GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחום עידו: בנוסף, צריך לזכור שגם לעובדות הסוציאליות יש ילדים.
נחום עידו: הרבה מאוד לא יכלו להגיע לעבודה.
נחום עידו: לכן תיגברנו אותן כמשרד – הוצאנו ממרכז הארץ עובדים סוציאליים, שיתגברו אותן.
נחום עידו: הדרך השניה ליצירת קשר היא דרך מוקד 106; הוא או משפחתו מתקשרים ל-106.
בנימין אלון: באזור עליו אתה מדבר – קו עימות שהיו במקלטים חודש שלם – לא שמעת על מקרים בקרית שמונה של אנשים שעונים על הקריטריונים של משרד הרווחה, שנשארו במקלטים במשך כל החודש, בלא שאיש יידע על כך?
נחום עידו: אני לא שמעתי על מקרים כאלה.
נחום עידו: יכול להיות שהיו מקרים כאלה.
נחום עידו: אני שב ואומר שהיו רשויות שבהן הרשות עדיין לא מתפקדת כמו שצריך, וזה כולל גם חלק מהעובדים הסוציאליים, שלא באים לעבודה או שכן באים לעבודה בשעות מסוימות.
נחום עידו: גם העובדים הסוציאליים שבאים כורעים תחת הנטל, כי מדובר בעבודה 24 שעות ביממה.
נחום עידו: העובדים הסוציאליים נמצאים במוקדי החירום, ועונים.
נחום עידו: פינינו אלפי אנשים, והתחלנו גם בפעולות של ריענון של אלפי אנשים.
נחום עידו: מדובר ב-3,000 מוגבלים וב-500 זקנים נוספים.
נחום עידו: פינינו 4,000 זקנים לריענון – למשך שבוע, ובחזרה.
סופה לנדבר: כמה מתוכם אנשים שהיו מרותקים למיטה והיו צריכים לקבל טיפול?
נחום עידו: היו 250 זקנים, ו-3,000 נכים ומפגרים.
סופה לנדבר: במשך חודש ימים היו250 פניות בלבד?
סופה לנדבר: בישיבה הקודמת אמרת 300, והיום מדובר ב-250.
סופה לנדבר: כנראה, אין לך רשימה מדויקת.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך להעביר את כל הרשימות של האנשים שביקשו לקבל את הטיפול וקיבלו, ואת מי שביקשו לקבל טיפול ולא קיבלו אותו.
נחום עידו: אם תרצי, תקבלי רשימה שמית.
בנימין אלון: לפני שאתה עובר לנושא המזון, עליו ביקשת לפרט, אבקש לשאול: אתה מדבר על אוכלוסיה חלשה מאוד.
בנימין אלון: דיבר כאן דוד תושב קרית שמונה, ושאל שאלה רצינית מאוד: מה היו הקריטריונים של עיריה, כשהיא שלחה לרענון אנשים שאינם נכים.
בנימין אלון: אני לא יודע אם אתה מכיר את נוהל שעת פינוי, שהתקבל בהחלטת ממשלה ב-2001, שמתייחס ל-25 אלף איש – לאו דווקא של מקרים כאלה – שהממשלה אמורה למיין ולקחת?
בנימין אלון: חתמו חוזים עם בתי מלון ואכסניות נוער.
בנימין אלון: האם הייתם מודעים לנוהל הזה?
נחום עידו: אני לא מכיר את הנוהל הזה.
נחום עידו: אני נמצא כל בוקר בישיבה בנושא חירום במשרד שלנו, ואף אחד לא הזכיר נוהל כזה.
בנימין אלון: ב-2001 היתה החלטת ממשלה עם תכניות מגירה ועם חוזים חתומים.
בנימין אלון: כשר תיירות, אני זוכר: 6,000 מקומות בבתי מלון ו-6,000 מקומות באכסניות נוער, כדי שלא יקרה מצב שבו מי שיש לו פרוטקציות וקשרים מגיע לריענון, ומי שאין לו קשרים נשאר במקלטים.
בנימין אלון: פשוט לא ביצעו החלטה קיימת.
סופה לנדבר: במשך שעה ויותר, אנחנו מנסים להגיע לרשימות ולקריטריונים - לפי אלו קריטריונים היתה החלוקה?
בנימין אלון: זאת לא טענה דווקא לשכבה החלשה שעליה אתה מופקד, אבל גם עליך זה יכול היה להקל.
בנימין אלון: אני מציע לך לעיין ולבדוק – ב-11 בנובמבר 2001 התקבלה החלטה.
בנימין אלון: יש חוברת נוהל של מל"ח, שאמורים היו אמורים לבצע, ושום דבר מזה לא בוצע.
בנימין אלון: הייתי בחיספין עם קבוצה של חבר'ה מקרית שמונה.
בנימין אלון: שמחתי להיות אתם, אבל גם מהם הבנתיאיך הקריטריונים פעלו – איך הגיעו ומי הגיע.
דוד אלחדד: חיספין הגיעו מהיום הראשון.
סופה לנדבר: אני חושבת שלפי כל היגיון במדינת ישראל יש תוכניות למצב חירום, ומישהו צריך היה לבצע את התוכניות האלה.
בנימין אלון: בעקבות "ענבי זעם" יצאה תוכנית.
בנימין אלון: נחתמו חוזים עם בתי מלון.
