחזרים ולא להתחשבנויות.
מידד גיסין: אני חושב שבמידת האפשר, צריך לקבוע הסדר דומה בכל קופות החולים כדי שהציבור לא יהיה מבולבל.
אורי מקלב: 270 זו התקרה?
מידד גיסין: זו התקרה.
מידד גיסין: אז אפשר להתווכח למה ב "מאוחדת" זו התקרה הכי גבוהה, אבל זה סיפור אחר.
רויטל טופר חברטוב: זה משתנה מקופה לקופה.
מידד גיסין: לעניות דעתי צריך לפשט את העניין הזה ולפחות לנסות לקבוע שיטה.
רויטל טופר חברטוב: למה אתה חושב שהשיטה היא לא כך, כיום?
רויטל טופר חברטוב: יש פה נציגים של כל קופות החולים.
רויטל טופר חברטוב: זה נשוא שעבר הסדרה במשרד הבריאות במשך שנים.
רויטל טופר חברטוב: כל התקרות היום ממוחשבות בכל הקופות.
מידד גיסין: אני לא מתכווח על זה שהן ממוחשבות.
עדינה מרקס: זה לא זה שהן לא ממוחשבות - -
אורי מקלב: מידד גיסין אומר – התקרה לרבעון, מי שעובר את זה מקבל החזר.
רויטל טופר חבטוב: אין החזרים.
אורי מקלב: הוא אומר – הגישה של ההסברה צריכה להיות – חולה יקר, במידה ואתה חולה כרוני, יש לך תשלום אחד לחודש, ויותר אתה לא צריך לשלם שום דבר.
אורי מקלב: זו רק שאלה של הצגה של הדברים.
רויטל טופר חברטוב: היום כבר אין החזרים, לא צריך לרדוף אחרי הדברים.
אורי מקלב: זו היתה קריאת הביניים שלו קודם – אדם צריך לדעת.
קריאה: צריך לדאוג לפרסום.
קריאה: בשביל זה יש את מועצת הבריאות.
מידד גיסין: בנושא של אריזות התרופות – זו לא המצאה ישראלית ולישראל אין שליטה על זה.
מידד גיסין: אבל יש הסדר, לפחות בקופה שלי, אבל אני מתאר לעצמי שבכל הקופות – שהחולה מבקש עוד מרשם אחד, עוד אריזה אחת בשנה.
מידד גיסין: אבל הציבור לא יודע את זה, זו הנקודה.
נועה פרסטר: אין חולה שנשאר בלי כדורים.
נועה פרסטר: אין כזה דבר.
נועה פרסטר: זו רשלנות רפואית.
נילי קרקו אייל: היו לנו יותר מפניה אחת של אנשים בגלל הסדר של 28 כדורים.
נילי קרקו אייל: רק הערת ביניים כי יש כאן
נילי קרקו אייל: אכן בעיה- המרשם ניתן לכמות מסוימת של כדורים אך מספר הכדורים בקופסה הוא רק 28.
נועה פרסטר: אבל זה לא הנושא.
נילי קרקו אייל: אני יודעת שזה לא הנושא.
נועה פרסטר: אין אף חולה במדינת ישראל שנשאר בלי התרופה שלו.
גילה סעדיה: אתם אומרים שזה היוצא מן הכלל – זה היוצא מן הכלל שמעיד על הכלל.
גילה סעדיה: הנושא הוסדר.
גילה סעדיה: נותנים תוספות.
גילה סעדיה: יש תרופה מסוימת שהיצרן החליט לייצר באריזות של 28- אז נותנים תוספת של שני כדורים.
גילה סעדיה: הגבייה הוסדרה.
גילה סעדיה: פעם היו לוקחים על חצי אריזה, והיום לוקחים לפי כדור.
גילה סעדיה: זה הוסדר.
גילה סעדיה: יכול להיות שבשוליים שבשוליים אדם נתקל בבעיות.
גילה סעדיה: וגם – אדם שנשאר בלי כדורים, הרי מה אנחנו אומרים לו? - דבר ראשון – לך לרופא שלך.
גילה סעדיה: והרופאים יודעים.
מידד גיסין: אני, בנושא הזה, לא התקפתי בכלל את קופות החולים.
אורי מקלב: השאלה היא אם אלה שמייצגים את החולים גם מסכימים לכך שהחולה יודע.
גילה סעדיה: אמנם אני מקופת חולים אבל בתפקידי אני מייצגת את החולים.
גילה סעדיה: אני אחראית על פניות הציבור.
גילה סעדיה: ואני אומרת לכם שזה נושא שהיה פעם נכון, ובשוליים שבשוליים – נדיר שעוד מישהו יפנה על זה, כי זה הוסדר.
גילה סעדיה: התהליך מוסדר.
