GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: בנוסף, אני אסירת תודה בשם הוועדה ובשם התושבים על כך שנתתם להם טיפול מסור ואנושי, מבוקר עד לילה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתם ראויים לתודה ולשבח.
סופה לנדבר: מטרת הישיבה היא לומר תודה לאותם אנשים שנערכו ועשו את תפקידם במערכה שנמשכה חודש ימים.
סופה לנדבר: אני מקווה שהיא כבר מאחורינו.
סופה לנדבר: אבל אני לא כל כך אופטימית.
סופה לנדבר: נושא הישיבה היום היא "היום שאחרינו והיום שלפנינו".
סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע מכם התייחסות למה יקרה ולהיערכות של משרדי הממשלה והעיריות ליום שלמחרת.
סופה לנדבר: התאספנו כאן משום שבינתיים אנשים נמצאים במקלטים – מי מבצע ביקורת לאן מגיע מזון, לאן מגיעות תרומות, מי מחלק את התרומות, לאן אנשים יכולים לפנות כאשר הם זקוקים למזון, בגדים, ציוד ותרופות, ואיך הם מקבלים את זה.
סופה לנדבר: מי מבצע ביקורת על הדברים, להיכן מגיעות תרומות, מי מחלק אותם ולפי אלו קריטריונים.
סופה לנדבר: כולנו יודעים שחלק מתושבי הצפון לא היו במקום – החלשים ביותר נשארו במקום ושהו חודש ימים במקלטים.
סופה לנדבר: היום הם צריכים לצאת למרכז להתרענן, ואני רוצה לדעת מי יבצע על כך ביקורת; איך יקרה שאנשים שכבר היו במרכז יחזרו הביתה, ויחולפו בידי מי שלא היו.
סופה לנדבר: ממשלת ישראל הקימה בשבוע שעבר את המתחם בגני התערוכה.
סופה לנדבר: לדעתי, זה מאוחר מדיי.
סופה לנדבר: אם גיידמאק הצליח להתארגן במשך כמה ימים, למה ממשלת ישראל לא עשתה זאת?
סופה לנדבר: לדעתי, היא היתה חייבת לעשות את זה תוך יום-יומיים.
סופה לנדבר: יש לומר תודה לכל המתנדבים שפעלו במהלך המלחמה הזאת.
סופה לנדבר: אני גם צריכה לציין שמשרד ראש הממשלה לא מצא לנכון לשלוח נציגים לישיבה הזאת.
סופה לנדבר: דיברתי עם פקידה במשרד, וציינתי את חשיבותה של הישיבה.
סופה לנדבר: אמרתי בנוסף שהציבור כועס מאוד, ושלדעתי יש צדק בדברים.
סופה לנדבר: השתתפות נציגי משרד ראש הממשלה היתה חשובה מאוד לפיכך.
רוברט אילטוב: רציתי להוסיף דבר נוסף:
רוברט אילטוב: התייחסנו כאן לכל הנושא של לוגיסטיקה, לנושא האוכל והתרומות.
רוברט אילטוב: אבל לא הבנתי שהממשלה נתנה בנושא הזה אוכל ולוגיסטיקה אמיתית; הבנתי שהיו נקודות חלוקה ושאנשים היו צריכים לצאת מהמקלטים ולהגיע לנקודות החלוקה.
רוברט אילטוב: אלה התלונות והפניות שקיבלנו – על כך שאנשים היו צריכים לצאת מהמקלטים במשך שעות היום.
רוברט אילטוב: בכל מקלט היו רכזים, שהיו צריכים להגיע למקום מסוים.
רוברט אילטוב: ייתכן שבמקרים מסוימים זה היה כך, ובמקרים אחרים זה היה אחרת.
רוברט אילטוב: עם זאת, עדיין לא הבנתי איפה פעלה הממשלה בכל נושא אספקת המזון והתרופות.
רוברט אילטוב: זה פשוט מרתיח את הדעת, לדעתי.
בוריס סייקלובסקי: שמי בוריס סייקלובסקי, חבר מועצת העיר קרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: מתחילת המלחמה אני שוהה בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: בתחילת המלחמה הקמנו את מוקד 106, והכנסתי דוברת רוסית לשם.
בוריס סייקלובסקי: אם כן, מההתחלה היה מענה לדוברי הרוסית.
בוריס סייקלובסקי: התייחסתי רק לתושבים דוברי הרוסית, כי היו מספיק חברי מועצה לטיפול באנשים האחרים.
בוריס סייקלובסקי: כל החזקים יצאו מקרית שמונה, ולפיכך היה צריך לתת לאוכלוסיית העולים החדשים טיפול מיידי מתחילת המלחמה.
בוריס סייקלובסקי: אני רוצה להזכיר את המצב של קרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: אתם יודעים שלאורך 32 שנות קיומה, העיר התה מותקפת על ידי קטיושות של החיזבאללה, והממשלה צריכה היתה להתייחס לכך אחרי יציאתה מלבנון.
בוריס סייקלובסקי: בשלוש השנים האחרונות, קרית שמונה לא קיבלה את התקציב לתחזוקת מקלטים – כ-2 מיליוני ש"ח מדי שנה.
בוריס סייקלובסקי: כלומר, מקלטים שפתחנו בתחילת המלחמה לא היו מוכנים לקבל את התושבים.
