GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: ולא סתם בית דין, אלא עשרה איש, וצירפו את הקדוש ברוך הוא לעשרה איש.
אורי מקלב: לפי החשבון בלעדיו הם היו תשעה אחים.
אורי מקלב: הם החליטו שיש לו דין של רודף אותם, ומותר להם למכור אותו.
אורי מקלב: אם זה היה נכון אז על מה הם נענשו?
אורי מקלב: אנחנו יודעים שעד היום אנחנו עדיין משלמים על החטאים של אז.
אורי מקלב: הקדוש ברוך הוא עוד הצטרף איתם, והיה להם אז מניין.
אורי מקלב: חכמינו זיכרונם לברכה אומרים לנו דבר אחד - בדרך שאדם רוצה ללכת מוליכים אותו.
אורי מקלב: זה מה שהם חשבו, ועם זה הם רצו ללכת.
אורי מקלב: לא משנים את הדרך, יכולים לכוון אותך, יכולים להאיר את דרכך.
אורי מקלב: אבל, אם במהות שלך אתה הולך בדרך כזאת, אז יוליכו אותך יחד עם הדרך הזאת, עד כדי כך שזה הגיע להחלטה למכור את יוסף אחיהם.
אורי מקלב: אבל, זה נעשה בדברים השליליים.
אורי מקלב: אם באמת רוצים ללכת במהות בדרך הטובה ובדרך הישרה, אז עוזרים לך גם כן ללכת בעניין הזה.
אורי מקלב: בכל אופן נפלה לידי רשות ועדה זו, ואני רואה בזה זכות.
אורי מקלב: אני מקווה לנהל אותה יחד עם החברים, באמת במסירות, בנאמנות ובעקביות.
אורי מקלב: אני חושב שיש לנו מה לעשות, יש לנו הרבה מה לשנות.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים רק להסתכל וללמוד מהעבר, אלא גם להתקדם קדימה.
אורי מקלב: לוועדה ישנו צוות מיוחד ומסור מאוד.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה היא שלומית, ומההיכרות הקצרה ראיתי שזה לא רק תפקיד, אלא זה כבר נהפך למהות, ופניות הציבור ממלא את כל האישיות, וכל זאת יחד עם מירב ודפנה שממונה מטעם המ.מ.מ.
אורי מקלב: ישנו הרבה חומר, ומגוון נושאים.
אורי מקלב: מי שנמצא בוועדת הכספים או בוועדת הכלכלה מתמקצע בכספים או בכלכלה.
אורי מקלב: אבל, פניות הציבור הן מגוונות מאוד, הן מצויות בכל דבר, ואין מעצור בשום דבר, אין מישהו שמפריע למישהו לפנות.
אורי מקלב: בכל התחומים האלה צריך להביא חומרים מלומדים ומנומקים, ועושים זאת במסירות רבה.
אורי מקלב: אנחנו מאחלים לעצמנו שיהיה שיתוף פעולה פורה, יחד עם צוות העוזרים שלי ישראל ויאיר שאמונים גם כן.
אורי מקלב: אני כאן תקופה קצרה, אבל מהפניות שהצטברו בוועדה אני יכול כבר למלא סדר יום של שנה כך שהעבודה היא רבה.
אורי מקלב: אני מודה גם באופן מיוחד ליושב ראש הכנסת שלא נמצא.
זאב אלקין: הוא רצה להיות, אבל הוא מקבל את הנשיא.
אורי מקלב: אמרו לנו מראש שהשעה הזאת היא שלא היתה קבועה, ושהיא שעה קשה.
אורי מקלב: אנחנו בכל אופן לא רצינו לעכב את הביצוע.
אורי מקלב: אני יודע שהתזה של היושב ראש היא לצמצמם בוועדות.
אורי מקלב: אבל, הוועדה הזאת קיימת ואנחנו לא רוצים לאכזב.
אורי מקלב: אני רוצה שכולם יגידו כאשר נחזיר את השרביט שזה היה באמת כדאי ושהיתה השתתפות מלאה והתוצאות הן מבורכות.
אורי מקלב: חבר הכנסת אלקין, אתה לאורך כל התקופה האחרונה מהחלק של המשא ומתן הקואליציוני ועד הקמת הכנסת השמונה-עשרה, השקעת הרבה הרבה עבודה במקצועיות, בנאמנות, באחריות גדולה מאוד.
אורי מקלב: כנראה שמישהו לא סתם עשה אבחנה נכונה, ולפעמים הסוד הגדול הוא להבחין באדם שיכול לעשות את זה, ולרצות את כולם.
זאב אלקין: את כולם אי-אפשר, את זה כבר למדתי.
זאב אלקין: את הרוב אפשר.
אורי מקלב: זה המעלה.
אורי מקלב: חבר הכנסת אלקין, בבקשה.
זאב אלקין: אני חייב לפרוש כדי למנות יושב-ראש לוועדה אחרת, ובהתאם לזה גם אקצר.
זאב אלקין: ראשית, אני שמח להיות כאן לא רק בתפקידי כיושב ראש ועדת הכנסת כרגע, אלא גם כחבר בוועדה.
זאב אלקין: מבחירתי החופשית אני בחרתי להיות חבר בוועדה הזאת.