מידד גיסין: אנחנו מדברים על תרופות תוצרת חוץ שאין לישראל שליטה, אבל על נושא אחר יש בישראל שליטה.
רויטל טופר חברטוב: אם הייתי יודעת שתדברו על רישום של תרופות - -
מידד גיסין: היו כדורים בזמנו שמי שקיבל כדורים לחודש - -.
מידד גיסין: היום הפכו את הקופסאות ל – 10 כדורים והחולה משלם 3 פעמים את המינימום, והוא אפילו לא יודע, לא מבין את זה, וזה תרופות גנריות שמיוצרות בישראל.
מידד גיסין: הוזכר פה בתחילת הדיון הנושא שהקופות מקבלות כאילו כסף.
מידד גיסין: אין במערכת הבריאות כספים צבועים, תשכחו מהעניין הזה.
מידד גיסין: זו הטענה שלנו.
מידד גיסין: גם תקציב לעדכון הסל אינו צבוע.
מידד גיסין: אף כסף אינו צבוע.
רויטל טופר חברטוב: לא נכון.
רויטל טופר חברטוב: יש חיסונים- חיסוני שפעת.
מידד גיסין: אני לא מדבר על חיסונים.
דפנה סידס כהן: הוא התכוון לאותם 50 מיליון שקלים עבור שנת 2008 שמשרד האוצר נתן להפחתת ההשתתפויות העצמיות.
דפנה סידס כהן: מדובר על אוכלוסיות שכבר נכללו בהנחה הזו.
מידד גיסין: יש דברים שצריך להיות כסף צבוע, ואין כסף צבוע.
אורי מקלב: אני דיברתי על מה שאומרת עכשיו דפנה, שיש כספים שניתנים להשתתפות לקופות החולים כדי להשתתף, כדי שהחולים הכרוניים לא יעברו את התקרה, ואומרים שלא נוצל כל הכסף הזה.
נועה פרסטר: לא, לא.
נועה פרסטר: אל"ף, זה לא 50 מיליון.
נועה פרסטר: גם לא קיבלנו 50 מיליון.
נועה פרסטר: ה- 50 מיליון שהשר לא השתמש בכולם היו 10% - - -
רויטל טופר חברטוב: מה שאני שלחתי למחקר אצלכם – מה שקורה זה שהיו 50 מיליון.
רויטל טופר חברטוב: חלק מזה הופנה לעניין של הפחתת תקרה.
רויטל טופר חברטוב: בכל הסעיפים שציינתי במכתב שלי – על כולם הקופות מקבלות את הכסף והמבוטחים מוציאים את מה שהם אמורים.
רויטל טופר חברטוב: רק בחיסוני שפעת, שלא כל הקופות הגיעו לתנאי הסף של חיסון של 60% מהאוכלוסייה של המבוגרים אצלם בקופה, רק אז הם קיבלו פחות כסף.
דפנה סידס כהן: אז השאלה כאן, בהתאם לזה- מדובר על מיליון ו 400 אלף שקלים - -השאלה היא למה יש את הכסף הזה.
דפנה סידס כהן: למה, במקום להחזיר אותו לקופת האוצר, למה לא למען אותו לטובת חולים כרוניים, לטובת אוכלוסיות שצריכות עכשיו, ואין להן?
רויטל טופר חברטוב: אבל אם בשנה הבאה, אם הם יעמדו ביעדים, הם יקבלו את הכסף הזה.
רויטל טופר חברטוב: המטרה של חיסוני השפעת, והכסף לחיסוני השפעת היתה לחסן את האוכלוסייה, דווקא המבוגרת שזקוקה לחיסונים והיא קהל היעד.
רויטל טופר חברטוב: והסף של 60% היה כדי לגרום לקופות ולתמרץ אותן לחסן כמה שיותר.
רויטל טופר חברטוב: הן לא עמדו בזה.
רויטל טופר חברטוב: אז הן לא עמדו בזה השנה, אבל לאט לאט הן מחסנות יותר ויותר את האוכלוסייה והמטרה פה בעצם היתה לתמרץ את הקופות לפרסם ואת הרופאים לדחוף את החולים ללכת ולהתחסן.
רויטל טופר חברטוב: זה שלא כל החולים הלכו והתחסנו, כי היו מקרים של מוות מהחיסון – אין מה לעשות, לקופות אין שליטה על זה.
אורי מקלב: אין פיצוי לחולים הכרוניים, לקופה, על התקרה - -
נועה פרסטר: רק על ההפחתה.
רויטל טופר חברטוב: על ההפחתה של 50% למקבלי הבטחת הכנסה מעל גיל 65.
מידד גיסין: היום הנושא של אי שוויון – גם אי שוויון בציבור הכללי בישראל וגם אי שוויון פריפריה – מרכז, זה דיון שעלה על השולחן בכל מיני פורומים.