בוריס סייקלובסקי: חלקם היו שרופים וחלקם לא היו מוכנים לאכלוס.
בוריס סייקלובסקי: היו מקלטים שמצבם היה סביר למדיי, אבל כמעט בכל מקלט נדרשו תיקונים וטיפול – חשמל, מים, שירותים, ניקיון וכן הלאה.
בוריס סייקלובסקי: אני מדבר על המקלטים הציבוריים בלבד, שמספרם מסתכם בכ-300 מקלטים.
בוריס סייקלובסקי: אני לא מדבר על המקלטים שנמצאים בבניינים משותפים, שמספרם עומד על כ-300 נוספים.
בוריס סייקלובסקי: כלומר, מדובר בסך הכל ב-600 עד 700 מקלטים בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: הם לא היו מוכנים בתחילת המלחמה.
בוריס סייקלובסקי: אני חושב שהממשלה עשתה הרבה טעויות בשנים האחרונות, כאשר לא נתנה כסף לתחזוקת המקלטים בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: מצב זה יצר הרבה בעיות ותלונות מצד תושבי קרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: טיפלנו כמעט בכל המקלטים, וניסינו לעזור לאנשים.
בוריס סייקלובסקי: לאחר חודש ימים, אפשר לומרש המקלטים מתאימים למלחמה במצב שבו אנחנו נמצאים.
בוריס סייקלובסקי: מלבד זאת, במהלך החודש הובאו מזגנים למקלטים.
בוריס סייקלובסקי: אין היום מזגנים בכל המקלטים.
בוריס סייקלובסקי: הביאו הרבה מאווררים לקרית שמונה, אבל הם לא הגיעו לכל המקלטים.
בוריס סייקלובסקי: אינני יודע לאן נעלמו המאווררים.
בוריס סייקלובסקי: היום, אנשים היו צריכים להביא מהבית את המאווררים.
בוריס סייקלובסקי: אתמול הסתובבתי בעיר למרות נפילות הקטיושות, נכנסתי למקלטים אחדים וראיתי באלו תנאים אנשים נמצאים.
בוריס סייקלובסקי: עדיין, קשה מאוד, פיזית ונפשית, לשהות במקלטים האלה חודש ימים.
בוריס סייקלובסקי: לגבי אספקת האוכל וכל הנושא: אומר לכם את הדברים שאני יודע.
בוריס סייקלובסקי: כפי הנראה, יש הרבה.
בוריס סייקלובסקי: האספקה לקרית שמונה היתה טובה.
בוריס סייקלובסקי: אבל האספקה פשוט לא הגיע לאוכלוסיית העולים החדשים.
בוריס סייקלובסקי: במהלך החודש האחרון קיבלתי כל הזמן תלונות – למה לא מגיע לנו אוכל?
בוריס סייקלובסקי: למה אנחנו לא מקבלים?
בוריס סייקלובסקי: למה לא רוצים לרשום אותנו לרובעים?
בוריס סייקלובסקי: כל העיר מחולקת לרובעים.
בוריס סייקלובסקי: יש ארבעה בתי ספר, כשכל בית ספר אחראי לאזור מסוים בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: כל האוכל היה מחולק לרובעים, והרובעים היו צריכים לחלק אוכל למקלטים ולמי ששהו בחדרי ביטחון ובבית.
בוריס סייקלובסקי: רוב האוכלוסיה דוברת הרוסית לא קיבלה אוכל או שום דבר אחר.
בוריס סייקלובסקי: גם כשהם היום מגיעים לבתי ספר לקבל משהו, אמרו להם שהם לא ברשימה, ושאין מה לתת להם.
בוריס סייקלובסקי: היו מקרים בהם נתנו להם לחם פרוס וזה הכל, למרות שרוב תושבי קרית שמונה קיבלו אוכל בכמויות אדירות.
בוריס סייקלובסקי: תפסתי באופן אישי כמה מכוניות, שחילקו אוכל שהיה מיועד להגיע מהרובע למקלטים, אבל הם הגיעו לתא המטען של המכוניות.
בוריס סייקלובסקי: הרכב עצר ברחוב, ארבע מכוניות המתינו לו.
בוריס סייקלובסקי: פתחו את תא המטען, הוא רוקן את כל מה שהיה במכונית, והם יצאו.
בוריס סייקלובסקי: שום אוכל לא הגיע לאנשים.
סופה לנדבר: האם אתה רוצה לומר שרשימת הנזקקים לא היתה בעיריה?
סופה לנדבר: הרי לפי ההיגיון, בכל עיריה, בכל מוקד 106 ובכל רשות היתה צריכה להיות רשימת נזקקים – למה הם זקוקים, לאן צריך להעביר מים, מזון, תרופות, ודברים נוספים שאנשים טובים ורבים, כולל קרנות, תרמו לצפון.
בוריס סייקלובסקי: לכן חילקו בכוונה את קרית שמונה לארבעה רובעים, כדי שהעיריה לא תתעסק בכך.
בוריס סייקלובסקי: בכל רובע היה צוות שתפקידו היה להתעסק ברשומות.
בוריס סייקלובסקי: הצוות היה מטעם העיריה, מטעם מנהלי בתי ספר, שהיו צריכים לרשום את האנשים שפנו לרובע וביקשו לקבל משם את האוכל.
רוברט אילטוב: היו שם נציגי צבא?
בוריס סייקלובסקי: לא היו.