בנימין אלון: אני עומד על המילה שלי – אני יכול להראות את זה.
בנימין אלון: נחתמו חוזים עם בתי מלון ועם אכסניות נוער, והיו 25 אלף מיטות מסודרות בתנאים מאוד מסודרים.
בנימין אלון: פשוט לא בוצע.
בנימין אלון: אתה אומר שזה אפילו לא דווח.
נחום עידו: אני לא שמעתי על כך.
נחום עידו: אני יודע שהממשלה לא החליטה להכריז על מצב חירום, ולכן כל הנושא של מל"ח - - -
בנימין אלון: זה לא חייב הכרזה על מצב חירום.
בנימין אלון: ההחלטה אומרת כשיש מקום מותקף בקו עימות, בדיוק במקרה כמו זה של "ענבי זעם", או כשיש התקפת טילים, כמו בתקופת מלחמת המפרץ.
בנימין אלון: זה נקרא נוהל שעת פינוי.
חיליק סופר: או אסון טבע.
נחום עידו: מבחינת משרד הרווחה, היה לנו נוהל בנושא הזה להוציא קודם כל את האנשים שממש תחת אחריותנו.
נחום עידו: לכן התחלנו קודם כל במסגרות שלמות שלנו, של משרד הרווחה, שראינו שאין בהם מקלטים או דברים מן הסוג הזה.
נחום עידו: פינינו אותם, ואחר כך אנשים מהקהילה.
נחום עידו: בהחלט, אם היה לנו יותר מקום, היינו מפנים עוד אנשים.
נחום עידו: בענין הזה, אין קשר לשאלה אם האדם רשום בלשכת הרווחה או לא רשום.
נחום עידו: לגבי המזון: אני לא יודע איפה כתוב מי אחראי לנושא המזון.
נחום עידו: אני לא בטוח שזה משרד הרווחה.
נחום עידו: עם זאת, לאור מה שראינו בימים הראשונים, החלטנו להיכנס לענין ולקבל על עצמנו את האחריות.
נחום עידו: מנכ"ל המשרד ריכז אצלו במשרד את מנהלי העמותות הגדולות שסיפקו מזון באותו זמן.
נחום עידו: אני מדבר על יום שלישי, כלומר היום החמישי ללחימה.
נחום עידו: הוא ריכז את הקרן לידידות, מאיר פנים וכל העמותות שטיפלו בכך.
נחום עידו: לקחנו על עצמנו לנהל את כל הנושא של דחיפת המזון לצפון.
נחום עידו: העמותות עבדו בשיתוף פעולה איתנו.
נחום עידו: הממשלה חתמה אתם על חוזה – היא גם שילמה את מחצית העלות.
נחום עידו: בהתחלה היה סיכום על 4 מיליוני ש"ח של הממשלה, ובשבוע שעבר 4 מיליוני ש"ח נוספים.
נחום עידו: ההחלטה אמרה שראש רשות מקומית צריך להתקשר למטה המחוז של משרד הרווחה, ולציין מדי יום כמה מנות הוא צריך לקבל, והוא יקבל את כל מה שהוא צריך.
נחום עידו: התנאי הוא שהוא גם יחלק אותן, כי לנו כמשרד הרווחה אין אפשרות לחלק – אין לנו עובדים.
נחום עידו: ראש הרשות הוא מי שצריך להכיר היטב את הרשות, את האנשים שלו.
נחום עידו: לא הגבלנו אותם בשום דבר.
נחום עידו: לא קבענו קריטריונים.
נחום עידו: רק אתמול קבענו קריטריונים, בפעם הראשונה.
יוליה שטראם: איך חילקתם אוכל?
נחום עידו: אסביר: ראש עירית קרית שמונה, חיים ברביבאי, התקשר ואמר שהוא זקוק ל-10,000 מנות – אינני זוכר את המספר במדויק כי הרשימות לא נמצאות אתי כאן – ולמחרת הוא קיבל 10,000 מנות חמות, והוא אמור לחלק את זה.
נחום עידו: אם הוא לא חילק את זה כמו שצריך, כפי ששמעתי כאן מסגנו, זו בעיה של הרשות המקומית.
נחום עידו: אגב, ביום שישי פרסמנו ברדיו שכל מי שלא קיבל וחושב שצריך לקבל, שיתקשר ל-118 או לפיקוד העורף.
נחום עידו: בסך הכל, אחרי שהיו פניות ברדיו ובטלוויזיה – פרסמו את זה בחדשות עצמן בגלי צה"ל וגם בערוץ 10 בכתוביות – היו בסך הכל כ-400 פניות מהצפון, 200 מתוכן מחיפה, וחיפה לא בקריטריונים שלנו.
נחום עידו: היו 50-60 פניות נוספות מקרית שמונה, והיתר ממספר רשויות קטנות נוספות, והצלחנו איכשהו לספק אותן.
נחום עידו: המטה שהקמנו פעל ופועל כל יום.
נחום עידו: בשבוע שעבר, למשל, התקשרו אלינו מצפת בשעה 21:00 ואמרו שאין טיטולים, פתחו ב-2100 את מפעל חוגלה במיוחד בשבילנו כדי להוציא טיטולים ולספק אותם למקום.
נחום עידו: וכך הלאה לגבי כל הדברים הללו.
נחום עידו: אומר שוב שהחלוקה עצמה היתה ברשות המקומית.