מידד גיסין: נושא ההשתתפויות הוא מרכיב חשוב מאד בנושא של אי השוויון.
מידד גיסין: אני חושב שקודם כל, טוב מאד, דובר על זה שהציבור יודע או לא יודע.
מידד גיסין: לדעתי – כל חשיפה של דיון בוועדה הזו או בכל ועדה אחרת, בעיקר אם זה יצולם בערוץ הכנסת, זה תורם להגברת המודעות של הציבור לכל הנושא, בכלל.
מידד גיסין: עובדה, מה שסופר פה - שאחרי שהיה דיון וסופר בתקשורת, מאות אנשים פנו לכל מיני ארגונים וזה חשוב מאד שאנשים, שעד היום לא ידעו כלום, היום, בגלל החשיפה, פונים לנוגעים בדבר.
רויטל טופר חברטוב: אפשר לפנות למועצת הבריאות – שיושב בה גם מידד גיסין.
נועה פרסטר: יש תקנות בחוק ביטוח בריאות ממלכתי שמחייבות את הקופות לשלוח אחת לשנה לכל מבוטח הביתה את העלון עם כל הזכויות.
נועה פרסטר: אנחנו עושים את זה באדיקות ובנאמנות.
נועה פרסטר: כל הקופות.
נועה פרסטר: זה העלון שאנחנו שולחים.
נועה פרסטר: זה נשלח בשפות שונות: ערבית, רוסית, עברית.
דפנה סידס כהן: אצלכם.
מידד גיסין: מועצת הבריאות פרסמה חוברת זכויות ושלחה את החוברת.
מידד גיסין: את החוברת הראשונה שלחו עם עיתוני יום שישי.
מידד גיסין: אחרי מחקר התברר שרק 8% מהציבור - -
נועה פרסטר: אז מה אתה רוצה?
נועה פרסטר: מה אפשר לעשות?
מידד גיסין: אני לא מתקיף אתכם או כל קופה אחרת, אני רק אומר שיש בעיה.
מידד גיסין: גם החוברת השניה שמועצת הבריאות פרסמה נשלחה לכל בית אב בישראל.
מידד גיסין: הציבור, כמו שאמרתי בתחילת דבריי – אנחנו מדברים על ציבור שאולי לא יודע לקרוא.
מידד גיסין: צריך
מידד גיסין: למצוא כל דרך, ואני לא מתקיף פה אף אחד.
מידד גיסין: כל קופה שתעשה את המקסימום שהיא יכולה, אבל צריך למצוא דרך פשוטה להסביר לאנשים את הזכויות שלהם.
אורי מקלב: חוץ מההסבר שקיים בחוברות – ואנחנו יודעים, גם הבנקים שולחים חוברות וחלק גדול מהציבור לא יודע לקרוא, לא יודע איך לקרוא.
אורי מקלב: מכירים את זה מדברים אחרים.
אורי מקלב: אנחנו מכירים את זה מהרבה נושאים אחרים.
אורי מקלב: אנחנו הרבה פעמים יוזמים חוקים לפשט את זה, לפשט הסכמים, בגלל שכולם יודעים שהציבור לא יודע.
אורי מקלב: אבל צריך להיות איזשהו פרסום -דווקא משרד הבריאות צריך להרים את זה, לתת פרסומים בכלי התקשורת שאומרים בקצרה ומסבירים על הזכויות של חולים כרוניים.
נועה פרסטר: זה מאד מורכב.
אורי מקלב: שיידעו שיש תקרה, יש השתתפות.
נילי קרקו אייל: אנחנו לקחנו מהישיבה הקודמת שבה הוצגו העמדות השונות על ידי קופות החולים, ניתנו החלטות על ידי יו"ר הוועדה הקודמת והמסמך שלפניכם מה – 4 לינואר, למעשה שלף את הנושאים שדורשים מעקב, בעקבות הישיבה הראשונה.
נילי קרקו אייל: לדעתי זה ממש מוצג מול עיניו של היו"ר.
נילי קרקו אייל: אני רוצה שנעבור על הדברים, המטרה של הישיבה היא אכן מעקב.
נילי קרקו אייל: הנושא שאני רוצה להתחיל אתו הוא הנושא של השבת כספים במקרים שבהם התברר שהתקרה לא יושמה מחמת אי המחשוב.
נילי קרקו אייל: הקופה הראשונה שהצהירה על החזרת כספים היא קופת חולים לאומית וההצהרה שלה היתה בישיבה, שהיה עליה להחזיר 80 אלף שקלים.
נילי קרקו אייל: השאלה היא האם הם הוחזרו במלואם.
לימור ברוך: הוחזרו במלואם.
נילי קרקו אייל: האם זה כולל תקופה של שבע שנים אחורה?
לימור ברוך: כן.
דפנה סידס כהן: זה לא נכון.