בוריס סייקלובסקי: אגיע עוד מעט לצבא.
עידו נחום: - - - האחריות של העיריה.
בוריס סייקלובסקי: בנוסף, בקרית שמונה היה ניסיון מהעבר.
בוריס סייקלובסקי: באופן אישי, חוויתי את "ענבי זעם" ו"דין וחשבון", כאשר הצבא נכנס מיד לקרית שמונה, ונותן את כל הטיפול.
בוריס סייקלובסקי: במלחמה האחרונה, פיקוד העורף לא נכנס כלל לקרית שמונה, ולא עזר לושבים לעבור את התקופה הקשה.
בוריס סייקלובסקי: אני מדבר רק על העולים, ואני לא מתייחס לאף אחד אחר כיוון שאני חבר מועצת העיר מטעם העולים החדשים.
בוריס סייקלובסקי: קיבלתי מנדט מהעולים החדשים, ועסקתי רק בהם.
בוריס סייקלובסקי: ראינו שדוברי הרוסית לא מקבלים את הטיפול שהם זקוקים לו - לגבי אוכל וכל הצרכים.
בוריס סייקלובסקי: פנינו לכל מני ארגוני מתנדבים, והם הביאו לנו בלילה אוכל, והיינו מחלקים את האוכל בשעות הלילה בדירות ובמקלטים.
בוריס סייקלובסקי: בנוסף, פניתי לקרן סן פרנציסקו, וקבלתי גם משם עזרה.
בוריס סייקלובסקי: פניתי דרך מספר אנשים, וקיבלתי עזרה גם מאנגליה ומארצות-הברית.
בוריס סייקלובסקי: כך יכולנו לתת מענה לעולים החדשים בקרית שמונה – אוכל, טיטולים וכל מה שהיה צריך.
בוריס סייקלובסקי: לגבי הפינוי: אנחנו פינינו בעזרת מפלגת "ישראל ביתנו" – רק "ישראל ביתנו" עזרה לנו בפינוי האנשים – כ-1,200 איש מקרית שמונה, מבוגרים ומשפחות עם ילדים קטנים.
בוריס סייקלובסקי: אחרי שהממשלה החליטה על פינוי תושבי קרית שמונה, באופן פתאומי שמעתי שיש פינוי לנתניה, לבאר שבע ולמקומות נוספים.
בוריס סייקלובסקי: אני לא יודע כמה עולים חדשים נכנסו לכל הרשימות.
בוריס סייקלובסקי: 300 איש יצאו לנתניה, ואני לא יודע כמה עולים חדשים נמצאים ברשימה.
רוברט אילטוב: אני רוצה לעדכן אותך: לנתניה יצאו 500 איש, ומתוכם 2-3 איש יוצאי חבר העמים.
בוריס סייקלובסקי: אני יודע ש-200 איש יצאו לבאר שבע, ומתוכם 2 עולים חדשים בלבד.
בוריס סייקלובסקי: ביקשתי מכל מי שהתעסקו בפינוי לתת לי מידע לאן מפנים אנשים, כמה אנשים מפנים ומהו אחוז האוכלוסיה.
בוריס סייקלובסקי: יש לנו 25% עולים חדשים בקרית שמונה – ולתת לי מקומות בהתאם לכך.
בוריס סייקלובסקי: אם יש 200 מקומות, לתת לי 50 מקומות לעולים חדשים.
בוריס סייקלובסקי: כי יש אנשים שזקוקים לפינוי, שעדיין נמצאים במקלטים ובחדרי ביטחון בקרית שמונה, והמצב קטטסטרופה.
בוריס סייקלובסקי: אני שב ואומר שקיבלתי פניות רבות בחודש האחרון, והלב כואב לשמוע את הסיפורים של האנשים – כמה אוכל חילקו בקרית שמונה, וההתייחסות לעולים חדשים בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: זו פשוט זוועה.
בוריס סייקלובסקי: יש מילה קשה – אפליה – אבל אני לא רוצה להשתמש בה.
בוריס סייקלובסקי: דיברתי בערוץ 1, ורצו לסחוט אותי לכיוון אמירה שיש אפליה של העולים החדשים.
בוריס סייקלובסקי: זה היה לפני יותר משבועיים, וחשבתי שכן נצליח לסדר את כל הענינים של העולים החדשים בקרית שמונה.
בוריס סייקלובסקי: אבל אני רואה שהמצב עדיין קשה – גם לגבי פינוי וגם לגבי מזון.
בוריס סייקלובסקי: אם לא היינו לוקחים את כל הנושא הפינוי והאוכל לידיים שלנו, אולי אנשים היו מתים מרעב.
בוריס סייקלובסקי: תודה.
מרק גולדמן: בעשרת הימים האחרונים המצב היה קשה מאוד בקרית שמונה מבחינת המזון בכלל.
מרק גולדמן: כלומר, לא היתה שום עזרה מבחינת המזון.
מרק גולדמן: לא חילקו שום דבר.
מרק גולדמן: היינו צריכים לרדת לקנות את הדברים במחירים הגבוהים ביותר.
מרק גולדמן: המחירים קפצו פי שלוש מכפי שהיה קודם לכן – עגבניות ומלפפונים במחירים נוראיים.
מרק גולדמן: בנוסף, היה מאוד מסוכן, כי החנויות היו רחוקות.