זאב אלקין: זוהי באמת ועדה שהיא למעשה חובקת כל תחום וכל משרד.
זאב אלקין: מי שראה את הגדרות הוועדה, והקראתי אותן גם מעל במת הכנסת, יודע שאין משרד במדינה שיכול להגיד שהוא לא קשור לוועדה לפניות הציבור.
זאב אלקין: מבחינה זו זוהי ועדת חתך שהיא חשובה מאוד, כי בסופו של דבר אנחנו הרבה פעמים נוטים לעבוד ברמת המאקרו.
זאב אלקין: אבל, החיים של האנשים הם בסופו של דבר ברמת המיקרו.
זאב אלקין: זוהי ועדה שהיא כלי מיוחד בידי הכנסת למעשה, להיות כל הזמן קשובה לציבור, לאזרח, לאזרח הפשוט, לקבוצות של אזרחים, לגופים שחושבים שהם נפגעים או לא מצליחים להידבר עם הרשות המבצעת.
זאב אלקין: לכן, יש לכם את כל הכלים ואת כל האפשרויות להיכנס בתווך הזה, ולחבר את הרשות המבצעת לאזרח.
זאב אלקין: זה תפקיד מאוד מאוד חשוב, ואני אשמח גם כחבר בוועדה להיות לך לעזר כדי שבאמת הוועדה תעשה את זה בשם כל הכנסת כולה.
זאב אלקין: מההיכרות שהיתה לנו בשנה האחרונה, אני בטוח שגם תוכל לעמוד במשימה הזאת.
זאב אלקין: תודה רבה, ובהצלחה.
אתי בן-יוסף: בהצלחה.
אורי מקלב: חבר הכנסת, הרב אמסלם, בבקשה.
חיים אמסלם: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך על בחירתך לתפקיד יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור.
חיים אמסלם: זה נכון שלכאורה הוועדה היא לא כל כך זוהרת, היא לא כל כך חשובה.
חיים אמסלם: אנחנו גם יושבים בחדר יותר קטן.
חיים אמסלם: עם זאת, אני באופן אישי בחרתי להיות בוועדה הזאת למרות שאצלנו בסיעה שובצתי למשהו אחר.
חיים אמסלם: אני דווקא רציתי את הוועדה לפניות הציבור.
חיים אמסלם: באופן אישי אני חושב שאולי 50% מהעיסוקים שלי הם רק בפניות הציבור.
חיים אמסלם: פונים אלינו, ואנחנו נענים, אנחנו משתדלים לעזור.
חיים אמסלם: חשיבותה של הוועדה, והצלחתה של הוועדה תלויה בך ובנו.
חיים אמסלם: אצלנו שואלים את השאלה הבאה: איזו מסכת היא הכי קלה?
חיים אמסלם: ואיזו מסכת היא הכי קשה?
חיים אמסלם: התשובה היא מסכת ביצה, תלוי איך אתה מבשל אותה.
חיים אמסלם: כלומר, בידך להפוך את הוועדה הזאת לכלי חשוב מאוד.
חיים אמסלם: בכל נישה שתחפוץ אתה יכול "לטרטר" במירכאות כל גוף במדינת ישראל.
חיים אמסלם: תוכל לזמן אותם ולדרוש מהם תשובות כנות, והם יהיו חייבים לבוא ולענות.
חיים אמסלם: תוכל לקדם דברים, והראיה – אחד המאבקים שהתנהלו בכנסת הקודמת הוא בית החולים באשדוד.
חיים אמסלם: אני לא הייתי אז חבר הוועדה, אבל ראיתי חשיבות כן להשתתף בזה.
חיים אמסלם: פתאום גיליתי שיושבת פה ועדה שהיא נחבאת אל הכלים, לא כל כך חשובה.
חיים אמסלם: אבל, בידך הדבר, ותוכל לעשות את זה.
חיים אמסלם: באופן אישי אני חושב שהוועדה הכי חשובה כאן בכנסת היא הוועדה לפניות הציבור, למה?
חיים אמסלם: מפני שהציבור רוצה להיעזר בבניין הזה, והצינור הראשוני זה הוועדה שלנו.
חיים אמסלם: הוועדה שלנו בעצם יכולה להחליט שהיא תתעסק בנושא הזה, או שהיא יכולה להחליט לעשות זאת בתיאום עם ועדה אחרת, או לקיים ישיבה משותפת עם ועדה אחרת, כך שהוועדה היא חשובה, התפקיד הוא מכובד ביותר.
חיים אמסלם: זוהי שליחות ציבורית במהותה, וכאיש ירא שמיים זוהי גם שליחות של מצווה.
חיים אמסלם: אנחנו נהיה לצידך.
חיים אמסלם: בפועל, כל חברי הכנסת מקבלים פניות מהציבור, כולל חברי כנסת שהם חברי הוועדה.
שלומית אבינח: אתה מוזמן להגיש נושאים לדיון.
חיים אמסלם: יש נושאים שאנחנו פותרים אותם ללא צורך בשום ועדה.
חיים אמסלם: הניסיון שלנו הראה שההתערבות שלנו באמת פותרת דברים.
חיים אמסלם: יש נושאים שהם נושאים ציבוריים, ולא חסרים נושאים שכאלה.