נחום עידו: כשראינו שיש בעיות, ביקשנו מפיקוד העורף שיכניס לשם חיילים.
נחום עידו: באמת, כעבור שבוע או עשרה ימים מתחילת הלחימה פיקוד העורף הכניס חיילים נוספים לצורך הנושא של המזון, כדי שהם יסייעו לרשויות המקומיות.
בנימין אלון: מלבד העובדות הסוציאליות, האם יש לכם סניף בצפון?
נחום עידו: יש לנו מחוז צפוני.
בנימין אלון: האם הוא היה פתוח כרגיל?
נחום עידו: המחוז שלנו היה פתוח, אבל יש להבין שההנחיות של פיקוד העורף הן שאדם חייב להיות במקום שבו יש לו מרחב מוגן שהוא יכול לשהות בו במקרה של אזעקה.
נחום עידו: במרחב המוגן של משרד הרווחה בצפון יש מקום ל-40 איש, וההנחיות של קצין הביטחון שלנו אמרו ש-40 איש בלבד מתוך 300 יהיו במשרד.
בנימין אלון: והמשרד היה פתוח?
נחום עידו: המשרד היה פתוח, כולל ששי שבת, כאשר יתר המפקחים שלנו הסתובבו בשטח.
נחום עידו: אגב, מאחר שרוב העובדות הסוציאליות הן נשים עם ילדים, וגם הן גרות בקו העימות, מי שלא הגיעה – היתה לה הצדקה.
ריקי לוין: לפני שאדבר על היום שאחרי, אני רוצה לספר על פעולות שהמשרד נקט בהן מיד עם תחילתה של הלחימה.
ריקי לוין: ישבתי אתמול כשעה רק למפות את הפעולות האלה, כי מדובר בפעולות רבות.
ריקי לוין: צריך לזכור שבתקופה שפרצה המלחמה הילדים היו בחופשת הקיץ.
ריקי לוין: יחד עם זאת, מיד הוקם במשרד מטה חירום בראשות השרה ומנכ"ל המשרד, והתחלנו לנקוט פעולות שאפרט.
ריקי לוין: ראשית, השירות הפסיכולוגי שלנו נערך לתיגבור היועצים והפסיכולוגים שנמצאים בצפון הארץ.
סופה לנדבר: אם אדם זקוק היום לעזרה פסיכולוגית, למי הוא צריך לפנות?
ריקי לוין: ראשית, יש לנו פסיכולוגים חינוכיים ברשויות המקומיות, בקווים 106 ו-107.
ריקי לוין: יש לנו בנוסף קווי טלפון לשירות הציבור: בצפון: 6500109/110-04.
ריקי לוין: בחיפה: 9549244/9-04.
ריקי לוין: כמובן, יש לנו גם את הקו הפתוח לפניות תלמידים.
ריקי לוין: יש גם מרכז המידע באגף לפניות הציבור של המשרד.
ריקי לוין: הטלפון של הקו הפתוח לפניות תלמידים הוא: 2003-222-800-1.
ריקי לוין: זה בשפות שונות, כולל רוסית ואמהרית.
ריקי לוין: מספר הטלפון של מרכז המידע, גם בשיגרה, הוא: 0025-25-800-1.
ריקי לוין: היתה חלוקה של ערכות הפעלה ומשחקים לילדים שנמצאים במקלטים.
ריקי לוין: חולקו 1,500 ערכות, לרבות 220 ערכות לילדי המגזר הערבי.
סופה לנדבר: אני פונה לחברי מועצת העיר – האם שמעתם על כך?
יוליה שטראם: אין כבר על מה לשמוע.
דוד אלחדד: מדברים כאן על חלוקות.
דוד אלחדד: אתם יודעים מי מחלק את זה?
ריקי לוין: בנוסף, נמצאו פתרונות מגורים למשפחות מצפון הארץ בכל מני פנימיות וכפרי נוער ברחבי הארץ.
ריקי לוין: כך למשל: באלוני יצחק, בהדסים, ברעות ובהדסה נעורים.
ריקי לוין: היו בסך-הכל 600 אורחים.
ריקי לוין: בכפרי נוער נוספים היו 3,370 אורחים נוספים.
ריקי לוין: אנחנו יכולים לומר שבשבועיים של סוף חודש יולי – מ-15 ביולי ועד 30 ביולי – היו לנו 10,000 תושבים ב-60 כפרי נוער ופנימיות.
סופה לנדבר: האם אתם ערוכים לשבועיים הבאים?
ריקי לוין: כן.
סופה לנדבר: לאן אנשים צריכים לפנות?
ריקי לוין: הם צריכים לפנות למינהל לחינוך התיישבותי.
ריקי לוין: מיד אמצא את מספר הטלפון ואמסור אותו.
בנימין אלון: גברתי, האם היית מודעת לנוהל שעת פינוי, במסגרתו יש חוזים חתומים ל-6,000 מקומות באכסניות נוער של משרד החינוך, והם מחויבים לתת מענה לקו העימות?
ריקי לוין: זאת לא שאלה שצריכה להיות מופנית אליי אלא יותר למנהל המינהל.
בנימין אלון: אני שואל אם היית מודעת.
ריקי לוין: אני לא, כי בתפקידי אני מנהלת את האגף לפניות הציבור, ומטבע הדברים אני לא צריכה להיות מודעת לכך.