מרק גולדמן: בנוסף, היתה בעיה נוספת: כשצריך היה לרדת למקלט המעלית לא עבדה, ואנשים מבוגרים לא היו מסוגלים לרדת למקלט.
מרק גולדמן: אף אחד לא דאג שהמעלית תעבוד שם.
מרק גולדמן: אני רוצה להתייחס לתותחים, שעמדו ממש בתוך העיר – 200 מטרים מאתנו.
מרק גולדמן: עבור אנשים חולים – לאמא של אשתי יש לחץ דם גבוה, ואחרי ההפגזות מצבה החמיר.
מרק גולדמן: לחץ הדם של אנשים עולה בזמן שהם לא יישנים וכאשר יש סוללת תותחים 200 מטרים מהבית שלנו.
מרק גולדמן: זה בלתי ייאמן.
מרק גולדמן: שייתנו לנו משהו לסגור את האזניים, כי לא יישנים בלילה.
מרק גולדמן: רוב הזמן היינו בקרית שמונה.
מרק גולדמן: התפנינו לנתניה חמישה ימים.
מרק גולדמן: מפחיד לחזור לשם.
סופה לנדבר: כמה אנשים היו בנתניה?
קריאה: 500 איש.
ויקטור בר גיל: האם שיכנו אתכם בנתניה בבית גולדמינץ?
ויקטור בר גיל: אז זה לא היה ריענון, ולא ריעננו.
ויקטור בר גיל: פשוט קלטנו אנשים – קרוב ל-2,000 איש, וביניהם גם אתם.
ויקטור בר גיל: אבל זאת לא התרעננות, והוצאנו אתכם החוצה.
ויקטור בר גיל: גם עכשיו אתם נמצאים.
רוברט אילטוב: בתקשורת פורסם שזה ריענון.
רוברט אילטוב: כי מי שאימץ אותם הוא ראש עירית רמת השרון.
רוברט אילטוב: הם אמרו שראש עירית קרית שמונה אמר שיוצאים לריענון.
סופה לנדבר: זה לא משנה איזה מושג היה מתאים.
סופה לנדבר: אבקש לשאול את נציג משרד הביטחון: לפי אלו רשימות פיניתם אנשים מקרית שמונה?
סופה לנדבר: מהיכן קיבלתם את הרשימות, ומה היה יכול לעשות אזרח פשוט – למי הוא צריך היה לפנות ואיך פינו אותו?
נחום עידו: הם לא פינו; משרד הרווחה פינה.
קריאה: אין קשר למשרד הרווחה.
נחום עידו: אני חושבת שהחיוכים של נציג משרד הרווחה לא במקום.
נחום עידו: יש לי טענות גדולות למשרד הרווחה.
נחום עידו: באופן אישי, ניהלתי ישיבה ב-1 באוגוסט, ואני רוצה לומר שפנתה אלינו לוועדה אישה מבולבלת וכועסת מקרית שמונה, שעמדה על שפת הים בתל אביב.
נחום עידו: אני לא רוצה לומר מה היא אמרה לי, אבל היא אמרה שפורסם ברדיו שאפשר לפנות למשרד הרווחה במספר טלפון 118.
נחום עידו: היא אומרת: אני עומדת כאן על שפת הים, ופשוט צועקת לשמים.
נחום עידו: אנחנו זוג צעיר עם ההורים שלנו, שהם אנשים מבוגרים, ואני לא יודעת למי לפנות.
נחום עידו: אמרתי: מה פתאום את לא יודעת למי לפנות?
נחום עידו: פני מייד ל-118.
נחום עידו: היא פנתה, והיא אמרה שאין תשובה.
נחום עידו: אמרתי לה: את כנראה טועה, והתקשרתי בעצמי ל-118.
נחום עידו: לא היתה תשובה.
נחום עידו: שולמית מנהלת הוועדה התקשרה, ולא היתה תשובה.
נחום עידו: למי התקשרנו ממשרד הרווחה?
נחום עידו: אליך.
נחום עידו: ואני התקשרתי מהטלפון השני 118, ומיד ענו לי.
סופה לנדבר: זה היה אחרי שעה וחצי שדיברתי אתך.
נחום עידו: מיד באותו רגע.
נחום עידו: ביד שמאל החזקתי את הטלפון ודיברתי אתך, וביד ימין חייגתי 118, ודיברתי אתך.
סופה לנדבר: אבל לא קיבלת תשובה מיד, ורק אחרי שעה וחצי, כשכבר הייתי בתל אביב, התקשרת ואמרת מה צריך לעשות.
נחום עידו: ונתתי לך בדיוק את - - -
סופה לנדבר: לא נתווכח עכשיו.
סופה לנדבר: אבקש מנציג משרד הביטחון להציג את הנתונים.
ויקטור בר גיל: גברתי היושבת-ראש, אנחנו פינינו כ-2,883 אנשים, כאשר 1,991 איש אוכלסו בבתי החייל, ומשרד הרווחה לא נקף אצבע.
ויקטור בר גיל: אני מציע לנציג המשרד שלא להתהלל בדברים לא-לך.
ויקטור בר גיל: כדאי שתירגע עם זה.
ויקטור בר גיל: ביומיים האחרונים, הקמנו עיר בגני התערוכה, שיכולה לקלוט בין 2,000 ל-3,000 איש.
סופה לנדבר: למה עשיתם את זה כל כך מאוחר?