נילי קרקו אייל: הסיבה שאני שואלת היא שנראה שאולי אותה תוקפנות לפעמים שמופנית אלינו, בצורה מאד מהירה ענו לי "כן", ואולי אחרי זה, כשהדברים ייבדקו נראה שזה לא נכון.
נילי קרקו אייל: שאלה נוספת – לבד מנושא שבע השנים זה האם הכספים הוחזרו עם הפרשי הצמדה?
נילי קרקו אייל: זו שאלה נוספת לקופת חולים "לאומית".
נילי קרקו אייל: לאחר מכן, ככל שזה נוגע לקופת חולים "מכבי" – קיבלתי את המסמך שהועבר אלי במייל.
נילי קרקו אייל: רציתי לוודא שהמספרים שאני רואה הם נכונים.
נילי קרקו אייל: אני שואלת, כי יש משהו מבחינת המספר שנראה לי מאד גבוה- האם אכן המספר של 400 אלף ומשהו מבוטחים הוא אכן המספר או שזו טעות סופר.
נילי קרקו אייל: הסיבה שאני שואלת את זה היא שהמספר היה נראה לי עצום.
נילי קרקו אייל: ומכאן השאלה – האם זה אכן המספר.
נילי קרקו אייל: שאלה מספר 2- אני מבינה שמרביתם של אותם אנשים שהתגלו – לגביהם לא היתה בעיה, ואכן התקרה יושמה גם טרם סוגיית המחשוב.
נילי קרקו אייל: עם זאת, אני מבינה שלגבי חלק מאותה קבוצת אנשים, חלק מאותם 430 אלף אנשים, לגבי חלקם הם אכן התפספסו והתקרה לא יושמה.
נילי קרקו אייל: הדברים נאמר בצורה מפורשת.
נילי קרקו אייל: השאלה – מה אחוז אותם מבוטחים שלגביהם, מתוך אותה כמות שהיתה נראית לי עצומה וגדולה - מה היא אותה הכמות, מתוך 430 אלף אנשים.
נילי קרקו אייל: בעניין הפרסום והיידוע, אני מבינה שבעניין הזה התיישרנו, ולא אתעכב עליו יותר מדי.
נילי קרקו אייל: גם בנושא המחשוב – אני מבינה שהוא קיים בכל הקופות, וגם עניין המידע.
נילי קרקו אייל: מה שרציתי לדעת – בסופו של דבר נעשו פה דברים על ידי שתי קופות: גם על ידי "לאומית" וגם על ידי "מכבי".
נילי קרקו אייל: השאלה היא האם אתם שוקלים, ואם כן – מתי זה ייעשה – לפנות לעיתונות.
נילי קרקו אייל: זו שאלה.
נילי קרקו אייל: למה לא לפנות לעיתונים?
נילי קרקו אייל: למשל- "מכבי" עברה למערכת ממוחשבת, וגילתה נתון שהוא משמעותי – חלק נכבד של המבוטחים לא היו רשומים, וגילו כמות מבוטחים גדולה שלא היו רשומים - -
אורי מקלב: גם אותי הפתיע המספר.
נילי קרקו אייל: אני מקריאה מהמסמך המקורי, ומכאן השאלה: "נבהיר כי הרשם הכרוני שעלה לאוויר ב- 1.1 הוסיף 430 אלף מבוטחים הזכאים לתקרת השתתפות בתרופות".
נילי קרקו אייל: אני רק יכולה להסיק שהם לא זוהו לפני כן.
נילי קרקו אייל: אני לא יודעת, ומכאן השאלה.
נילי קרקו אייל: אני חייבת לומר שבפעמים האחרונות כשיש תלונות, אני חוטפת הרבה מאד התקפות, וחלק מהן גם אישיות.
נילי קרקו אייל: אתם נמצאים לפעמים בתחושה – ואני מבינה שאתם מותקפים ושאתם בסדר.
נילי קרקו אייל: כשאני מקבלת מכתב כזה- ראשית הוא צריך להיות מפורט מראש.
נילי קרקו אייל: כשרואים שהוספו 430 אלף מבוטחים - - שוב, השאלה היא – מדוע המידע הזה, למשל, לא יוצא לעיתונות?
אורי מקלב: כשאת נותנת תשובה אנחנו מתייחסים, והדוברת הקודמת לא ראתה את המכתב שלך.
אורי מקלב: יש את הסיכומים שלנו, ממרכז המידע.
אורי מקלב: כאן יש משהו יותר מפורט, תקראי אותו ותתייחסי אליו.
דפנה סידס כהן: לפני שקופות החולים עונות לשאלות של נילי קרקו אייל אני רוצה להוסיף שאלה: קופות החולים אומרות שחולה כרוני זכאי להחזר כספי בעבור כספים שנגבו ממנו, מעבר לתקרה, שבע שנים רטרואקטיבית.