חיים אמסלם: למשל, סגירת מחלקה במקום מסוים הוא עניין לציבור - המרפאה בקריית שמונה או הטר"ם.
חיים אמסלם: בסופו של דבר, בדברים כאלה אנחנו יכולים להיכנס בתפר בין הוועדה לוועדות האחרות.
חיים אמסלם: יכול להיות שברגע שאנחנו שידרגנו את העניין אז אנחנו כבר פותרים מללוות את זה, ואולי צריך רק להשקיף על זה.
חיים אמסלם: אני יודע שהוועדה הזאת היא לא מספיק זוהרת.
חיים אמסלם: מהניסיון שכבר צברת פה, אתה יודע שכאשר אתה מצליח להציף נושא לדיון ציבורי אז דברים מתחילים לזוז.
חיים אמסלם: יכול להיות שחלק מהעניין כאן בוועדה פה הוא לדאוג שתצאנה הודעות לתקשורת מדיוני הוועדה או מהחלטותיה.
שלומית אבינח: יוצאות.
חיים אמסלם: אני אומר – אני לא יודע, אני לא מעביר ביקורת, אני ממש לא מעביר ביקורת.
חיים אמסלם: אנחנו לא מחפשים לעצמנו תעסוקה, כולנו חברים גם בוועדות אחרות.
חיים אמסלם: לי יש עוד שלוש ועדות.
חיים אמסלם: אבל, אם אנחנו רוצים להצליח כאן, אז נצטרך לתת את הדעת היטב גם על הפאן הזה.
חיים אמסלם: בהצלחה רבה, זה העיקר.
אורי מקלב: ישנם דברים שהפרט מעורר אותם, אבל מהפרט אנחנו לומדים שמדובר בבעיות שקשורות להתנהלות המשרדים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים גם לשנות, וגם להטמיע התנהלויות אחרות.
אורי מקלב: יש דברים שישנה בעיה להוציא מסבך הבירוקרטיה, וזה לאו דווקא במקרים בודדים, אלא גם במקרים הקשורים למתן שירות לציבור גדול שעליהם יש תלונה.
אורי מקלב: כשהייתי שותף בעבר באיזשהו עסק שאלו אותי: האם היו תלונות?
אורי מקלב: אמרתי: כן, אבל מהו אחוז התלונות מסך הכול?
אורי מקלב: ובתגובה לכך קיבלתי את התשובה מהשותף שלי שעל כל אחד שמתלונן יש עשרים שלא מתלוננים.
אורי מקלב: צריך לקחת את הפרופורציה הנכונה בנושא הזה.
אורי מקלב: שמעתי ממנהלת הוועדה שיש דברים שנעשו בעבר - וכנראה שיש היום יותר ויותר - שבהם רק חיכו לגוף שיביא לשולחן אחד של כל המשרדים, כי אף אחד לא עושה את זה, ואז יצאה התנהלות חדשה ונוהל חדש, וזה היה לשירות הציבור.
אורי מקלב: זה ממש שינוי דרמטי.
אורי מקלב: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.
אריה ביבי: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך אותך על המינוי.
אריה ביבי: אני נשלחתי לכאן על-ידי בחור צעיר שעד לפני כמה ימים עבד בכנסת, והבחור הצעיר הזה הוא הבן שלי מושיק.
שלומית אבינח: אני זוכרת אותך בתור נציב השב"ס כאשר היית מגיע לוועדת הכספים.
אריה ביבי: הוא אמר לי: "אבא, אפילו אם אתה הולך לוועדת הפנים, ואתה רץ עכשיו בין הוועדות, אתה קודם כל חייב ללכת לוועדה הזאת כי ישנו שם איש יקר, וחשוב לברך אותו".
אריה ביבי: את מה שהוא אמר לי עליך אני לא יכול להגיד.
אריה ביבי: אומרים שאי אפשר לברך את האדם בפניו.
אריה ביבי: בכל זאת, כמה מילים מותר להגיד.
אריה ביבי: בעוונותיי, באחד מהתפקידים שלי, הייתי מפקד גם בתל-אביב.
אריה ביבי: באתי לתל-אביב לאחר שהייתי מפקד רצועת עזה וצפון סיני.
אריה ביבי: לא ידעתי אז מה זה תלונות ציבור, וכל הדברים האלה.
אריה ביבי: זה מה שנקרא לבוא מבגדי עבודה לבגדי אל"ף.
אריה ביבי: קראתי אז לקצינה שמתעסקת בתלונות ציבור, והמילים הראשונות שאמרתי לה הן: "גברת, את לא תדפקי את השוטרים שלי".
אריה ביבי: ואז, היא התחילה לדמוע.
אריה ביבי: חשבתי: מה בעצם עשיתי?
אריה ביבי: הרי בתלונות הציבור אתה קולט את רחשי הציבור, ואת כאבם.
אריה ביבי: שנית, אתה גם קולט את כל שררת השלטון, ואם אתה מנווט נכון אתה יודע בדיוק איך צריך לעשות את זה, ואני בטוח שאתה תעשה את זה על הצד הטוב ביותר.
אריה ביבי: אני רואה שכל האנשים שנמצאים פה ם חובשי כיפות, ואני רוצה לומר לכם שאחד מבניי חזר בתשובה.
אריה ביבי: הוא בן שלושים, הוא מתגורר באלעד והוא רב.