ויקטור בר גיל: אני עובד מדינה.
ויקטור בר גיל: אני לא יודע לתת תשובות כאלה.
ויקטור בר גיל: אני יכול לומר לך שכל הזמן הייתי בארץ ולא יצאתי מהארץ.
סופה לנדבר: זה לא שבח; זו עובדה.
ויקטור בר גיל: אני לא יודע לתת לך תשובה.
ויקטור בר גיל: אני מקבל הוראות.
ויקטור בר גיל: קיבלתי את ההוראה בשבוע שעבר, ותוך 48 שעות הקמנו עיר שמשרד הביטחון וצה"ל בהחלט יכולים להתברך בה.
סופה לנדבר: לפי אלו קריטריונים פיניתם?
ויקטור בר גיל: קיבלנו את הרשימות מראשי הרשויות המקומיות.
ויקטור בר גיל: כך פעלנו.
רוברט אילטוב: כמה עולים חדשים יש שם?
ויקטור בר גיל: אין לי את ההתפלגות האתנית של האוכלוסיה.
רוברט אילטוב: זאת לא התפלגות אתנית.
ויקטור בר גיל: לא בדקתי את זה.
סופה לנדבר: הוא לא בדק את זה.
רוברט אילטוב: הוא מתנשא.
רוברט אילטוב: הוא מדבר בשפה כזאת שפשוט מעליבה אנשים.
רוברט אילטוב: זאת לא התפלגות אתנית, עם כל הכבוד.
סופה לנדבר: אני חושבת שהוא עשה את תפקידו.
רוברט אילטוב: הוא יכול להגיד שזה תפקידו ולדבר יפה, ולא להתנשא כאן.
ויקטור בר גיל: אני מציע שתבוא לעזור לי.
רוברט אילטוב: אני עזרתי מספיק, תאמין לי – לבד, בלי משרד הביטחון.
רוברט אילטוב: אנחנו פינינו יותר מ-5,000 איש דרך "ישראל ביתנו".
ויקטור בר גיל: תבורך.
ויקטור בר גיל: אגב, ביקרתי גם בעיר שהקים גיידמאק בניצנים, הקמנו את העיר שלנו על בסיס מה שלמדנו שם והפקנו לקחים.
ויקטור בר גיל: יישר כוח לאיש על מה שעשה.
ויקטור בר גיל: עשינו כמעט את אותו דבר – במודל אחר אבל לפי אותו קונספט.
סופה לנדבר: ראשית, אני חושבת שהעובדה שאנחנו נמצאים בארץ היא לא שבח, כי כל אחד – כל המנהיגים וכל האנשים בתפקיד היו צריכים להישאר במדינה, גם אני וגם אנשים רבים אחרים נשארו בארץ.
סופה לנדבר: אני חושבת שכך מתנהגים מנהיגים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: זו מלחמה של כולנו, ואלה החיילים של כולנו.
סופה לנדבר: אני מבינה שהכעס של חבר-הכנסת אילטוב לא מופנה כלפיך אלא כלפי ממשלת ישראל.
רוברט אילטוב: לא, גם על דרך ההתבטאות שלו אני מוחה.
סופה לנדבר: אבל זה באמת כעס עמוק.
סופה לנדבר: כיושבת-ראש הוועדה, אני לא עושה כאן אפליה בין אדם לאדם.
סופה לנדבר: לדעתי, כל אזרחי מדינת ישראל חשובים, ומובן שהחלשים ביותר נשארו במקום ולא קיבלו את העזרה הראויה, וחבל על כך.
סופה לנדבר: אנחנו לא קיימנו את הישיבה כדי לאסוף את כולם כאן; קיימנו את הישיבה בעקבות פניות רבות שקיבלנו.
סופה לנדבר: אני חושבת שכעס או חיוך של מי שנמצא כאן לא במקום, כי כולם צריכים לשרת את הציבור, והעורף צריך להיות חזק, אבל לא במילים אלא בתמיכת ממשלת ישראל.
סופה לנדבר: כך אני דורשת זאת, ואני חושבת שכך דורשים אזרחי ישראל.
סופה לנדבר: כמפלגה וכמנהיגים עשינו, ואני חושבת שכל מי שנמצא כאן ומי שלא נמצא כאן עשה את מה שהלב שלו אמר ומה שאפשר היה.
סופה לנדבר: כמפלגה, פעלנו מהיום הראשון.
סופה לנדבר: היינו בצפון וביקרנו במקומות.
סופה לנדבר: עד היום אנחנו נמצאים בקשר.
סופה לנדבר: איתרנו את האנשים ונתנו להם עזרה.
סופה לנדבר: פנינו לאנשים טובים.
סופה לנדבר: אבל אני כועסת על כך שאנשים טובים היו צריכים לעזור גיידמאק ואזרחים טובים בצפון ובדרום, שפתחו מקרר, פתחו כיס ונשמה.
סופה לנדבר: אבל כאשר ממשלת ישראל, שמהיום הראשון היתה חייבת להפנות את הפנים לקרית שמונה, לחיפה, לקריות, לבתי חולים ולאנשים השוהים במקלטים – איך קרה שהמקלטים היו במצב הזה?
סופה לנדבר: אבל זה לא נושא הישיבה, ואני לא רוצה להעביר את תשומת הלב למקלטים.
