GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אודי שושן: אני רוצה רק לעשות סדר לעניין הביטויים שזרקתם.
אודי שושן: מה שוועדת המכרזים פירסמה, הליך שהסתיים ב-30 בדצמבר, נקרא RFI, REQUEST FOR INFORMATION.
אודי שושן: פנינו לציבור הכללי, ובמיוחד לפוטנציאליים שרואים את עצמם ככאלה להקמת בית החולים, להשתתף במכרז עצמו.
אודי שושן: ביקשנו את דעתם על הפרוגרמה, ועל החוק, ועל התנאים שעל פיהם אתם המחוקקים קבעתם, איך צריך לקום בית החולים.
אודי שושן: ואני מזכיר לכם, ששני מכרזים קודמים, אם אני לא אטעה, אז לפחות ב-90% שני המכרזים פורסמו באותם תנאים, ושני המכרזים האלה נכשלו לא על ידי האוצר, הם נכשלו כי לא היו מתמודדים.
יעקב ליצמן: כי זה לא היה רציני.
אודי שושן: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שנפרסם מכרז, וגם המכרז השלישי, והרביעי, והחמישי ייכשל, ולכן פרסמנו את הבקשה לקבלת מידע.
אודי שושן: אני כרגע יכול להגיד לכם, שבעוד שבועיים ועדת המכרזים תדון בתנאים, הרי כל גוף שפנה אלינו, ואני לא רוצה להתייחס לכל אחד מהם באופן אישי, הציב תנאים מסוימים, איך הוא רואה בעיניי רוחו את בית החולים שיקום.
אודי שושן: אני חייב לומר לכם, בלי להיכנס לפרטים, שאתם לא הייתם רוצים חלק מההצעות שקיימים שם.
אודי שושן: לא היית רוצה ליצור, אדוני ראש העיר באשדוד, מצב של בתי חולים בחלק מהתנאים שאותם מציעים המציעים, וגם אני לא הייתי רוצה.
אודי שושן: אנחנו לומדים את התוצאות, ואנחנו יכולים להתחייב בפניכם, שאנחנו נדווח לכם בעוד מספר שבועות.
סופה לנדבר: לא בעוד מספר שבועות, הם מסיימים בעוד שבוע.
אודי שושן: הוא מדווח לוועדה, ושנינו צוות משנה של הוועדה, שאמורים לנתח את מה שכל אחד מהמציעים ביקשו.
אודי שושן: אחד ביקש מחלקה Y. השני ביקש מחלקת ניתוחי המוח הכי גדולה בעולם.
אודי שושן: השלישי ביקש לעשות רפואה כזאת וכזאת, זה מה שאדוני ראש העיר רוצה, לא בטוח.
אודי שושן: זה מה שהחוק דיבר עליו, לא בטוח, שני מכרזים שיצאו, נכשלו.
יעקב ליצמן: נניח שקבוצה מסוימת רצתה M.R.I.
מיקי דור: יש חלק מהדברים שאתה לא היית נותן להם.
אודי שושן: לא היית רוצה שתושבי אשדוד יגיעו לפתחו של בית החולים, ויגידו כמה כסף יש לכם, תלכו אתם לאשקלון, אין לכם מספיק כסף להיכנס.
אודי שושן: אנחנו הולכים ללמוד את ההצעות, אין שלוש הצעות.
יחיאל לסרי: מקימים בית חולים ציבורי.
אודי שושן: אין שלוש הצעות.
יעקב ליצמן: אדוני, תיאורתית אם היתה הצעה אחת היתה מתקבלת?
אודי שושן: הליך RFI, הוא לא הליך מכרזי.
אודי שושן: התהליך יתחיל ברגע שנגדיר את הנחות הבסיס, ואת התנאים שבהם צריך לקום בית החולים.
סופה לנדבר: אתה יודע מה החוק אומר.
אודי שושן: אם אני לא טועה, זה לא מה שנאמר, הוא אומר אם המכרז נכשל.