אריה ביבי: הוא אמר לי: "אבא, אם אתה הולך למקומות כאלה, אתה צריך להגיד דבר מהמקורות שלנו.
אריה ביבי: ".
אריה ביבי: אני רוצה לומר כך: בפרקים הראשונים בספר בראשית נאמר כי אלוהים אומר לאדם: "אייכה?".
אריה ביבי: המפרשים אומרים: רגע, הרי הוא יודע לבבות וכליות, והוא רואה הכול, מדוע הוא אומר לאדם "אייכה?".
אריה ביבי: למעשה, הוא חיפש את האדם שבו.
אריה ביבי: אני חושב שאתה האדם הנכון במקום הנכון.
אריה ביבי: יש לי עוד שעה לדבר עליך, אבל אני אסתפק בדברים אלו כי אני חייב לרוץ לוועדת הפנים.
שלומית אבינח: אולי תוכל להיות בוועדה שלנו.
שלומית אבינח: יש לכם שלושה מקומות.
אריה ביבי: אני אשמח מאוד, אלא שאני חבר במספר ועדות.
אריה ביבי: אדם חייב להיות רציני בעבודה שהוא עושה, ולהתחלק בהרבה ועדות, ולבוא ולא לבוא לפה זה לא נראה לי רציני.
אריה ביבי: מכל מקום, אם זה יתאפשר - אני אבדוק עם דליה איציק.
אריה ביבי: אם יתאפשר לי לוותר על משהו אחר, אני אשמח.
אריה ביבי: כי אנחנו גם שמענו, וגם מושיק אמר שמורה כמוך לא מוציאים בכל עת.
אריה ביבי: אז קודם כל, תודה לכולכם.
אריה ביבי: דעו לכם שזכיתם באדם נהדר.
אריה ביבי: קודם כל, כאדם, אחר כך כיושב ראש ועדה.
אריה ביבי: תאמינו לי שיותר חשוב כאדם.
אריה ביבי: אני הייתי גם ראש אכ"א, והייתי בוחר את הקצינים שלי, והקצינים היו קצינים כנים.
אריה ביבי: אחד מהם אמר לי שהוא לא בקי בכוח אדם, ושכוח-אדם זה מקצוע, וצריך להיות פסיכולוג, וסוציולוג, ולהבחין בדקויות.
אריה ביבי: אמרתי לו שהוא לא צריך להבין את המקצוע, ושאני מחפש את האדם ואת האנושיות בכל איש.
אריה ביבי: אם יש את האנושיות, אז את היתר אני מקנה לו – אין בעיה.
אריה ביבי: יש קורסים לנושאים האלה, ואני יכול לעזור לו, העוזרים שלי יכולים לעזור לך.
אריה ביבי: אבל, קודם כל תהיה בן אדם, ותהיה אנושי ותעזור.
אריה ביבי: למעשה, זה גם התפקיד שלך, וגם התפקיד שלי.
אריה ביבי: מישהו אמר שלאדם הקטן צריך לעזור.
אריה ביבי: אבל, זה לא נכון.
אריה ביבי: אין אדם קטן.
אריה ביבי: אם אנחנו לא נדע להסתכל עין בעין באנשים, אז מקומנו לא צריך להיות פה, ולא בשום מקום.
אריה ביבי: לדעתי, אין אדם גדול, ואין אדם קטן.
אריה ביבי: צריך להסתכל בגובה העיניים בכל אדם באשר הוא, ולהגיד לו את האמת בפרצוף – גם אם היא כואבת לפעמים.
אריה ביבי: תודה רבה לכם.
אריה ביבי: תאמינו לי – היה לי כבוד להיות פה.
אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.
אורי מקלב: אתה יודע שעם מושיק אנחנו תמיד מרגישים כמו אח.
אורי מקלב: אם הוא אח שלי אז אתה כבר יודע מה התפקיד שלך בתוך העניין.
אריה ביבי: מושיק עכשיו ב"פוליסי".
אריה ביבי: הוא רוצה להתרענן.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך על הדברים.
אורי מקלב: חלק מהתפקיד שלך היה מתיר אסורים.
אורי מקלב: שלומית, בבקשה
שלומית אבינח: מבחינת הוועדה - מהירות היא חלק מהעניין.
שלומית אבינח: סדר היום שלנו נקבע משבוע לשבוע, וכל בעיה שבאה היא דחופה, וגם כל נושא הוא דחוף, וזה היתרון.
שלומית אבינח: מהירות התגובה היא דבר מאוד חשוב בוועדה.
שלומית אבינח: אנחנו לא עוסקים בחקיקה, אבל יש סמכויות.
שלומית אבינח: התפקיד פה הוא לפתור בעיות, ולא לחכות.
חיים אמסלם: זה נכון שאנחנו לא עוסקים בחקיקה.
חיים אמסלם: השאלה היא האם כדאי להתמקד במיקרו או במאקרו.
אורי מקלב: אנחנו נגוון את הדברים.
שלומית אבינח: לגבי התקשורת שהערת - זה גם דבר שתלוי ביושב ראש.
שלומית אבינח: חברת הכנסת לנדבר היתה לה תקשורת מסוימת, והיא הצליחה מאוד.