ויקטור בר גיל: מילה אחרונה: כל מה שעשינו הוא בהתאם להחלטת ראש הממשלה ולהחלטת מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
ויקטור בר גיל: כל מה שעשינו הוא בהתאם להחלטת מטה החירום שראש הממשלה הקים.
סופה לנדבר: האם היו שם קריטריונים לפינוי?
ויקטור בר גיל: קריטריונים לפינוי הועברו לרשויות המקומיות, לראשי הערים שקבעו מי צריך להעלות לאוטובוס ולפנות.
סופה לנדבר: חברת מועצת העיר חיפה, בבקשה.
יוליה שטראם: אני שמחה מאוד על הפסקת האש שמתחילה הבוקר.
יוליה שטראם: אולי זה לא הזמן ולא המקום, אבל אני רוצה לומר שחיפה היא העיר היפה והגדולה ביותר בצפון.
יוליה שטראם: היא לא היתה מוכנה כלל למלחמה.
יוליה שטראם: יכול להיות שמ-1948 לא נפלו טילים בחיפה, אבל המצב היה נורא.
יוליה שטראם: חשבנו שאנחנו העיר הגדולה ביותר, עם 31 חברי מועצה וכל השרים.
יוליה שטראם: יש 120 חברי כנסת, ובתוך חודש הגיעו שרים וחברי כנסת 5-6 פעמים.
יוליה שטראם: מה הם עשו?
יוליה שטראם: מהן ההחלטות?
יוליה שטראם: לא מקובל עלינו ולא על העיר.
יוליה שטראם: בעיר כרמיאל יש 390 מקלטים ובעיר חיפה 105 בלבד, כאשר רק 93 מתוכם פעלו.
יוליה שטראם: מה זה "פעלו"?
יוליה שטראם: הם היו פתוחים על ידי הציבור, ולא על ידי העיריה.
יוליה שטראם: הציבור הגיע בבוקר, כשנשמעה האזעקה הראשונה, שבר את הדלתות ונכנס למקלטים הציבוריים.
יוליה שטראם: המקלטים של התושבים בבניינים הפרטיים לא היו מוכנים בכלל – היו שם נגריות, מפעלים וכן הלאה.
יוליה שטראם: קיבלנו הודעות מפיקוד העורף על כך שזוהי מדיניות של עיריה, ושראש העיר צריך להחליט מה לעשות עם זה.
יוליה שטראם: חשבנו שזה יסתיים תוך שבוע, תוך שבועיים – אבל זה נמשך חודש שלם.
יוליה שטראם: לפני שבוע ,מחצית מהמקלטים היו סגורים.
יוליה שטראם: במקום להביא אספקה אוכל – העדיפו לסגור אותם.
יוליה שטראם: יש לי המון פניות – לא רק מחיפה; גם צפת וגם מעלות היו באותו מצב.
יוליה שטראם: בפיקוד העורף לא היו בעיות כאלה בתוך הערים בצפון, אבל הממשלה ופיקוד העורף צריכים לדאוג לכל התושבים.
יוליה שטראם: אני לא מדברת על האספקה של כל חיפה, אלא אולי על כל הקריות, אבל לערים כמו קרית שמונה ונהריה הם צריכים היו להביא את האספקה.
סופה לנדבר: איך התארגנתם בחיפה?
סופה לנדבר: מי היה אחראי על אספקת האוכל והמזון?
יוליה שטראם: לפי דיווח שקיבלתי – לא ראיתי באופן אישי את אספקות האוכל, ולא שמעתי מאנשים חלשים שישבו במקלטים שקיבלו את האוכל.
יוליה שטראם: בשבועיים הראשונים היו 250.
יוליה שטראם: לא ראיתי ולא שמעתי מאנשים חלשים, שישבו בתוך המקלטים, שהם קיבלו את האוכל.
יוליה שטראם: בתקופה הזאת מצאתי אולי 5-6 איש.
יוליה שטראם: טיפלתי בענין באופן פרטני.
יוליה שטראם: אין לנו אגף קליטה – יש לנו עמותה לקליטת עליה, והיא היתה סגורה במשך שלושה שבועות.
יוליה שטראם: רק לפני שבוע היא נפתחה.
יוליה שטראם: בזכות משרד הקליטה הארצי קיבלנו אוטובוס אחד לתל-אביב.
יוליה שטראם: זו היתה הפעם הראשונה שבה קיבלנו עזרה.
משה הראל: לא הגבלנו אתכם.
יוליה שטראם: לא נתווכח על מספר האוטובוסים, אבל זה לא מספיק.
יוליה שטראם: כל חלוקת האוכל בוצעה באופן אישי על ידי אנשים פרטיים – דרכי ודרך מפלגת "ישראל ביתנו", שעזרה.
יוליה שטראם: למרות פניותיי לעיריה, לא קיבלתי שום דבר.
יוליה שטראם: בשבועיים הראשונים היו 2,500 חבילות.
יוליה שטראם: חלקן נמסרו לעובדי חמ"ל – מי שעבד במוקד 106.
יוליה שטראם: יש לנו 11 בתי דיור והוסטלים, ובאופן אישי ביצענו את החלוקה.
יוליה שטראם: על משרד הרווחה לא שמעתי.
יוליה שטראם: גם כשמדברים על משרד הרווחה – בזמן המלחמה, 90% מהאנשים שבחיים לא פנו למשרד הרווחה, 90% שלא חשבו שיש מישהו בעיריה שמטפל בזמן שאין להם תרופות וטיטולים.