ריקי לוין: עם זאת, כמעט קרוב לוודאי שמנהל המינהל לחינוך התיישבותי, מר יחיאל שילה, מכיר את הנוהל, כי ההתארגנות כאן היתה מהירה מאוד.
יוליה שטראם: - - -
סופה לנדבר: איך אתם ערוכים ל-1 בספטמבר?
ריקי לוין: הייתי רוצה לציין דבר נוסף לגבי ילדי החינוך המיוחד, שזו אחת האוכלוסיות החלשות שלנו:
ריקי לוין: פורסמו הנחיות כיצד להתמודד עם הילדים האלה, והוצעו מוסדות לילדים האלה במוסדות חינוך במרכז הארץ, בהתאם ללקות.
סופה לנדבר: כמה ילדים קיבלו טיפול?
ריקי לוין: אינני יודעת.
ריקי לוין: הנתון הזה איננו לפניי.
ריקי לוין: אני יכולה להמציא לוועדה בהמשך.
ריקי לוין: דיברו כאן על אומנים מובילים צפונה, ואני רוצה לציין שגם לנו היה מיזם כזה במשרד החינוך.
ריקי לוין: יותר מ-23 אלף ילדים הוצאו לפעילויות שונות לפרקי זמן שונים מקו העימות.
ריקי לוין: היו כאלה שיצאו לפעילות הפגתית של יום, והיו מי שיצאו לשלושה ימים.
סופה לנדבר: לפי אלו קריטריונים?
סופה לנדבר: מול מי הונהגו הקריטריונים?
ריקי לוין: אני חושבת שזה היה בעיקר מול הרשויות המקומיות.
ריקי לוין: יש לנו את אנשי מינהל חברה ונוער, שעובדים מול הרשויות המקומיות – גם בעיתות שיגרה ולא רק בחירום – ואני מניחה שזה היה מתואם אתם.
ריקי לוין: היתה גם חתימה על אמנת הסטודנט במערכת להשכלה גבוהה לתנאים והקלות להם זכאים סטודנטים שלימודיהם נפגעו עקב המצב הביטחוני.
ריקי לוין: שרת החינוך הובילה את המהלך של חתימה על האמנה.
ריקי לוין: בנוסף, פתחנו מערך ייעוץ ותמיכה פסיכולוגי רב-תחומי לעובדי ההוראה.
ריקי לוין: זה ללא תשלום עד סוף חודש אוגוסט.
סופה לנדבר: האזרחים צופים בנו היום מהבית, והילדים נמצאים בחרדה ובלחץ.
סופה לנדבר: בכל זאת עברנו חודש קשה מאוד, והם רוצים לקבל עזרה ממשרד החינוך.
סופה לנדבר: לפי הקריטריונים – או בלעדיהם – למי הם צריכים לפנות?
ריקי לוין: ראשית, אני מציעה לפנות לאותם קווי טלפון שציינתי קודם – גם למוקדי החירום שלנו בצפון ובחיפה, גם למרכז המידע של האגף לפניות הציבור, גם לקו הפתוח לתלמידים.
ריקי לוין: כל האנשים שם יודעים להפנות את הפונים לגורמים המסייעים.
ריקי לוין: בנוגע ליום שאחרי: כבר מחר יוצאים צוותים של מינהל הפיתוח לשטח לגבי אותם מוסדות חינוך שנפגעו.
ריקי לוין: למזלנו הרב, הפגיעות לא רבות, וגם לא במספר גדול של מבנים.
ריקי לוין: בתי הספר כבר נפתחים להיערכות ב-15 באוגוסט.
ריקי לוין: כל מנהל בית ספר כבר אמור ליצור קשר עם המורים ועם הילדים שהוא מכיר, אתם הוא יוצר קשר כדי לראות אם יש בעיה, מי יתייצב בבית הספר ומי לא – לזהות את כיסי הבעיות.
סופה לנדבר: אתם ערוכים לפתוח את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר, גם בצפון, אם המצב יהיה שקט?
ריקי לוין: אנחנו רוצים להתחיל את שנת הלימודים כסדרה בכל המקומות, ובמתכונת מיוחדת בחיפה ובצפון.
ריקי לוין: משמע: הלימודים בתחילתם לא יהיו מאוד לימודיים ורציניים אלא יותר פעולות חווייתיות והפגתיות, כדי להכניס את הילדים שעברו וחוו טראומה כל כך גדולה לתלם הלימודים בהדרגה.
סופה לנדבר: במצב רגיל, מה היחס בין פסיכולוג אחד למספר התלמידים?
ריקי לוין: אני לא יודעת לומר לך את זה.
ריקי לוין: מלבד פסיכולוגים, יש לנו גם יועצים חינוכיים.
ריקי לוין: בפתיחת שנת הלימודים, אנחנו בשאיפה שיהיה יועץ חינוכי או פסיכולוג.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל מכם בכתב פרטים לגבי תיגבור הפסיכולוגים הצפוי.
רחל שילה: המלחמה התחילה ביום רביעי, וביום ראשון פתחנו את כפרי הנוער שלנו ואכלסנו את ילדי מרכזי הקליטה ברחבי הארץ.
רחל שילה: נתנו להם תכנית העשרה חינוכית ופעילות חברתית.
רחל שילה: במהלך אותו שבוע, התחלנו לפרסם בטלוויזיה בכתוביות, והבאנו ילדים מצפון הארץ לפנימיות ברחבי הארץ.