יעקב ליצמן: חברת הכנסת סופה, את לא מבינה מה שהם עשו.
סופה לנדבר: הם עשו תרגיל.
סופה לנדבר: אבל עם תרגיל שהם עשו, אנחנו נעשה.
יעקב ליצמן: אני חייב לומר לפרוטוקול, שלא יכעסו עלי.
יעקב ליצמן: יש בג"ץ, המדינה חייבת להשיב לבג"ץ, למה אין בית חולים, למה לא מקיימים את החוק.
יעקב ליצמן: מה הם עשו החכמים?
יעקב ליצמן: הם לא פרסמו מכרז, זה הכנה למכרז.
יעקב ליצמן: RFI, זה בכלל לא מכרז.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, עכשיו יבואו לבג"ץ, ויאמרו, התחלנו את התהליך.
יעקב ליצמן: אני לא זוכר שכל המכרזים האלה במדינה כאן, אודי יאשר את זה, שצריך לעשות RFI קודם.
אודי שושן: זה לא נכון.
אודי שושן: הרבה פעמים במכרז - -
יעקב ליצמן: כשלא רוצים בית חולים עושים RFI.
צבי צילקר: ישבתי אצל רביב סובול, דיברנו על המכרז.
צבי צילקר: הוא אמר, אם המציע ישנה פסיק או תו אחד הוא נפסל על הסף.
צבי צילקר: במלים אחרות, הרמתי טלפון לד"ר אופק, ב"רפואה וישועה", והוא אומר, תגיד לו, שאני לא משנה לא פסיק ולא אות במכרז.
צבי צילקר: במלים אחרות, מה שאתה אומר, שאף חברה מהחברה לא הגישה את זה לפי התנאים שרשומים.
אודי שושן: לא ביקשנו להגיש הצעה, אנחנו ביקשנו להגיד את דעתם לגבי התנאים, לא ביקשנו מהם להתחייב.
אודי שושן: זה לא מכרז, זה לא הליך שבו מתחייבים.
יעקב ליצמן: מתי יתקיים ההליך של המכרז.
יעקב ליצמן: אפשר להגיד לפרוטוקול, אני רוצה להביא את זה לבג"ץ.
יעקב ליצמן: עזוב RFI, זה שטויות והבלים, אתה צריך להגיד כן, ולא.
אודי שושן: אין לי כרגע תשובה להגיד לך, ואני לא מציע לערב כרגע את ההליכים של בג"ץ, וההליכים הציבוריים שמתקיימים פה בחדר.
סופה לנדבר: אתה יכול להמליץ, ואנחנו יכולים להחליט מה שאנחנו רוצים, עם כל הכבוד, אני מעריכה אותך מאוד, וכל הפקידים בכל המשרדים.
סופה לנדבר: אבל איך שאתם מתייחסים לעניין הזה, ממש מכעיס אותי.
אנואר חילף: היו שני מכרזים שנכשלו, המדינה לא מעוניינת שיהיה עוד מכרז וייכשל.
סופה לנדבר: את המדינה לא מעניין שיהיה בית חולים באשדוד, והוא קום יקום.
יחיאל לסרי: זאת התשובה לבג"ץ.
יעקב ליצמן: מתי יהיה מכרז?
אנואר חילף: משרד הרווחה מחוייב ליישם את החוק הזה, יש חוק.
אנואר חילף: R.F.I.
אנואר חילף: נועד לבדוק את היזמים ולראות איך מוכנים או מתכוונים להקים בית חולים.
יעקב ליצמן: מתי אתם עושים R.F.I.
יעקב ליצמן: מתי אתם לא עושים.
יעקב ליצמן: לאיזה דברים אתם עושים R.F.I., לאיזה דברים אתם לא עושים.
אנואר חילף: ברגע שמעוניינים לבדוק מה השוק, ומה היזמים בשוק.