אורי מקלב: נכון שיש ציבורים מסוימים שיש להם בעיות שהן ספציפיות.
אורי מקלב: המערכת בנויה לתת את השירות לאזרח הרגיל.
אורי מקלב: אבל, לעיתים המערכת לא בנויה לתת לאזרח ספציפי את השירות שהוא צריך או למגזרים ספציפיים את השירותים שהם צריכים.
אורי מקלב: בעברי הייתי חבר בעיריית ירושלים, ואז אמרתי שגם אם כל חברי המועצה יהיו אנשים חרדים, וגם אם כל הפקידים - המערכת המוניציפאלית בנויה לתת לאזרח בית ספר אולי גם סופרמרקט.
אורי מקלב: אבל, הוא צריך את הצרכים שלו בגנים.
אורי מקלב: זה מתחיל בחינוך, וזה ממשיך הלאה וממשיך הלאה, ואז המערכות לא בנויות לתת לו את השירות, ואנחנו צריכים לעשות את זה.
אורי מקלב: אין ספק שהמהירות והדברים האלה הם בהחלט היסוד.
אורי מקלב: אבל, אתם אמונים על זה.
אורי מקלב: זה חלק נכבד מהעניין הזה.
שלומית אבינח: אבל, הפניות מגיעות אליכם, אל חברי הוועדה.
אורי מקלב: פעם אמרתי שישנם שני סוגים של אנשי ציבור.
אורי מקלב: יש איש ציבור שהמטרה שלו היא שהוא יצליח לפתור את הפניות שלו, ויצליח לקדם אותן וליישם אותן - זו השאיפה והמשאלה שלו.
אורי מקלב: המטרה שלנו זה לא שיבואו אלינו ואנחנו נפתור את הבעיה, אלא שלא יצטרכו בכלל להגיע.
שלומית אבינח: זה אוטופיה.
אורי מקלב: אנחנו לא מחפשים עבודה לוועדה.
אורי מקלב: השאיפה שלנו היא שהבקשות והפניות יתמעטו, ולא יתרבו.
אורי מקלב: אבל, צריך את השאיפה, ומזה נכוון.
אורי מקלב: אני מודה שוב הפעם לכל אלה שבאו והשתתפו, במיוחד לאורחים מבחוץ שהם לא אורחים אלא הם יותר מאורחים.
אורי מקלב: חלקם ליוו אותי עוד בדרכי הציבורית לפני זה במסירות.
אורי מקלב: יש להם הרבה הרבה ניסיון בפניות הציבור.
אורי מקלב: זה גם חלק ממהותם.
אורי מקלב: נמצא כאן מנהל הלשכה לשירות הציבור של "דגל התורה" בירושלים - אותו מרכז שדיברתי עליו.
אורי מקלב: נמצא כאן גם משה שיפמן שידוע כאן כעזר רב לעצם התמחותי כאן בתוך הכנסת.
אורי מקלב: משה הוא האורים והתומים לכול.
אורי מקלב: נמצא כאן הרב פינזל שהיה עוזרי במשך שנים רבות, והרב קלמן שכבר הלך, שהיום נהיה מנהל "שפע-שוק", אבל לפני כן עבדנו במשך שנה בירושלים.
אורי מקלב: שלומי נכנס לכאן.
אורי מקלב: יש כאן עוד מישהו שנמצא כאן על בסיס מקצועי, וזה אליעזר.
אורי מקלב: דרכנו הציבורית התחילה ביחד קצת לפני שמיטה לפני שלוש שביעיות?
אורי מקלב: אנחנו מכירים הרבה יותר זמן, היית חניך שלי.
אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם, אנחנו מסיימים את הישיבה.
אורי מקלב: יש לנו עוד שתי ועדות.
שלומית אבינח: בהצלחה.
אורי מקלב: בהצלחה לכולם, תודה.
אורי מקלב: אני אורי מקלב, יו"ר הוועדה.
אורי מקלב: אני מקדם בברכה את חברי הכנסת שנמצאים אתנו, את המוזמנים ואת האורחים.
אורי מקלב: לא בכדי חשבנו לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה לפניות הציבור של הכנסת ה-18 אתכם.
אורי מקלב: אתכם, זה נציבי פניות הציבור בכל המשרדים הממשלתיים ובכל הגופים הגדולים שנותנים שירותים לאזרחים במדינה.
אורי מקלב: אנחנו יכולים לקרוא לזה נציבי פניות הציבור בגופים ממלכתיים שונים, משתי סיבות: ראשית, מכיוון שאתם הלב של פניות הציבור.
אורי מקלב: "הלב" במובן כפול של המילה.
אורי מקלב: גם הסנטר, המרכז של פניות ותלונות הציבור וגם נותנים את הלב מבחינה אמיתית וערכית.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בל"ג בעומר.
אורי מקלב: אמר החכם שכדי לחגוג את ל"ג בעומר, לפני זה צריך להגיע לל"ב בעומר, "לב" בעומר.
אורי מקלב: אז אנחנו יודעים שהעיקר בפניות הציבור זה הגופים שמשרתים ונותנים תשובות, בעיקר.
אורי מקלב: דבר שני, בחרנו לעשות את זה כדי להביע שאנחנו לא נמצאים משני צידי המתרס.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שפניות הציבור הן דבר שהוא לא רק חובה אלא גם זכות.