רחל שילה: הגענו ל-11 אלף תלמידים בכל רחבי הארץ.
סופה לנדבר: אני צריכה לומר שהתארגנתם מהר מאוד.
רחל שילה: התארגנו בצורה בלתי רגילה, לדעתי.
רחל שילה: מיזגנו יותר מ-1,700 מקלטים ברחבי הצפון, כולל טלוויזיות.
רחל שילה: כל זאת נעשה בתרומות קהילת צפון אמריקה, מדינות קרן היסוד ונדבנים ישראלים בארץ.
רחל שילה: כרגע אנחנו חושבים על היום שאחרי.
רחל שילה: גם כאן אנחנו כבר מאורגנים.
בנימין אלון: המזגנים חוברו למקלטים, או היו מונחים?
רחל שילה: לא.
רחל שילה: אנחנו התקנו אותם.
רחל שילה: דאגנו שהם יותקנו.
יוליה שטראם: גם בחיפה?
רחל שילה: גם בחיפה.
יוליה שטראם: גברתי, בהחלטה יש החלטה שלא להתקין מזגנים במקלטים אלא בבתי ספר.
רחל שילה: אני אומרת לך שבכל רחבי הצפון התקנו.
רחל שילה: אנחנו מבקרים בכל מקום שבו אנחנו מבצעים עבודה.
רחל שילה: מעבר לכך, בכל פנימיה שיש בה ילדים עוברת בכל יום סיירת ביקורים כדי לוודא שהילדים מקבלים את מה שהובטח לנו ואת החוזים שנחתמו.
רחל שילה: מעבר לכך, אנחנו כבר ביום שאחרי.
רחל שילה: בשבוע הבא יהיו כבר פרסומים בעיתונות, לפיהם חיילים שקיבלו צו שמונה יהיו זכאים לקבל חלקיות של מילגת לימודים.
רחל שילה: אנחנו עומדים לבצע תמיכה פסיכולוגית לילדים.
בנימין אלון: האם המזגנים היו דרך הרשויות המקומיות?
רחל שילה: הסוכנות דאגה לרכוש את המזגנים ולהתקין אותם.
דוד אלחדד: בקרית שמונה הסוכנות התקינה אותם?
רחל שילה: היא התקינה אותם בכל רחבי הצפון.
דוד אלחדד: זה לא נכון.
דוד אלחדד: לא התקינו אף מזגן.
בוריס סייקלובסקי: אולי בשתי מקלטים.
רחל שילה: הם לא הביאו כסף.
רחל שילה: אני אומרת לכם שהפעם לא הבאנו כסף; הפעם המחלקה ללוגיסטיקה בסוכנות היהודית הלכה לכל המקומות ודאגה שהדברים יותקנו ושלאוכלוסיה יהיה קל ונוח יותר לשהות במקלטים.
בנימין אלון: אני רק שואל: ישירות, או דרך הרשויות המקומיות?
בנימין אלון: זה לא פשע דרך הרשויות.
רחל שילה: אני אומרת: ישירות.
רחל שילה: יכול להיות שאת רשימת המקלטים הרשויות סיפקו, אבל אנחנו סיפקנו את ההתקנה.
רחל שילה: אנשים שלנו דאגו שהכל יותקן, ישירות.
רחל שילה: מעבר לכך, אנחנו נותנים השתתפות בחוגים לילדים אחר הצהריים.
רחל שילה: אנחנו נדאג לילקוטים וציוד ראשוני לילדי בתי הספר.
רחל שילה: זה בנוגע ליום שאחרי.
רחל שילה: כרגע אנחנו עסוקים בכך, ומדי יום יש לנו ישיבת מטה וכל יום אנחנו יודעים לאן אנחנו ממשיכים.
שמעון יפרח: הקמנו מטה בתחילת המלחמה, ביום הראשון.
שמעון יפרח: למזלי, השתחררתי מפיקוד העורף לפני חצי שנה, והנושא בהיר לי.
שמעון יפרח: המטה הזה סינכרן גם את המדיניות של פיקוד העורף מול התמ"ת, וגם מול יתר המשרדים.
שמעון יפרח: הקמנו צוותים חוץ-משרדיים כמו בנקים וכדומה.
שמעון יפרח: טיפלנו בעסקים קטנים במהלך המלחמה, וטיפלנו במפעלים קיומיים.
שמעון יפרח: בנוסף, עמדנו בקשר עם גופים כמו הג'וינט כדי לסייע לכל אותם גופים.
שמעון יפרח: המחוז הצפוני שלנו עבד כמו סיירת מטכ"ל – הוא היה בשטח כל הזמן.
שמעון יפרח: אין כאן גופי תעשיה, אבל בכל מקום הסתובבו כל הצוותים שם על פי המדיניות של פיקוד העורף.
יורם לוי: בקצרה: היינו מאוד מעורבים בפעילות מול הגופים, כמו עסקים קטנים או התאגדויות של תעשיה, מלאכה וכולי.
יורם לוי: אני חושב שהמשרד הצליח מההתחלה ליצור ולשפר בהרבה מקרים את התנאים שהעסקים הקטנים היו זכאים להם.
יורם לוי: אני חושב שבנקודה הזאת עשינו הרבה עבודה.
יורם לוי: נדמה לי שבפורום הזה לא כדאי להרחיב, אבל נעשתה עבודה מאוד יסודית.