אנואר חילף: מציעים או מתכוונים להקים פרוייקט מסוים, או איך --
יעקב ליצמן: זה מכרז.
אנואר חילף: לא, זה לא מכרז.
יעקב ליצמן: למה לא.
יעקב ליצמן: אותו מידע אתה מקבל במכרז.
יעקב ליצמן: אז תלמדו אותי.
יעקב ליצמן: לי יש תשובה, והתשובה שלי אומרת, וזה לפרוטוקול, מתי שאתם לא רוצים בית חולים עושים R.F.I.
יעקב ליצמן: מתי שרוצים בית חולים מוציאים מכרז.
אנואר חילף: אותו מציע במכרז, או ב-R.F.I.
אנואר חילף: מגיש שתי הצעות שונות.
אנואר חילף: ב-R.F.I.
אנואר חילף: הוא יודע שהוא יכול להיות יותר גמיש, ולתת נתונים, הוא מחזיק מה שנקרא את הקלפים יותר קרוב לחזה, כי כאשר יש מכרז, יש תחרות.
יעקב ליצמן: משרד האוצר יודע בדיוק מה שהוא רוצה בבית חולים.
אנואר חילף: הוא יודע.
יעקב ליצמן: האם הפריעו לך לשאול אותם במכרז ולומר, אלו הם התנאים שלי, זה אני רוצה, מי שרוצה שיתמודד עם זה, מה הבעיה?
אודי שושן: עשו פעמיים ונכשלו.
סופה לנדבר: לא, זה לא נכון.
יעקב ליצמן: בטח לא נכון.
יעקב ליצמן: האם אתה יודע למה נפל המכרז?
יעקב ליצמן: איזה דברים שאמרתם אז, זה לא אותם הדברים שאתם מדברים היום.
יעקב ליצמן: למה אתם אומרים את זה לפרוטוקול, זה לא נכון.
יצחק גלנטי: מה שהם אומרים זה, אנחנו מפחדים מכישלון ולכן לא נוציא מכרז יותר.
צבי צילקר: אני מעז לומר, למה הוציאו אותי מהוועדה, למה ביקשו, כי אני אינטרסנט.
צבי צילקר: כי כאשר התחלתי להעיר שבתנאים האלה שאתם כותבים את המכרז, אף אחד לא ייגש, לא האמינו לי.
צבי צילקר: גם אני הוצאתי כמה מכרזים בארבעים שנה כמה, לא הרבה.
צבי צילקר: יצרו תנאים מראש אני יכול להוכיח פעם, שאף אחד לא ניגש למכרז הזה, פתאום התברר שיש שלושה גורמים שמעוניינים.
אודי שושן: זה לא מדויק .
צבי צילקר: אני לא יודע אם זה לא מדויק התוצאות אצלכם.
אודי שושן: בגלל זה אנחנו מבקשים עוד שבועיים, שלושה, לשבת וללמוד בדיוק מה הם מוכנים.
אודי שושן: בהנחה שבאופן תיאורתי אתה אומר אני רוצה להקים בית חולים.
אודי שושן: ואותו יזם אומר אני מוכן להקים לך בית חולים Y.
צבי צילקר: אני מדבר על פרוגרמה של משרד הבריאות גם אני גר במדינה הזאת, בדיוק לפי - - -
יחיאל לסרי: מתי תהיה הבדיקה הזאת שלכם?
אודי שושן: אמרנו שתוך שבועיים-שלושה הוועדה תתכנס.
אודי שושן: יש לנו כבר מועד.
סופה לנדבר: רבותיי, אני לא אסכים לכך.
שלומי אלבז: לא ידעתי שיש כזאת מהומה סביב הקמת בית החולים, מבחינת מטה מאבק וכאלה.
שלומי אלבז: ועדת המכרזים כן פועלת להוצאת המכרז.
שלומי אלבז: הליך של R.F.I.