אורי מקלב: אנחנו רואים את זה כדבר לגיטימי, הוא חלק מתפקידנו, זה חלק מהזכויות של האזרחים לפנות לכל הגופים ולכל ההירארכיות שמתייצבים בכל פניות הציבור.
אורי מקלב: הם מצפים מאתנו בכמה מובנים, ואנחנו גם כגוף נבחר, מצפים להיענות להם במספר מישורים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאפשר לקרוא לפניות הציבור בכמה נוסחאות.
אורי מקלב: אפשר לקרוא לזה "פניות הציבור", "תלונות הציבור" וגם "שירות הציבור".
אורי מקלב: יש את הדבר שנקרא פניות הציבור, ויש אנשים שמתלוננים על דברים צודקים ואמיתיים.
אורי מקלב: הוועדה דנה בעבר בכמה נושאים שהגיעו מתוך פניות הציבור, לפעמים צודקים ולפעמים פחות.
אורי מקלב: מחובתנו לענות ולהיענות במידת האפשר.
אורי מקלב: יש גם נושא שנקרא "תלונות הציבור", שזה לאו דווקא תלונות.
אורי מקלב: הציבור פונה אבל בעצם הוא מביע ומציף בעיה שנמצאת בהתנהלות או בחידוש.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים כל הזמן בדינאמיקה ולא תמיד הנהלים מקדימים ועומדים באותו מישור והולכים בקו ישר עם מה שקורה בחוץ.
אורי מקלב: מבקשים מאתנו הרבה פעמים לשפר, ויש הרבה נושאים שהן מי שבא ומציף אותם, גם משרדים וגם גופים וגם נציבים שממונים על תלונות הציבור, צריכים לטפל.
אורי מקלב: יש דברים שהם לא יוכלו לטפל בהם משום שלהרבה יש גם את החלק השני, והם הגוף שמקדם את השינויים בתהליכים.
אורי מקלב: זה קורה, אבל יש הרבה דברים שצריך את העזרה במיוחד, שלא פעם מדובר בגופים שונים שקשורים ביחד לנושא אחד, וכל גוף מטפל בפני עצמו וצריך את אותו מקום, אותו שולחן, ששם אפשר להציף את הנושא וביחד לקבל החלטות.
אורי מקלב: זה נכון גם שהציבור הרבה פעמים פונה, לפני שהוא יכול לפנות ישירות ואנחנו מודעים לזה.
אורי מקלב: לאנשים יש לפעמים טבע שהוא לא מחוסר אמון במערכות.
אורי מקלב: יש מן הלצה, שאם יש למישהו שריפה בבית, במקום לקרוא למכבי אש הוא יורד למטה ושואל: האם יש מישהו שמכיר מישהו ממכבי אש, יש לו קשר למכבי אש והוא יכול לפנות.
אורי מקלב: אתה יכול להרים טלפון ולטפל בענין ישירות.
אורי מקלב: אני מגיע מהמישור המוניציפאלי בעיריית ירושלים, שם הייתי הרבה שנים.
אורי מקלב: אני אומר לאנשים שאותי יותר קשה להשיג מאשר את 106, ולא כי אני נמנע שיתקשרו אלי אלא אבל 106 מטפל בנושא הזה לא פחות טוב ממני.
אורי מקלב: אגלה לכם סוד, הרבה פעמים פניתי גם ל-106 אחרי הפנייה מכיוון ש-106 בכל עיר יש לו את התהליך והקשר הישיר לפעמים בזמן שהמשרדים לא עובדים.
אורי מקלב: יש עוד נושא שנקרא "שירות הציבור".
אורי מקלב: אנחנו צריכים ליזום תהליכים מחודשים, תהליכים חדשים, שיכולים לשפר באופן דרמטי את השירות הציבורי.
אורי מקלב: זה דבר שנצרך.
אורי מקלב: אני לא מדבר על מדינה שהבירוקרטיה היא לא מהחלק החלש אלא על מקום מתוקן, שהכל עובד, הדברים עובדים בסדר גודל הרבה יותר מהיר.
אורי מקלב: פעם היה מושג של "דור", שזה 25 שנה.
אורי מקלב: אני חושב שהיום אף אחד לא חולק ש-10 שנים זה כבר דור אחר.
אורי מקלב: הפערים שנוצרים ב-10 שנים הם גדולים מאוד וגם אנחנו צריכים להתאים את עצמנו לזה.
אורי מקלב: דבר נוסף, יש שתי אסכולות של חברי כנסת, בתוך הבית הזה, איך רואים תפקיד של חבר הכנסת.
אורי מקלב: יש כאלה שאומרים שהכנסת היא לא רק לנבחריה אלא בעיקר לבוחריה.
אורי מקלב: התפקיד של חבר הכנסת זה לא רק לבקר ולא רק להשתתף בהחלטות הביטחוניות, הכלכליות של המדינה אלא החלק של האזרח לא פחות חשוב ולא פחות ערכי והתפקיד לגמרי לא פחות מהפניה וקבלת פניות הציבור.
אורי מקלב: אני אומר לכם שבבית הזה יש חלוקה.
אורי מקלב: יש חלק גדול מחברי הכנסת שפניות הציבור הוא חלק גדול מהעיסוק שלהם.