בנימין אלון: ראשית, אני מודה לך על היוזמה של הכינוס בנושא הזה.
בנימין אלון: בימים מלאי-ספק אלה, אנחנו לא יודעים לאן פניה של מדינת ישראל, וכמה מתוך הדיון הזה הוא דיון של חקירה על העבר וכמה הכנה לעתיד.
בנימין אלון: מה שמרגיז אותי בנושא הפינוי הוא שלא ביצעו את תוכניות המגירה שתוכננו בדיוק למצב הזה – שלא ייווצר מצב של פרוטקציות וחלוקה לא צודקת ביחס למי שזוכה לריענון, אלא הממשלה ביוזמתה תיזום ותכוון את הדברים האלה מבלי לסמוך על נדבנים בלבד.
בנימין אלון: עם כל הכבוד לנדבנים, לגיידמאק ולמדרשה בחיספין שביקרתי בה, ולגופים רבים נוספים אחרים, כפרים ומושבים והמון אנשים פרטיים, הם לא יכולים למיין את האנשים.
בנימין אלון: כך שכשיש תוכנית ולא מבצעים אותה, זה חורה מאוד.
בנימין אלון: אני מקווה שזה ייבדק מול מל"ח ומול כל מי שהיו אמורים להפעיל את התוכנית הזאת מול הממשלה שהיתה אמורה לבצע את זה.
בנימין אלון: אני מקווה שמסקנות יוסקו, ושכשתוכניות ייכתבו עם מסקנות, שמישהו ידאג גם לביצוען.
סופה לנדבר: לסיכום, אני רוצה להודות לכם על שהגעתם.
סופה לנדבר: אינני רוצה לחלק מחמאות, כי אני חושבת שבזמן המלחמה – וחבר הכנסת בני אלון, שכיהן כשר בממשלה הקודמת, אמר ונאמרו כאן דברים, לפיהם היו תוכניות.
סופה לנדבר: אינני יודעת מדוע לא ביצעו את התוכניות ולמה לא הוציאו אותן מהמגירות.
סופה לנדבר: מישהו כנראה יצטרך להפיק לקחים.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר שחמור ביותר בעיניי שהיתה חסרה לוגיסטיקה.
סופה לנדבר: היו עיריות ומועצות חזקות, שטיפלו בענין.
סופה לנדבר: עם זאת, קיבלנו פניות רבות של תושבים ואזרחים חלשים, שלא קיבלו את הטיפול הראוי שהיו צריכים לקבל, ולא קיבלו.
סופה לנדבר: הדבר הזה חמור ביותר.
סופה לנדבר: מדובר בשעות קשות, שעות של מלחמה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים ללמוד מהמלחמה הזאת.
סופה לנדבר: נצטרך לבצע בדיקות – למה לא היה פיקוח במקום – ולהפיק לקחים.
סופה לנדבר: כוועדה, אנחנו מבקשים לקבל ממשרדי הממשלה את התוכניות לשיקום אחרי המלחמה.
סופה לנדבר: תודה לכם על שהגעתם, הישיבה נעולה.
סופה לנדבר: בצירוף מקרים, היום אנחנו נמצאים ביום הקשיש בכנסת ואני מעט נבוכה וכבר אמרתי באחת הוועדות היום, שאנחנו נזכרים בקשישים רק ביום אחד בשנה, ביום הקשיש.
סופה לנדבר: זה יום של העולם כולו, אבל אני חושבת שקשה לי בגלל שבעצם יש איזה שהוא כתם על המוראל של המדינה מפני שחלק גדול מהקשישים, שליש מקשישי המדינה, חיים מתחת לקו העוני.
סופה לנדבר: הכסף מהרווחה שהם מקבלים, מביטוח לאומי, אלו שחיים ולא הספיקו לקבל במדינת ישראל פנסיה, חיים במצב קשה מאוד.
סופה לנדבר: לפני מספר ימים ספרתי שאחרי שיש להם תשלומים מסוימים כמו תשלומי טלוויזיה, טלפון, גז, חשמל, השתתפות בשכירות בגלל שהחלק שנמצא בלי דיור מוגן וצריך להשכיר את הדירה, אז הם צריכים להוסיף מכספם עוד סכום מסוים, אז לא נשאר להם לחיים ותרופות ואדם שמתקרב לגיל מסוים יש לו צרכים לתרופות ולכן אני סבורה שהמדינה תעשה טוב אם תהיה חקיקה שמיועדת לקשישים, למבוגרים, שהרי כולנו נהיה כאלו.
סופה לנדבר: הגשתי חוק עם חברי כנסת נוספים, שכמו שיש ביטוח בריאות, צריך להיות ביטוח פנסיה, שכל אדם יוכל לחיות בכבוד במדינה שלנו.
סופה לנדבר: אולם לא למטרה זו התאספנו היום.
סופה לנדבר: קיבלנו בוועדת הפניות לא מעט פניות שגורמות לאי-נוחות ולכעס מסוים וזה שינויים במבחן הערכת התלות שנערך.
סופה לנדבר: תודה למי שערך לנו והגיש את כל החומר, היושב לשמאלי, ובעצם תודה לך על החומר שאתה מגיש לנו תמיד בצורה מקצועית.
סופה לנדבר: החומר שהוגש היום מצביע על כמה דברים.