שלומי אלבז: נעשה כאשר ועדת המכרזים מבקשת להיעזר בשוק, בשביל לאפיין את המכרז.
שלומי אלבז: המתכונת הכתובה בחוק, מבחינת הבדיקה הכלכלית שלנו, לא הראתה על כדאיות.
שלומי אלבז: אנחנו לא יודעים בדיוק לאפיין מה אנחנו רוצים שיהיה, כדי שהפרוייקט יחזיק מעמד.
שלומי אלבז: אנחנו פונים לשוק, בבקשה שיתנו הצעה, מקובל בעולם בתחום ה-P.P.P. , ואין הכוונה למסמס את הפרוייקט.
שלומי אלבז: מבחינת לוחות זמנים ההצעות מורכבות משלושה מציעים.
שלומי אלבז: אבל למעשה שתי הצעות.
שלומי אלבז: שני מציעים מתוכם, חברת בנייה, וחברה רפואית, "אסותא" ו"אלקטרה", שבמידה ויוצא מכרז, הם חוזרים וניגשים כהצעה אחת.
שלומי אלבז: אנחנו מדברים על שתי הצעות, של רפואה וישועה.
שלומי אלבז: הרי הם הגישו את ההצעה שלהם, ולכם יש צוות משנה בראשות ד"ר מיכאל דור, שהוא אמור לתת את ההמלצה שלו לוועדת המכרזים באשר לתחולת ההצעה.
שלומי אלבז: ועדת המכרזים צריכה להתכנס בעוד שבועיים שלושה בשביל לדון.
שלומי אלבז: כל ההצעות מתייחסות לזה, שיוקמו שתי אגפים, אגף רפואה פרטית, ואגף רפואה ציבורית.
שלומי אלבז: זה דבר שמצריך שאלה, האם אנחנו רוצים שאדם שיש לו כסף יקבל רפואה טובה יותר בבית חולים ציבורי.
יעקב ליצמן: אנחנו דנים כאן רק על הרפואה הציבורית כמו בהרצליה, מישהו יכול להקים מה שהוא רוצה, מה זה שייך.
יעקב ליצמן: כפי שכללית לא מביאה שר"פ אז גם במקומות אחרים.
מיקי דור: אין לנו שום - - - שחציו מיטות פרטיות, וחציו ציבוריות.
יעקב ליצמן: לא על זה דיברתי, אני מדבר כרגע על בית חולים ציבורי, האם לאדוני יש בעיה עם זה.
שלמה אלבז: הבאתי כדוגמה, לאחר שועדת המכרזים תדון בזה, ישנה החלטה של ועדת המכרזים.
שלמה אלבז: יזומנו המציעים לוועדת המכרזים על מנת לשבת איתם ולדון בהצעה שלהם, ולאחר מכן, אמור להיות מפורסם מכרז.
יעקב ליצמן: מתי זה יהיה?
שלמה אלבז: אני יודע לומר מתי ועדת המכרזים תתכנס.
שלמה אלבז: במהלך חודש וחצי הקרובים כנראה, יזומנו כל המציעים לדון איתם בהצעה שלהם.
יעקב ליצמן: זה לקראת מכרז.
שלמה אלבז: פרוייקטים מסוג P.
שלמה אלבז: P.P ופרוייקטים ארוכים, הם אורכים זמן.
שלמה אלבז: גם אנחנו כמדינה משקיעים המון מליוני שקלים ביועצים זה לא דבר שעושים אותו בנקל.
חיים אמסלם: אולי תתנו לוח זמנים.
סופה לנדבר: אתה יודע מתי חוקקנו את החקיקה, בשנת 2002, זה לא מספיק זמן?
יחיאל לסרי: איך אתם מסבירים את התשובה הרשמית לבג"ץ של המדינה של משרד האוצר, נגד הקמת בית חולים באשדוד, בגלל שהוא לא משתלם כלכלית?
יחיאל לסרי: יש סתירה בכל מה שאתם מתארים עכשיו.