יוליה שטראם: הם היו כבר יותר חלשים מחלשים.
יוליה שטראם: היו אולי אנשים שהיה להם כסף, אבל אנשים היו בלחץ ובפחד, ולא יצאו מהמקלטים.
יוליה שטראם: הם ישבו במקלטים עם הילדים הקטנים במשך 8-9 ימים, ופנו למוקד 106.
יוליה שטראם: נכון, היו עובדים – מהנדסים שעבדו במוקד 106.
יוליה שטראם: הם קיבלו את הפניות, ורשמו את שם הפונים ואת הבקשה.
יוליה שטראם: אבל לא היה מי שבדק שהפניה טופלה.
יוליה שטראם: בזמן מלחמה יש 50% תוספת של אנשים שזקוקים לאספקת אוכל, טיטולים, תרופות ויציאה מהעיר.
יוליה שטראם: בזכות יו"ר הוועדה סופה לנדבר, שלחתי המון ילדים לקייטנות.
יוליה שטראם: שלחתי ילדים רבים לקייטנה של גיידמאק, ובנוסף תורמים פרטיים שילמו לנו בית-מלון ופתחו כל מני פנימיות.
יוליה שטראם: עשינו הכל באופן פרטי.
יוליה שטראם: לא יכול להיות אם חלילה המצב חוזר נהיה באותו המצב.
סופה לנדבר: נציג משרד הפנים, בבקשה.
ארז ליטן: ראשית, אני רוצה לחזק את ידיהם של התושבים.
ארז ליטן: אציין מה עשה משרד הפנים, וכמה מילים לגבי ההמשך.
ארז ליטן: השר שהה ימים רבים בביקורים בצפון, וכך גם המנכ"ל.
ארז ליטן: הסמנכ"ל והממונים על המחוז היו כל הזמן בשטח, בפגישות עם ראשי רשויות וצוותי החירום של הרשויות.
ארז ליטן: הם נתנו הנחיות וסיוע.
ארז ליטן: בנוסף, המשרד תיגבר את צוות הכבאות באמצעות העברת כבאים מהדרום והבאת כבאים מתנדבים גם מארצות-הברית ומצרפת.
ארז ליטן: צוות המשרד תוגבר כמובן בלשכות מנהל האוכלוסין שעבדו מלשכות אחרות ומההנהלה.
ארז ליטן: ביחס לתקציבים: מיד עם פרוץ האירועים, המשרד העניק לרשויות המקומיות 50 מיליוני ש"ח כדי שיוכלו להיערך ולסייע לתושבים.
רוברט אילטוב: לכל הרשויות?
ארז ליטן: לכל הרשויות בקו המוכרז כקו החירום.
רוברט אילטוב: כמה הייתם צריכים להעביר להם בשוטף?
ארז ליטן: אציג את הנתונים, ואם יהיו שאלות לאחר מכן – אענה.
ארז ליטן: מיד חילקו 50 מיליוני ש"ח למטרות האלה, בלי להתחשב בבעיות קודמות ובחובות קודמים, עם הדגש לסיוע לתושבים ולאוכלוסיה, ולבצע את הפעולות השוטפות – לא לסגירת חובות ודברים מן הסוג הזה.
ארז ליטן: בשבוע שעבר, חולקו 100 מיליוני ש"ח נוספים, כאשר הקריטריון המרכזי לחלוקה היה גודל האוכלוסיה בכל יישוב, ומספר הקטיושות או מספר הטילים שנפלו.
סופה לנדבר: אני מבינה שהעברתם כספים ומעבירים כספים.
סופה לנדבר: האם תוכל להסביר לי איך ייתכן מצב שבו מתקיימת אפליה בין התושבים.
סופה לנדבר: איך יכול להיות שבמקלטים מסוימים ובבתים – ולא לכולם היו מקלטים; דיברתי אתמול עם יוליה בלילה, ושאלתי אותה אם היא תרד הלילה למקלט.
סופה לנדבר: היא ענתה: איזה מקלט?
סופה לנדבר: אין לי מקלט בסביבה.
סופה לנדבר: מדובר בחברת מועצת העיר.
סופה לנדבר: אם כן, יש תושבים שנשארו בבתים.
סופה לנדבר: אם כן, אני מבקשת לשאול לפי אלו קריטריונים בוצעה החלוקה בעיריות ובמועצות?
סופה לנדבר: איך הם חילקו את המזון?
סופה לנדבר: איך קרה שחלק קיבלו וחלק לא קיבלו?
סופה לנדבר: חלק צעקו עד השמים ולא קיבלו עזרה או תמיכה.
ארז ליטן: יש בשאלה שלך שני מרכיבים: המרכיב הראשון הוא האופן שבו משרד הפנים חילק את הכסף לרשויות.
ארז ליטן: ציינתי שהכסף חולק בהתאם לקריטריונים הבסיסיים של גודל האוכלוסיה בכל יישוב.
ארז ליטן: הקו היה כמובן הקו שמשרד הביטחון הכריז עליו כקו של הרשויות שנמצאות בתחום העימות – גם רשויות שלא נפלו בהן טילים, אבל הן בתחום המאויים.
ארז ליטן: בנוסף, מספר הנפילות שנפלו בכל יישוב.