סופה לנדבר: קיבלנו תלונות מכעיסות.
סופה לנדבר: אם אדם בן 80 מבקש עזרה בבית שמגיעה לו לפי החוק ומקבל סירוב אחרי סירוב, אני רוצה שתסבירו לי איך זה קורה.
סופה לנדבר: אני מבינה שבעצם מה שהכינו לנו זה חומר שמתוך האנשים שפונים לקבל את האישור ותובעים לקבל את האישור הסיעודי מהביטוח הלאומי, בעצם 50% כמעט, רק 46%, 47%, מקבלים אישור, היתר מקבלים סירוב.
סופה לנדבר: אינני יודעת איך זה קורה משום שאני מתארת לעצמי עם כולם, אבל אני יודעת שאנשים שעברו שואה במדינה, אנשים שלא במדינה, בעולם, אנשים שבעצם אני יודעת נניח המנטאליות של העולים ממדינות חבר העמים, כאשר מגיעים ואומרים – תסגור כפתור, תפתח כפתור, תלך לשירותים, על-מנת לבדוק עד כמה הם עצמאיים, אנחנו מקבלים גם בפניות שקודם כל המנטאליות של האנשים האלו היא לא להראות שהם נמצאים במצוקה והם בקשיים רבים מנסים כן לסגור, כן לפתוח, והמון אנשים שפנו אלינו דווחו על מבוכה שנגרמה להם בשל המבחן הזה שבעצם מכניס אותם למצב לא סימפאטי.
סופה לנדבר: אמנם במכרז שלנו אומרים אנשי הביטוח הלאומי שבעצם האנשים מרוצים מהמצב, אבל הסקר מתייחס רק לאנשים שכן קיבלו אישור.
סופה לנדבר: מה הסקר אומר על אנשים שלא קיבלו אישור?
סופה לנדבר: בפגרה קיבלתי שיחת טלפון בשבע בבוקר, מאישה בגיל 80 פלוס, התקשרה אלי ואומרת – נבחנתי שש פעמים, אני גרה לבד, אין לי אף אחד, בעלי נפטר לפני כמה שנים, ואיך קורה דבר כזה שמסרבים לי פעם אחרי פעם?
סופה לנדבר: אני לבד בבית, יש לי סחרחורת, יש לי המון מחלות, אני לא מסוגלת לבד.
סופה לנדבר: אז אני חושבת שאתם תצטרכו להסביר איך לאנשים בגיל 80 פלוס, אתם מסרבים לתת עזרה.
סופה לנדבר: תקריאי לי את המקרים, בבקשה.
סופה לנדבר: נעשה את זה בלי שמות, נציין מקרה ראשון, שני, שלישי וכן הלאה.
סופה לנדבר: בדרך-כלל אנחנו דואגים להביא מתלוננים או אנשים שפונים אלינו לכאן, לוועדה, אולם במקרה הזה מדובר באנשים מבוגרים שזקוקים לעזרה וסיוע, ולא יכולנו להטריח אותם לבוא הנה.
אסתר רייס: אני מבקשת קודם לתת הסבר מאוד קצר וכללי, ברמה העקרונית, הסטטיסטית, ואחר-כך נתייחס לפרטים.
אסתר רייס: ראשית, אנחנו כמובן לא מסרבים למישהו, לא נותנים לו גמלה כי יש לנו איזה שהיא דעה עליו אלא אנחנו פועלים במסגרת חוק ביטוח סיעוד על-פי חוק ועל-פי כללי החוק וגמלת סיעוד מיועדת למי שתלוי בעזרה רבה מהזולת, ברוב פעולות יום-יום ברמה הנמוכה, כשפעולות יום-יום מוגדרות בחוק.
אסתר רייס: להבדיל מהפעולות שנקראות IADL - Instrumental ADL שרוב הזקנים מתחילים להתקשות בהם עוד לפני שהם מתקשים בפעולות יום-יום, שזה סידורים וקניות וניקוי הבית.
אסתר רייס: החוק מבקר רק אנשים שתלויים בעזרת הזולת בפעולות שהן אכילה, רחצה, ניידות בבית, בתוך הבית, טיפול בהפרשות והוא בעצם מתכוון לתת גמלה לאנשים הסיעודיים.
אסתר רייס: אני רוצה כבר בהתחלה להזכיר שיש עוד רשת ביטחון שהמדינה נותנת ולפחות, אני לא ראיתי את כל המקרים בנקודה הזאת, אבל ראיתי שלפחות אחד או שניים השתמשו ברשת הזאת, שמי שעדיין לא זכאי לקבל גמלת סיעוד, יכול לקבל לפי מבחן הכנסות ומדובר באוכלוסייה שהיא ברמת הכנסה נמוכה של קצבת זקנה והשלמת הכנסה, היא עומדת בקריטריונים, סיוע ממשרד הרווחה שזה נקרא סיוע סמך מקצועי.
אסתר רייס: הם קוראים לזה שירות סמך מקצועי, שזה שירות שנותן עזרת בית ברמה מסוימת, בדיוק לדברים שלא נכללים בבדיקה של הביטוח הלאומי.
אסתר רייס: זה מיועד לזקנים שעדיין לא הגיעו לרמת תלות שהביטוח הלאומי מכיר בה כקצבת סיעוד, אבל מאידך הם גם לא יכולים לדאוג לארגון של הסביבה בחיי היום-יום שלהם וגם ההכנסות שלהם נמוכות והם אינם יכולים לממן בעצמם את העזרה הזאת.