חיים אמסלם: הכל נמצא בתהליך דנים ורוצים לעשות דברים טובים.
יחיאל לסרי: התשובה לבג"ץ היא אין הצדקה להקמת בית חולים באשדוד הוא לא כלכלי לא מסתדר עם כל מה שהחברים מספרים לנו כאן, זה אותו משרד.
אנואר חילף: בית חולים הזה הוא בית חולים שיפסיד, אבל יש חוק, זה לא רלבנטי וצריך ליישם.
יעקב ליצמן: האם אדוני יודע, האם צריך בית חולים באשדוד, עזוב כסף.
חיים אמסלם: הוא אמר לך, לדעתו לא.
יעקב ליצמן: לדעתך, מי מייצג את משרד הבריאות?
חיים אמסלם: לא חשוב, האוצר הוא המומחה.
יעקב ליצמן: האם אתה מבין שצריך לנסוע באמבולנס 45-50 דקות לבית חולים?
יעקב ליצמן: אני שיוצא מאשדוד דרך רחובות, לוקח לי לפעמים 40 דקות למה אתה אומר לי לא.
יהודה אבידן: תלוי באיזו שעה.
יעקב ליצמן: מה זה משנה, לחולה משנה השעה?
יעקב ליצמן: אברהם שפירא, זכרונו לברכה בכנסת, הקים מפעל ב"אור עקיבא", פנחס ספיר היה שר האוצר שרצה לשכנע אותו לעשות זאת באור עקיבא.
יעקב ליצמן: מתל אביב לאור עקיבא, אתה יודע מה הדרך אז הוא לקח אותו בארבע לפנות בוקר.
יעקב ליצמן: כבישים ריקים, הוא אמר לנהג לנסוע 200 קמ"ש, והוא אמר לו, אתה רואה סך הכל שבע ורבע, את השאר אנחנו כבר יודעים.
יעקב ליצמן: באמבולנס מה זה משנה, ארבע אחר הצהריים, חמש, שש, שבע, זה 45 דקות.
יעקב ליצמן: האם אתה אומר לי שלא צריך בית חולים גם?
יהודה אבידן: יצא לי לבקר באשדוד בשעות אחר הצהריים, כשאתה יוצא בשעות הבוקר המוקדמות, ואתה רגיל ל-45 דקות, אני מציע לך שתגיע בסביבות חמש, ותתחיל להבין שזה לוקח שעה וחצי ושעתיים.
חיים אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה בלי ציוניות, וברצינות.
חיים אמסלם: כל החוקים שאנחנו מחוקקים כאן בבית המחוקקים, הם ריווחיים, הם לא מפסידים, לא גרעוניים, מה הדיבור הזה, אני לא מבין.
חיים אמסלם: אמרתם את עמדתכם שבית החולים הזה לא כדאי, בכל זאת, כנסת ישראל ישבה, החליטה והחליטה שצריך לקום בית חולים, ואתם אמורים לתת את כל השרות, ואת כל התהליך, על מנת כן לקדם את העניין.
חיים אמסלם: תסלחו לי רבותי, ואני מכבד את כולכם אחד אחד, זאת הפעם הראשונה שאני משתתף בדיון לגבי בית החולים באשדוד, אם כי אני עוקב.
חיים אמסלם: התחושה, והיא מאוד לא נוחה שמנסים למסמס את הדבר הזה בצורה כזאת או אחרת, וזה עובר מכאן ומכאן.
חיים אמסלם: תסלחו לי, אני מכבד את כולכם אבל זאת התחושה.
יחיאל לסרי: הפתרון יהיה רק המאבק הציבורי.
יחיאל לסרי: אנחנו יודעים שמורחים אותנו מתחלפים מישיבה לישיבה, מדיון לדיון.
חיים אמסלם: אולי זאת לא כוונתכם, אבל זאת התחושה שלי, חבל זה שכך.