ארז ליטן: בהתאם לכך, הכסף חולק.
ארז ליטן: המרכיב השני של השאלה שלך מתייחס לאופן החלוקה של העיריות.
ארז ליטן: זה כבר לא באחריות שלנו.
ארז ליטן: אנחנו חושבים שצריך לחלק את זה בצורה הכי צודקת והכי רחבה.
סופה לנדבר: בתחום אחריותו של מי?
ארז ליטן: של העיריה.
סופה לנדבר: ומי מבצע את הפיקוח?
ארז ליטן: משרד הפנים לא יכול לקיים פיקוח אונליין על עשרות רשויות מקומיות.
ארז ליטן: הנחינו אותם באופן כללי ביחס לתחומי הסיוע.
ארז ליטן: בנוסף, המשרד העניק 15 מיליוני ש"ח לכבאות.
ארז ליטן: יש הרבה בעיות וצרכים – גם בציוד וגם בכיבוי מהאוויר.
ארז ליטן: חומרי מעכבי בעירה אזלו, וייבאו חומרים רבים נוספים.
ארז ליטן: בסך הכל ניתנו 15 מיליוני ש"ח לנושא הכבאות.
ארז ליטן: בנוסף, משרד הפנים חילק יותר מ-30 אלף מזרונים ליישובים בקו העימות כדי שהתושבים יוכלו לישון במקלטים ובמקומות המוגנים האחרים.
ארז ליטן: חולקו גם שמיכות ועוד כמה אלפי מזרנים לרשויות שקלטו אנשים מהצפון, כדי שיוכלו לשכן את התושבים המפונים.
סופה לנדבר: העיריות שאירחו, שקיבלו את תושבי הצפון, מקבלות גם הן תמיכה כספית?
ארז ליטן: הן לא קיבלו תמיכה כספית.
סופה לנדבר: אז מאלו תקציבים הם היו צריכים לתמוך במאות אלפי האנשים?
ארז ליטן: יש גורמים אחרים.
ארז ליטן: העיריה היא לא הגורם היחיד – יש את משרד הביטחון, משרד הרווחה ואחרים שסייעו.
ארז ליטן: המשרד השאיר יתרה קטנה מתוך 100 מיליון השקלים, ומתכוון לחלקה בין העיריות הקולטות האחרות, אבל זה עדיין לא ברור.
ארז ליטן: בנוסף, יש היערכות מבחינת רמת ההיערכות של המשרד.
ארז ליטן: היו דיונים על היום שאחרי.
ארז ליטן: הדיון האחרון התקיים אצל השר ביום חמישי האחרון.
ארז ליטן: ההנהלה נערכת לאופן שבו הדברים יטופלו ביום שאחרי.
ארז ליטן: כל החובות של המשרד כלפי כל הרשויות שולמו לרשויות.
ארז ליטן: כלומר, כל מענק האיזון, כל יתרות הכספים שהיו מגיעות לרשויות - - -
ארז ליטן: בשבועיים הקרובים.
סופה לנדבר: והמשכורות?
ארז ליטן: את המשכורות הרשות משלמת.
סופה לנדבר: מתי אתם מעבירים את הכספים לעיריות?
סופה לנדבר: בעוד שבועיים תעבירו?
ארז ליטן: אמרתי שבשבועיים האחרונים נסגרו כל החובות של המשרד כלפי כל הרשויות המקומיות בכל הקשור למענק האיזון.
רוברט אילטוב: כלומר, בשבועיים וחצי של הלחימה הם היו ללא כסף.
רוברט אילטוב: לא העברתם את החובות לפני כן.
ארז ליטן: לא אמרתי שהם היו ללא כסף.
ארז ליטן: יש שני דברים: חובות לא נוצרים כי למדינה אין כסף; חובות נוצרים בגלל כל מני בעיות.
ארז ליטן: יש סיבות לכך שמדינה לא משלמת את מענק האיזון לעיריה מסוימת.
רוברט אילטוב: יש מלחמה.
רוברט אילטוב: זאת הסיבה.
רוברט אילטוב: צריך להעביר כסף.
רוברט אילטוב: למה המתינו?
ארז ליטן: אני אומר שלפני כשבועיים ויתרו על כל הבעיות האלה, והשלימו לכל הרשויות את כל מענק האיזון.
ארז ליטן: התיישרו בקו איתם.
ארז ליטן: דבר נוסף שרציתי לומר בשם הממשלה: משרד ראש הממשלה שלא מיוצג כאן, ואגף תכנון ומדיניות, קיים בשלוש השבועות האחרונים צוות בינמשרדי שכלל את כל משרדי הממשלה במטרה לטפל ביום שאחרי.
ארז ליטן: הוכן מסמך עבודה לגבי הטיפול ביום שאחרי, ונקבעו בו הקמה של כמה ועדות - - -
סופה לנדבר: מדוע לא קיבלנו את המסמך הזה כוועדה לפניות הציבור?
סופה לנדבר: אנחנו לא ראויים לכך?
ארז ליטן: אינני יודע.
ארז ליטן: אני יודע שהמסמך הזה אושר.
סופה לנדבר: אני מקווה שמשרד ראש הממשלה יהיה מוכן ליום שאחרי בשונה מהאופן שבו הוא היה מוכן לחודש המלחמה.
ארז ליטן: אמסור להם את הדברים, ואשתדל שהם יעבירו אלייך את החומר.