דפנה סידס כהן: לא כל הקופות הכניסו את המערכת הממוחשבת שיודעת לאתר את החולים הכרוניים באותו הזמן.
דפנה סידס כהן: כיצד קופות החולים, כל קופה וקופה, מצפה שחולה כרוני שרכש תרופות שבע שנים יוכיח שמגיע לו החזר?
דפנה סידס כהן: איך הן מצפות שהוא יעשה את זה?
אורי מקלב: השאלה היא איך מגדירים חולה כרוני.
מידד גיסין: החולה לא יכול להוכיח בכל מקרה.
נועה פרסטר: היא צודקת – היא שואלת האם מתעללים בחולה ומבקשים ממנו למצוא את הקבלות.
נועה פרסטר: לזה היא התכוונה.
דפנה סידס כהן: אני רוצה לדעת איך הוא יכול להוכיח שמגיע לו החזר.
אורי מקלב: קודם כל צריך לדעת אם אין ויכוח מה זה נקרא "חולה כרוני".
אורי מקלב: אז השאלה היא האם ההחזר אחורנית זה רק מכוח קבלות שהוא צריך להציג, או שקופות החולים, דרך המחשוב שלהן – יודעות את זה, ואיך החולה יכול לקבל את הזכויות.
מידד גיסין: אם הם לא יכולים להוכיח אז הוא לא מקבל, כי החולה לא מסוגל, בשום מקרה, גם חולה מסודר ששומר, לא יכול להוכיח את זה.
גילה סעדיה: אני רוצה להסביר כמה דברים בסיסיים – "מכבי" באמת איחרה בנושא של המערכת הממוחשבת.
גילה סעדיה: המערכת שהיתה התיישנה ובפעם הקודמת שהיינו כאן
גילה סעדיה: אמרנו שבמחצית 2008 אנחנו נעלה לאוויר עם מערכת חדשה.
גילה סעדיה: זה התעכב, וב- 1לינואר 09 זה עלה.
גילה סעדיה: מה המשמעות?
גילה סעדיה: שזה מזהה היום כל חולה כרוני, על פי הגדרת משרד הבריאות מי הוא "חולה כרוני", וההגדרה היא ברורה.
גילה סעדיה: היא מאתרת את החולה, יש רשם לחולים כרוניים, ולכן המספר הזה.
גילה סעדיה: אני אסביר מה זה המספר הזה – 430 אלף.
גילה סעדיה: תכף תשאלו את הקולגות שלי בקופות האחרות כמה חולים כרוניים יש להם, ותראו שהמספרים הם עצומים.
גילה סעדיה: מדוע?
גילה סעדיה: כי כל אדם שמקבל תרופה – שעולה 13 שקל, אם אני מקבלת אותה בקביעות חצי שנה – אני מזוהה כחולה כרונית.
גילה סעדיה: אז כשעלה הרשם לאוויר – אני אותרתי כחולה כרונית.
גילה סעדיה: לכן אותרו כל כך הרבה חולים.
גילה סעדיה: הם התווספו נכון, כי קודם לכן, בגלל שלא היה לנו את הרשם שזיהה, אוטומטית, היו 35 אלף.
גילה סעדיה: יחד זה נותן כ- 460 אלף.
גילה סעדיה: עם עליית הרשם לאוויר זיהו עוד 430 אלף, אבל – רק כ-8,000 מהם יהיו זכאים לאיזושהי הטבה כספית.
גילה סעדיה: את זה נדע בוודאות רק ב- 1 ליולי, כי אצלנו זה חציוני.
גילה סעדיה: זאת אומרת שרוב האנשים שרכשו תרופות יקרות ידעו את זה כבר קודם, כי כל אחד שרוכש תרופה יקרה, וקשה היום להוציא את הכסף - אז או הרופא, או בסניף , או העובדת הסוציאלית או האחות, הפנו אותו להסדיר את זה.
גילה סעדיה: היום כבר לא יצטרכו אף אחד.
גילה סעדיה: הרשם הזה, המחשובי, זיהה את כולם.
גילה סעדיה: היום כולם רשומים.
גילה סעדיה: לכל אחד כזה יש קוד, הערה- חולה כרוני, וב- 1 ליולי, כשתסתיים החצי שנה, כי אצלנו הגבייה היא חציונית, ולא רבעונית - -
גילה סעדיה: זה מה שאישרו לנו בתוכנית הגבייה, ככה זה אושר.
מידד גיסין: - -
נועה פרסטר: אושר לכולם חצי שנה.
נועה פרסטר: אנחנו התנדבנו לעשות רבעוני.
גילה סעדיה: זה מה שאושר, אנחנו לא פועלים בניגוד לחוק.