חיים אמסלם: אני רוצה להאמין שאתם כן רוצים לקדם את זה מתוקף החוק.
חיים אמסלם: אני מסתכל על החבר'ה מאשדוד, ואני רואה על פניהם את התחושה, תאמין לי, אני קורא אותם.
חיים אמסלם: אני מסתכל על ראש העיר, ואני קורא אותו.
חיים אמסלם: אולי הוא אומר פניו אומרות, אני כבר לא יודע לעשות.
צבי צילקר: אני יודע מה לעשות יהיה עצוב מאוד.
סופה לנדבר: כדי להוציא את מר צבי צילקר מהמצב הרגוע שלו, קשה מאוד.
יצחק גלנטי: אמרנו את זה, וגם אמר יושב ראש מטה המאבק מר לסרי.
יצחק גלנטי: אנחנו תושבי אשדוד החלטנו, אנחנו מאוחדים, ויש לנו מטה מאבק.
יצחק גלנטי: עד שלא יהיה בית חולים, ולא טרקטורים, לא נרפה ולא נזוז.
יחיאל לסרי: תודיעו לבוסים שלכם על ההתחלה של המאבק.
יחיאל לסרי: תודיעו להם שאנחנו הולכים להחריף את הצעדים שלנו באופן שלא יהיה נעים, לא להם באופן אישי ציבורי.
יצחק גלנטי: מאוד לא רוצים.
מיקי דור: בעוד שבוע אחזיר לוועדה את התשובה שלנו.
יעקב ליצמן: אני מציע גברתי, שהסיכום יהיה יומיים אחרי שהוא מגיש --
אודי שושן: אנחנו צריכים לדון.
סופה לנדבר: רבותי, יש לי כבר תאריך אם רוצים אין זאת הגדה.
סופה לנדבר: אתם תדונו, אני לא רוצה להמתין.
סופה לנדבר: אני רוצה ממך עופר שתספר לנו מה קרה, עד שאנשי האוצר טרפדו את החקיקה הזאת.
עופר צבן: אני בא ממשפחה שאיבדה אחות בת 42, אמא לשלושה ילדים.
עופר צבן: יכול להיות שמה שאני אספר לכם פה יגרום לכם להזיל דמעות.
עופר צבן: יכול להיות שאתם פקידי האוצר תבינו סוף סוף --
יעקב ליצמן: לא, עופר.
עופר צבן: הרב ליצמן, תן לי בבקשה להביע את מה שיש לי להגיד, כי אני מושך את זה כבר עשרה חודשים.
עופר צבן: כנראה שאתם פקידי האוצר חושבים שלאבד אחות, או לאבד אמא, או לאבד אבא, או כל דבר אחר שקרוב, זה משהו כלכלי, אז אני אומר לכם שלא.
עופר צבן: אחותי היתה בת 42, והיתה בדרך הביתה מהעבודה.
עופר צבן: בחורה בריאה, אמא לשלושה ילדים, לב המשפחה.
עופר צבן: הגברת הזאת לא הרגישה טוב ברכבת.
עופר צבן: באשדוד יש שני חולאים, לא יותר.
עופר צבן: אם אנחנו נפתור את שני החולאים האלה, וזה תלוי בכם פקידי האוצר, ובכם אנשי משרד השיכון, לא באף אחד אחר.
עופר צבן: יש לנו בעיה בכניסה לאשדוד – המחלף.
עופר צבן: אחותי הגיעה לרכבת, לא הרגישה טוב.
עופר צבן: הבן שלה לקח אותה בשעה שש בערב, אדון יהודה, שש בערב, הוא לקח אותה מהרכבת, כדי לקחת אותה לרופא באשדוד בין שש לשבע בערב.
עופר צבן: יש לנו דבר שנקרא מר"מ, ובמר"מ אין בו רופא בשעות האלו.
עופר צבן: הרופא מגיע בשעה שבע בערב, תושבי אשדוד אסור להם להיות חולים בשעות האלו.