אורי מקלב: הם רואים את זה כחובתם לעשות את זה וגם זכותם.
אורי מקלב: כדי להביא משהו לפשט את זה, אפשר להסתכל על המדינה כמדינה ואפשר להסתכל על המדינה בצורה פשוטה של ועד בית גדול.
אורי מקלב: מה זה מדינה?
אורי מקלב: אנשים גרים במקום מסוים, אז במקום שכל אחד ידאג לאור ברחוב, ושכל אחד ידאג לפינוי האשפה וכן הלאה ואיך נוסעים בכבישים וכולי, פועלים בצורה משותפת וכל האזרחים והמשרדים עושים את זה בצורה מרוכזת.
אורי מקלב: יש חוקים.
אורי מקלב: אבל כל עוד הבסיס הוא התושבים והאזרחים, המסר הזה חשוב שיעבור לנו ולציבור שמצפה לשמוע מאתנו איך אנחנו רואים את הדברים.
אורי מקלב: יש חלק גדול מחברי הכנסת שרואים בוועדה הזאת, הוועדה לפניות הציבור, כוועדה חשובה ביותר.
אורי מקלב: הם לא הצליחו להיות חברים בה כי מספר החברים בה מצומצם, אבל באנשים התמודדו על המקום בוועדה לפניות הציבור.
אורי מקלב: אני חושב שלא נאריך.
אורי מקלב: אני רוצה לקדם בברכה את חברת הכנסת מרינה סולודקין וחבר הכנסת הרב חיים אמסלם וחבר הכנסת הרב משה גפני, לא שמתי לב.
אורי מקלב: אני מניח שבין ועדת כספים לוועדה אחרת - -
משה גפני: אחרי שסיימנו את הסכסוך בחיפה כימיקאלים נשאר לי זמן.
אורי מקלב: אנחנו לא מסיימים את הסכסוך, חס וחלילה.
מרינה סולודקין: סיימתם לגמרי?
משה גפני: כן, הסכסוך הסתיים.
משה גפני: קראתי לשני המנכ"לים אלי לחדר, הגענו לפשרה, נכנסנו לוועדה והסכסוך הסתיים.
אורי מקלב: עשית "מרבה שלום בעולם".
אורי מקלב: היינו מוכנים לא להתעסק עם פניות ציבור, אבל כשיש אותם אנחנו רוצים לברר.
אורי מקלב: זה המקום לפנות לכל האזרחים, שמי שרואה ומי שמוצא לנכון לפנות, אנחנו רואים זאת לא כהטרדה אלא כמוכנות.
אורי מקלב: אני יודע שזה המקום, יש לנו כתובת במייל של הכנסת אפשר לפנות לכנסת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמשרדים והגופים השונים עושים מאמצים גדולים בענין.
אורי מקלב: בעבר נגענו בנושאים שדנו בהם וראינו את שיתוף הפעולה בינינו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שעל הפרק עומדים נושאים לא קלים ואנחנו מסווגים אותם מהפרט אל הכלל.
אורי מקלב: אלה דברים שאין מי שיטפל בהם, אין גופים במשרדים.
אורי מקלב: אני יכול להביא לדוגמה דבר שמונח על שולחן הוועדה שיידון בשבוע הבא, אי"ה, המשבר בחברת "אמפא".
אורי מקלב: חברת "אמפא" פשטה את הרגל ועשרות אלפים נשארו ללא ביטוח על אף ששילמו.
אורי מקלב: יש גם את הנושא של "מכללת אלבוים".
אורי מקלב: מדובר בסטודנטים שנשארו באמצע הלימודים ואין להם עם מי לדבר, וכולי.
אורי מקלב: יש דברים נוספים רבים.
אורי מקלב: בכולם אנחנו נוגעים ואנחנו יודעים שאתם עושים את כל המאמץ כדי לתת את השירות הזה.
אורי מקלב: אנחנו נבקש בהמשך, אחרי שנשמע את חברי הכנסת, לשמוע את הנציגים.
אורי מקלב: כל אחד יציג בקצרה עד כמה שאפשר כי זמננו מוגבל, במה הם עוסקים, מה הם עושים.
אורי מקלב: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: קודם כל, אני מברכת את יושב ראש הוועדה חברי, חבר הכנסת אורי מקלב.
מרינה סולודקין: זאת הישיבה הראשונה.
מרינה סולודקין: אישית, אני מאד נפגעת שאני לא רואה את יושב ראש הכנסת ריבלין, ואני לא רואה את חבר הכנסת אלקין, שפותחים את הוועדה.
אורי מקלב: ישיבת הפתיחה היתה כבר.
אורי מקלב: זה היה רק החלק של הברכות וזאת היתה ישיבה מאוד קצרה בשבוע שעבר.
אורי מקלב: הפתיחה הרשמית היא היום, עם האנשים האלה.
מרינה סולודקין: אומרים שהכנסת זה לב ליבה של הדמוקרטיה הישראלית.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהוועדה הזאת היא לב ליבה של כנסת ישראל.