אורי מקלב: בהחלט יכול להיות שהפניה של הוועדה תהיה לקופת החולים לקצר - -
גילה סעדיה: זה לא טוב לחולים, אבל זה בסדר, זה לפי מה שאושר.
גילה סעדיה: זה לא משהו שעושים מתחת לשולחן.
גילה סעדיה: נבדוק אחד אחד מהחולים שזוהו, ומי שעובר את התקרה- 254 לחודש, 1,0524 לחצי שנה, יבדקו, הוא יקבל מכתב שהוא זכאי להחזר, ויבדקו גם את הזכאות רטרואקטיבית.
שלומית קואלמן: איך תבדקו רטרואקטיבית לשבע שנים?
גילה סעדיה: יש לנו את זה ברישום, בהוראות קבע, ובמערכת של בתי המרקחת שלנו זה רשום.
רויטל טופר חברטוב: יש להם את זה בהוראות קבע.
דפנה סידס כהן: יש כאלה ששילמו במזומן.
גילה סעדיה: אבל הרוב בהוראת קבע, וגם מי שלא – יש את הרישום.
גילה סעדיה: נבדוק, וכל אלה שעוברים את הסכום יקבלו מכתב אישית.
גילה סעדיה: אנחנו בהחלטה מושכלת שקיבלנו החלטנו לא לשלוח ל- 430 אלף איש מכתבים כי כי זה עושה מהומה, ורוב רובם של האנשים לא יהיו זכאים לכלום, כמו שאתם מבינים.
גילה סעדיה: בחישוב צריך להבין גם את הדינמיקה של קופות החולים שאי אפשר להביא היום 430 אלף איש לסניפים כדי לברר משהו שאין לו סיכוי.
גילה סעדיה: אני אומרת שוב:
גילה סעדיה: ייבדקו אחד – אחד.
גילה סעדיה: מי שעובר את הסכום יקבל מכתב, וגם נפרסם בעיתון שלנו, "המכביתון" שנשלח לכל בתי האב - -
עדינה מרקס: מאיפה בא המספר העצום הזה?
רויטל טופר חברטוב: אני יכולה להסביר.
רויטל טופר חברטוב: ההגדרה של חולה כרוני נובעת משני סעיפים, כמו שאת מכירה: 1.
רויטל טופר חברטוב: רשימה של מחלות 2.
רויטל טופר חברטוב: רשימה של תרופות וסעיף שלישי שהוא כללי שאומר – שמי שרכש תרופה במשך חצי שנה אחרונה ברציפות, תרופת מרשם, אפילו אנטיביוטיקה - -
אורי מקלב: אדם שקיבל תרופה נגד פטריות, נניח.
אורי מקלב: זה לא חולה כרוני, אבל הוא קיבל את התרופה לחצי שנה.
קריאה: אז זה נכנס.
קריאה: זה נכנס כחולה כרוני.
אורי מקלב: אבל את זה אנשים לא יודעים.
נועה פרסטר: הם לא צריכים לדעת, כי הוא לא זכאי לכלום.
נועה פרסטר: הוא לא יגיע לתקרה.
רויטל טופר חברטוב: הוא לא יגיע לתקרה, הוא לא זכאי.
רויטל טופר חברטוב: זה אמנם הגדרה כללית.
רויטל טופר חברטוב: ההשתתפות העצמית היא 13 שקל לתרופה.
מידד גיסין: כאשר החליטו שמקבלי קצבת הכנסה התקרה שלהם יורדת לחצי, אז היו בסך הכל 1,370 חולים שהיו זכאים.
מידד גיסין: בכל הקופות.
נועה פרסטר: לא, אצלנו יש 8,000.
מידד גיסין: שמקבלים חצי תקרה?
נועה פרסטר: 8,000.
מידד גיסין: היה בפירוש, גם בנייר שאושר בכנסת – היו בסך הכל 1,370 זכאים.
מידד גיסין: אז אפשר להקיש מזה שזה לא 430 אלף.
רויטל טופר חברטוב: רובם אנשים שלא יגיעו לתקרה, ממילא.
נועה פרסטר: יש לנו 1 ומ – 200 אלף חולים כרוניים.
נועה פרסטר: 80 אלף עוברים את התקרה.
נועה פרסטר: זו הפרופרציה.
גילה סעדיה: אם כן, כמו שאמרתי – הרשם עלה, תיקנו את ה "חטא הקדמון", מה שדרש תיקון, והיום כל חולה כרוני שעונה לקריטריונים – יזוהה, ויינתן לו הקוד בלי שהוא יהיה צריך לעשות איזה מעשה, בלי שהוא אפילו יודע.
רויטל טופר חברטוב: זה בעקבות החוזר שלנו, חוזר 6, שמגדיר את העניין הזה.
גילה סעדיה: בעקבות זה שידענו שצריך לעשות את זה, שהיה עיכוב מחשובי לא צפוי, ובעקבות הדיונים פה, ובעקבות זה שהקופה עצמה רצתה לעשות את זה.