עופר צבן: הגיעה לשם בשעה 6:35, איבדה את הכרתה, לאמבולנס לקח קרוב ל-7 דקות כדי להגיע לכיוון המר"מ.
עופר צבן: בזמן הזה, הכניסו אותה לחדר טראומה, באיזושהי דרך היו צריכים להביא אותה לבית חולים, בית החולים הקרוב היה בריזלי.
עופר צבן: לצאת מאשדוד בשעה הזאת לקח 48 דקות.
עופר צבן: כשאנחנו הגענו לבית החולים, קיבלנו תשובה חד-משמעית, 12 הדקות הראשונות שהיא לא קיבלה טיפול, זה מה שגמר אותה.
עופר צבן: היום יש בבית הזה שלושה ילדים יתומים, יש אבא שכתוצאה מהדמעות, איבד את מאור עיניו.
עופר צבן: ואני אומר לכם פקידי האוצר, בשמם של כולם, ואני נשבעתי על קברה ביום שקברתי אותה, בית החולים יקום באשדוד, לא יעזור לכם בית דין.
עופר צבן: אתם מסתכלים כלכלית, כלכלי לא מעניין אותי.
עופר צבן: באשדוד יש את אלטה, יש בית זיקוק, יש חברת חשמל, ויש את חברת עמל אשדוד.
עופר צבן: מספיק שנסגור את חמש המפעלים האלה ומדינת ישראל תפסיד מליוני שקלים, ואלה המליונים שאתם מדברים עליהם.
עופר צבן: אז תכניסו כבר לראש שלכם, ותעבירו את זה לבוסים שלכם שיושבים במשרדים, שחיי תושבי אשדוד הם לא הפקר זה מה שיש לי להגיד לכם.
עופר צבן: כבוד הרב ליצמן, אתה כבר ב-19 ביולי 2006 אמרת את המשפט הזה, שממשלת ישראל היא ממשלה עבריינית, בישיבת ועדת הכספים.
יעקב ליצמן: אני אומר את זה עשר שנים כבר.
עופר צבן: תפסיקו לעבור על החוק, זה כבר עבר מעל ומעבר.
סופה לנדבר: בנקודה הכואבת הזאת, אין לי מה לומר ולהוסיף.
סופה לנדבר: אני חושבת שציניות וחיוכים כאן זה לא המקום.
סופה לנדבר: כיושבת ראש הוועדה וכיוזמת החקיקה הזאת, לא אתן לכם למרוח את תושבי העיר אשדוד.
סופה לנדבר: אני אומרת בשיא הרצינות שאני קובעת תאריך לישיבה.
סופה לנדבר: בשבוע הראשון של פברואר, אני לא יודעת תעבדו ימים ולילות, לא איכפת לי מהדבר הזה.
סופה לנדבר: אני רוצה שתגיעו לכאן עם תאריכים ברורים, עם כל הדברים שיהיו מוכנים.
סופה לנדבר: לא אקבל טענה שהדבר דורש המון זמן.
סופה לנדבר: אנחנו מבינים שהשיקולים שיש כאן הם שיקולים לא בריאים, לפחות כלפי העיר אשדוד, והם שיקולים לא נורמליים.
סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו להרבות במלים בגלל שאני אומרת מלים קשות.
סופה לנדבר: אני חושבת שהייתם חוסכים בנפשות שמתו, בזמן שבעצם בית החולים היה צריך להיות אצלנו.
סופה לנדבר: אני לא אוהבת לאיים, אבל תבינו שראש העיר עומד בראש מטה המאבק שלנו, ואני כחברת הכנסת של אשדוד, וחבר הכנסת ליצמן שליווה אותנו במשך כלל השנים, ותמך בחקיקה הזאת וחבר הכנסת אמסלם.
חיים אמסלם: אני מתכוון להעלות את הנושא, ולתת תמונת מצב ממה שהתרשמתי כאן היום בישיבת הסיעה.