סופה לנדבר: מה זה נמוכות?
סופה לנדבר: בן-אדם שמקבל רק ביטוח לאומי,
אסתר רייס: והשלמת הכנסה, הוא מתאים לקריטריונים של הרווחה.
אסתר רייס: אני לא רוצה לדבר בשם משרד הרווחה, אני רק רוצה להזכיר שרשת הביטחון הזאת קיימת ובבדיקתי, ראיתי לפחות באחד המקרים כי יש מישהו שמקבל אותו.
אסתר רייס: איזה דרך יש לנו לדעת אם באמת אוכלוסיית היעד מקבלת את הגמלה או לא?
אסתר רייס: הדרך שלנו לדעת זה אחוז כיסוי באוכלוסייה, לעומת כל מה שאנחנו יודעים מנתונים של מחקרים ואומדנים.
אסתר רייס: אז בניגוד למה שאמרתי ליניב שרק בנושא הספציפי הזה הייתי נמוכה מדי, בדקתי את עצמי היום שוב, אנחנו כבר משלמים ל- 17% מאוכלוסיית הגיל, אנחנו היום נותנים קצבת סיעוד ל- 120,000 וקצת יותר מזה, זכאים, זקנים.
אסתר רייס: אנחנו מדברים על בערך 700,000 אנשים בגיל, זאת אומרת, אנחנו נותנים למשהו שמגיע כמעט ל- 17% מאוכלוסיית הגיל, כשכל המחקרים, כולל נתוני משאב שאני יכולה לתת אותם, אני אשאיר אותם לוועדה, כי הם מצולמים, מדברים על מוגבלות בפרמטר אחד מפעולות יום-יום, זאת אומרת שההגדרה שלהם היא יותר ליבראלית מאשר של הביטוח הלאומי, הם מדברים על מקסימום 13%, זאת אומרת שזה צריך להיות הרבה פחות ויש מחקרים נוספים שלא הצלחתי להביא אותם, יש מחקר של ד"ר ענת שמש וד"ר איריס רסולי, ממשרד הבריאות, שמדבר על 9% על-סמך מחקר שנעשה לפני בערך כשנה.
אסתר רייס: זאת אומרת שאנחנו מדברים על 17% לעומת בין 9% ל- 12% שהיה צפוי להיות, שאנחנו, ואני לא, לרגע אחד לא חושבת שאם אנחנו משלמים גמלאות אולי לקבוצה שלא שייכת אז אין כאלה שלא נפגעים שכן צריכים, אז אני אתייחס אליהם.
אסתר רייס: אבל אני אומרת בגדול, אנחנו מדברים על אוכלוסיית היעד פלוס, שהסיבות לזה הן גם זה שאנחנו נמנעים מלבדוק שוב אנשים בני 80, שאפילו שהם קיבלו את הגמלה בגלל אירוע שהוא.
אסתר רייס: אנחנו בבדיקה מדגמית לא עושים בדיקות חוזרות מעל גיל 80 ולא עושים בדיקות חוזרות בין 70 ל- 80, אם הם קיבלו לפחות שנתיים.
אסתר רייס: אבל 80 אנחנו לא עושים.
אסתר רייס: אנחנו עושים בדיקות חוזרות כשמישהו קיבל ברמה הנמוכה והגיש בקשה, הוא עצמו, לבדוק אותו מחדש, כדי לקבל את הרמה היותר גבוהה ולצערי הרב, אם הוא הגיש בקשה ואם הוא יזם את זה וכתוב לו בטופס שאם תוצאות הבדיקה עלולות גם לשלול, אז יש אנשים שפונים אלינו – איך זה יכול להיות?
אסתר רייס: אתם לא אומרים שאתם לא עושים, אז מסתבר שהאדם עצמו או לפעמים אפילו בלי ידיעתו, בני משפחה פנו והגישו תביעה, בקשה לבדיקה מחדש, ובמקרים האלה בהחלט יכול לקרות שגם אדם בגיל היותר מבוגר, נדחה אחרי שהוא היה זכאי.
אסתר רייס: אני אהיה קצרה ואומר עוד דבר אחד, שמאחר ורוב הדוגמאות שהבאתם שלנו מתייחסים לעולים, מצאתי לנכון גם להביא את הנתון הזה, שוב לפי נתוני משאב שאני גם אספק אותם לוועדה, אז יש בקרב הזקנים 24.6% עולים ואצלנו בסיעוד, כשאני מדברת על הגדרת עולה מי שהגיע אחרי 90, יש לנו 24.2.
אסתר רייס: זאת אומרת, גם כאן אנחנו בודקים את עצמנו בעניין הזה מאוד רציני, אנחנו מדברים על אחוז כיסוי מתאים לאחוז כיסוי באוכלוסייה.
אסתר רייס: אנחנו עושים 10,000 בדיקות לחודש ובאמת יש אנשים שלמרות שלא מגיע להם, שהם לא עונים להגדרת החוק, אני באמת לא צריכה להשתמש במילה מגיע, כי אנחנו רק בודקים אם הם עומדים בהגדרת החוק, אז הם מגישים תביעות רצופות אחת אחרי השנייה ואכן עלול לקרות שאנשים הגישו מספר תביעות ולא קיבלו.