שלומית אבינח: למה שלא תעשו פרסום בנוסף לזה שתאתרו – לעשות פרסום נוסף בקופות?
שלומית אבינח: פרסום שהמערכת של החולים הכרוניים מוחשבה.
גילה סעדיה: יפורסם גם בסניפים, גם ב "מכביתון".
שלומית אבינח: בשפות שונות, זה חשוב.
אורי מקלב: האינטרס של הפרסום הוא גם של המרפאה עצמה, זה מראה על אמינות.
גילה סעדיה: אני רוצה להזכיר לכם שב "מכבי" רוב החולים לא מגיעים לסניפים, כי אנחנו בנויים כרשת של רופאים עצמאיים.
גילה סעדיה: אנחנו נפרסם את זה, גם אצל הרופאים, גם ב "מכביתון", וגם אנשים יקבלו מכתבים.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו שמחים שזה הועלה, ואנחנו רושמים לפנינו שאתם סבורים שתוכלו ללכת אחורה שבע שנים, גם על ידי מערכות של הוראת קבע, וגם, במקביל לסנכרן את זה יחד עם בתי המרקחת שלכם שממוחשבים.
אורי מקלב: מדוע כולם מדברים כאן על פרסומים?
אורי מקלב: – כי יוצאים מנקודת הנחה שאם יפורסם שאנשים קיבלו, אז יתעוררו אותם אנשים וישאלו – למה הם לא קיבלו.
אורי מקלב: ואז יתברר, אולי, שבתום לב, יש אנשים שאולי המערכת לא גילתה אותם, או שיבוא מקרה אחד וילמד על כלל, או שזה יהיו מקרים נקודתיים.
אורי מקלב: הפרסום הוא לא סתם כדי לפרסם את המעשה הטוב אלא גם לעורר את ידיעת האנשים.
אורי מקלב: אין לי ספק שהאינדיקציה כמה מתוך אותם 430 אלף כן יהיו זכאים ייתן לנו איזה מדד אם הגעתם באמת - -את זה אנחנו מבקשים.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים כי קופת חולים "מכבי" לא צריכה לפגר בעניין הזה אחרי קופות אחרות.
אורי מקלב: ההחזרים צריכים להיות, גם אם החוק מאפשר את זה.
אורי מקלב: זה שירות למבוטח.
אורי מקלב: אני מקווה שהפניה שלנו תעזור ותזרז.
אורי מקלב: גם לעובד בקופה קשה להבין את המסר, אבל כשזה בא מכם, עם פרסום – זה אחרת.
רויטל טופר חברטוב: לגבי השבע שנים, אני רוצה שיובהר שאם מבוטח לא היה מוגדר לפני שבע שנים כחולה כרוני, הוא לא יקבל את ההחזר.
רויטל טופר חברטוב: זה רק מהרגע שהוא הוכר.
דפנה סידס כהן: איך מצפים שהאדם יוכיח?
רויטל טופר חברטוב: הוא לא צריך להוכיח.
רויטל טופר חברטוב: רואים את התיק הרפואי, רואים ממתי אדם חולה והוכר כחולה.
נילי קרקו אייל: ההחזר עצמו הוא בקרן או צמוד?
גילה סעדיה: הוא צמוד, אך ללא ריבית.
אורי מקלב: צריך לזכור שבשנים האחרונות, הצמוד הוא לא - -
קריאה: עדיף שזה לא יהיה צמוד, כי אז עוד המבוטח יצטרך לשלם.
אורי מקלב: ב- 3 עד 4 השנים האחרונות ההצמדות הן לא משמעותיות.
אורי מקלב: הן אפסיות.
אורי מקלב: גם היה מדדים שליליים.
לימור ברוך: אני ממלאת מקום של מנהלת מחלקת הארגון של קופת חולים לאומית.
לימור ברוך: לא הייתי בדיון הקודם.
לימור ברוך: אני יודעת שהוחזרו 80 אלף שקלים במלואם.
לימור ברוך: אשמח אם תעזרי לי בדיוק – איך חושב - -, אני מבינה שאת היית מעורבת.
רויטל טופר חברטוב: כן, כי אנחנו עושים מעקב על זה.
רויטל טופר חברטוב: הנושא היה הפחתה של התקרה לחולים כרוניים.
רויטל טופר חברטוב: אצלנו כבר היה מסודר העניין.
רויטל טופר חברטוב: הבעיה היתה שבקטע של ההפחתה, וב -1.4 נכנסה הפחתה לחולים הכרוניים מקבלי אבטחת הכנסה מעל 65 – לחצי.
רויטל טופר חברטוב: ב "לאומית" היה להם עיכוב במחשוב, ואז, מה שקרה שכל המבוגרים ששילמו היו צריכים לבוא ולהחזיר אחורה לחצי שנה.