מרינה סולודקין: היו ניסיונות לסגור את הוועדה, לא נתנו כי לא ניתן לעשות את זה כי מאוד חשוב שלאזרח הפשוט, הקטן, הרגיל, יש יכולת לפנות לוועדת כנסת בצורה ישירה ולקבל תשובה, ובמקרים מסוימים לשבת בישיבה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהוועדה קיימת 12 שנים, מ-97, ואני בוועדה הזאת יותר מ-10 שנים ואני מאוד מעריכה את יושבי ראש הוועדה וגם את עבודת הוועדה כי אני רואה תוצאות בשטח.
מרינה סולודקין: אורי דיבר על כך שיש תפקידים של חברי כנסת, לבקר את הרשות המבצעת וגם לשרת את הציבור.
מרינה סולודקין: אני יכולה לחוקק, שזה התפקיד הראשון של כל חבר כנסת, רק אחרי טיפול בפניות הציבור.
מרינה סולודקין: אני מקבלת בשנה 10,000 פניות בשפה הרוסית, מאנשים שלא נוח להם לכתוב ולשאול בשפות אחרות, ואני עונה.
מרינה סולודקין: איך אני עונה?
מרינה סולודקין: דרך הקשר שיש לי עם משרדי הממשלה, עם המחלקות של פניות הציבור במשרדים, ועם התייעצויות מתמידות עם אנשים מומחים בתחומים השונים.
מרינה סולודקין: יש לי גם טור בעיתון הרוסי, שבו אני נותנת הסברים לגבי הדברים הכי חשובים ואקוטיים לאנשים, ואני עושה את זה בגלל מה שאני שומעת כאן, בוועדה לפניות הציבור, וממה שהעוזרות שלי שומעות מאנשים מקצועיים.
מרינה סולודקין: אני מאחלת בהצלחה לוועדה שלנו ועבודה פוריה.
אורי מקלב: תודה לחברת הכנסת סולודקין.
אורי מקלב: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.
חיים אמסלם: אדוני היושב ראש, אמנם זו ישיבה שנייה של הוועדה, כי הישיבה הקודמת היתה הישיבה שנכנסת לוועדה, אבל מאחר שכל עם ישראל רואה אותנו, אני רוצה לברך אותך.
חיים אמסלם: אני חושב שאתה האיש הנכון במקום הנכון.
חיים אמסלם: מי שמתעניין קצת בהיסטוריה שלך, עסקת הרבה בפניות הציבור, אתה אוהד פניות הציבור ואני בטוח, שתעשה עבודה מצוינת.
חיים אמסלם: אני חושב שפניות הציבור מתחלקות לשני חלקים: זה נכון, יש עניינים שנוגעים לכלל הציבור והם מאוד גדולים ומקיפים כמו נושא "אמפא" ונושאים כאלה, אבל לפעמים יש נושא פרטני ואישי, והוא קטן, אבל ביחס לפרט הוא מאוד חשוב, הוא מאוד גדול.
חיים אמסלם: ראיתי שבין המוזמנים יש כמה אנשים שאני מכותב אתם כמה שנים.
חיים אמסלם: אף פעם לא פגשתי אותם, לא ראיתי אותם ואפילו לא דיברתי אתם בטלפון.
חיים אמסלם: שלחתי מכתבים, קיבלתי מענה, ואני באמת רוצה לנצל את הבמה ולציין את עורכת דין רות בר, אני לא יודע אם היא נמצאת כאן.
קריאות: לא, היא לא נמצאת, היא ממשרד הביטחון.
חיים אמסלם: אני רוצה לציין שעשרות פניות פניתי אליה בכתב, ומעולם לא היה מצב שלא נעניתי ונדמה לי, שמעולם לא היה מצב שלא נעניתי בחיוב.
חיים אמסלם: אני באמת רוצה לציין את עבודתה, ואני בטוח שבכל משרדי הממשלה יש רצון, אבל יש חוק כלים שלובים.
משה גפני: תמיד נענית בחיוב?
משה גפני: יש לי כמה פניות.
חיים אמסלם: תביא.
חיים אמסלם: אתם יודעים שיתרו, חותן משה, בא בהצעה קונסטרוקטיבית וחשובה מאוד למשה רבנו.
חיים אמסלם: הוא אמר לו: תשמע, זה לא יתכן שאתה יושב לשפוט את כל העם לבד מבוקר עד ערב.
חיים אמסלם: בא נעשה סדר.
חיים אמסלם: הדברים הגדולים, אתה תיקח אותם.
חיים אמסלם: לגבי הדברים הקטנים, יש ערכאות שיפוטיות יותר נמוכות, אז שיתעסקו בדברים הקטנים.
חיים אמסלם: משה קיבל את העצה ואמר: נכון.
חיים אמסלם: אבל בניסוח של הדברים, אצל משה רבנו הדברים באו בשונה.
חיים אמסלם: שם יתרו אומר לו: הדבר הגדול יביאו אליך, והדבר הקטון ישפוטו הם.
חיים אמסלם: אבל משה אמר: לא, הדבר הקשה יביאון אלי והדבר הקטון ישפוטו הם.
חיים אמסלם: מה ההבדל בין גדול לקשה?
חיים אמסלם: אז המפרשים אומרים כך: יש דברים שהם גדולים, סכסוך של מיליונים, ויכוחים של מיליונים בין חברות, אבל הוא לא כל כך קשה.
חיים אמסלם: מתעמקים ורואים מי צודק ומי לא צודק.