שלומית אבינח: בכמה אנשים מדובר?
אורי מקלב: אם מידד גיסין אומר ש-1,300 זה המספר הכלל ארצי - -
מידד גיסין: 1,370 על פי נייר שהוגש לכנסת.
נועה פרסטר: לי יש 8,000 שעוברים את התקרה.
אורי מקלב: שמקבלים הבטחת הכנסה?
אורי מקלב: תעשו את הבדיקה ותעבירו אלינו את התוצאה.
אורי מקלב: ה- 80 אלף האלה- לכמה חולים הם חולקו?
אורי מקלב: את לא יודעת.
רויטל טופר חברטוב: אפשר להוציא את הנתונים.
לימור ברוך: מבחינת הפרסום – נשלחו עלונים לכל הבתים, לפי התקנות.
לימור ברוך: בימים הקרובים יופץ בערבית וברוסית, עלונים עם פירוט הזכויות.
לימור ברוך: המערכת שלנו ממוחשבת, כלומר- מי שמגיע לתקרה לא משלם יותר.
לימור ברוך: אין החזרים בגלל זה.
לימור ברוך: יש בשוליים מספר בתי מרקחת פרטיים שהם עדיין לא ממוחשבים ובמידה ומישהו רוכש שם ועובר את התקרה,כן מבוצע החזר.
לימור ברוך: למעלה מ- 90% מבתי המרקחת הם שלנו וכמובן – הם ממחושבים.
לימור ברוך: פחות מ – 10% הם בתי מרקחת פרטיים, מתוכם – 50% מהרכישות ממוחשבות.
לימור ברוך: כלומר, 50% מבתי המרקחת הפרטיים.
לימור ברוך: מדובר באמת על כמות קטנה.
שלומית אבינח: למה לא מחברים את כולם?
לימור ברוך: זה בתהליך.
אורי מקלב: אני כן מתחבר למה שאומרת לימור ברוך, שזה בשוליים.
אורי מקלב: חלק מהטענות שאני מקבל ממבוטחי קופת חולים "לאומית" שגם לחולים כרוניים וגם לחולים - - שחייבים לקנות בבתי המרקחת של הקופה ולא הבתי מרקחת אחרים וזה גורם לאנשים ללכת מרחקים גדולים.
אורי מקלב: גם חולי סכרת או חולים כרוניים אחרים - לא מקבלים את השירות בבתי מרקחת אחרים, ואנשים אומרים – איך זה יכול להיות שאני צריך ללכת כל פעם לבית מרקחת כאשר יש לי - -, וזה צריך לעבור אליכם, גם, ששיפור השירות בעניין הזה הוא שיפור אמיתי.
מידד גיסין: גם "כללית" לא עובדת עם הרבה בתי מרקחת פרטיים.
נועה פרסטר: יש תחת כל עץ רענן – "סופרפארם", "ניו-פארם".
נועה פרסטר: מיליון בתי מרקחת, יותר מדי.
אורי מקלב: לפעמים יש בקופות החולים עצמן יש את בית המרקחת, אבל "לאומית" לא עובדת על סניפים אלא על רופאים פרטיים.
אורי מקלב: לא תמיד יש אפילו קווי אוטובוסים למקום קניית התרופות – אני אביא דוגמה מירושלים, שאני מכיר, שהנגישות של בית המרקחת של הקופה – אפילו בתחבורה ציבורית היא בעייתית.
לימור ברוך: אנחנו כל הזמן יוצרים עוד קשר עם בתי מרקחת פרטיים.
לימור ברוך: יש לנו בסביבות 170 אלף שמגודרים כחולים כרוניים.
לימור ברוך: 2,500 - - .
לימור ברוך: מדובר על אחוזים מאד קטנים.
דפנה סידס כהן: אבל באיזה סכום זה מסתכם?
לימור ברוך: - - -.
לימור ברוך: מי שמקבל החזר – כמובן שמקבל, אבל - -.
יניב קורן: אני רוצה להתייחס קודם כל לגבי החישוב.
יניב קורן: ב "מאוחדת" התקרה היא 270 שקל בחישוב חצי שנתי.
יניב קורן: אנחנו בחרנו במקום להשתמש ברבעון קלנדרי ליישם מערכת מורכבת שבודקת בעצם 6 חודשים שוטפים, ולא 6 חודשים קלנדריים.
יניב קורן: כלומר, בכל מצב שחבר מגיע לעמדת רכישה, מתבצע חישוב על 6 חודשים אחורה מאותו מועד.
יניב קורן: התוצאה של יישום מערכת כזו היא שחבר שבאופן קבוע עובר את התקרה, כמו שאמר מידד גיסין קודם - נעצר על התקרה של 270 שקלים בכל חודש.