סופה לנדבר: אני לא אחכה לישיבה הבאה.
סופה לנדבר: היום אני מחליטה ליזום חקיקה שכל מי שלא מיישם חוק מהשר עד פקיד גדול וקטן, או אחראי על אי יישום חקיקה - - - רבותי, לצחוק לאשדוד בפרצוף זה פשוט פשע.
סופה לנדבר: ב-14 לחודש כל המסמכים יגיעו ממשרד הבריאות, אני מכירה את הכוונות של משרד הבריאות, שהן מאוד רציניות.
סופה לנדבר: אני אומרת לכם, תחזרו הביתה למשרדים שלכם, תהיו מאוד רציניים.
סופה לנדבר: בגלל שמה שיהיה כאן בשבוע הראשון בפברואר יהיה מאוד סוער ומאוד רציני.
רוחמה אברהם-בלילא: חבריי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש המיועדת, אנו בהחלט התכנסנו כאן הבוקר כדי לבחור יושבת-ראש לוועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה שסוף-סוף ניתן לומר שהוועדה לפניות שהציבור, שזאת אחת הוועדות - היא גם מאוד יכולה לשפר את הקשר בין הממסד הציבורי, כנסת, לבין האזרח, שבדרך-כלל נופל בין הכיסאות ולא מרגיש מטופל מספיק, ולמרות שאנו מדינה מאוד צעירה, סבכי הביורוקרטיה שלנו מאוד זקנים.
רוחמה אברהם-בלילא: את כיושבת-ראש הוועדה הקודמת, שעשית את זה טוב, אני חושבת שמבחינתך זה אפילו סגירת מעגל של לחזור ולקחת את אחת הוועדות המיוחדות והחשובות הללו.
רוחמה אברהם-בלילא: אעשה את זה באופן רשמי; בהתאם להוראות סעיף 10(א) לתקנון הכנסת, ממליצה ועדת הכנסת בפני הוועדה לפניות הציבור לבחור בחברת הכנסת סופה לנדבר לכהן כיושבת-ראש הוועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, אני שמחה לומר שנבחרת פה אחד, ואני בטוחה שתעלי את קרנה של הוועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מאחלת לכם בהצלחה, ומי מהחברים שרוצה לברך, בבקשה.
אלחנן גלזר: אני חושב שחברת הכנסת סופה לנדבר ראויה לתפקיד הזה, היא תמלא אותו על הצד הטוב ביותר, ויש לי הצעה לסדר בשבילך; אני מבין שבהסכם הקואליציוני עם הגמלאים כתוב שצריך להזמין אותם רבע שעה קודם, שיספיקו ללכת.
אלחנן גלזר: אני יכול להגיע בזמן, ומבקש שלא יזמינו אותי רבע שעה לפני פתיחת הישיבה.
אלחנן גלזר: אני הגעתי בדיוק בזמן.
אלחנן גלזר: תודה, ושוב - ברכות.
בנימין אלון: אשלים את דבריה של יושבת-ראש ועדת הכנסת, זאת סגירת מעגל, אני יודע שעשית הרבה כיושבת-ראש של הוועדה הזאת לכל סוגי האוכלוסייה, ואני מקווה מאוד שנמצא דרך גם לעזור לפרטים ושגם תמצאי דרך לראות את העקרונות של הוועדה, כי תמיד יש הרבה פניות, ויש גם דברים כלליים – איך משפרים את מצב פניות הציבור בכל המשרדים הממשלתיים, הקשר שלנו עם המשרדים האחרים, לך יש הניסיון בעניינים אלה, ואשמח כחבר לשמע ולעזור, אם אוכל, ולהיות שותף בוועדה הזאת.
בנימין אלון: בהצלחה.
רוברט אילטוב: קודם כל, אני רוצה להצטרף לברכות.
רוברט אילטוב: מהיכרות אישית עם סופה אני יודע שהיא מאוד קשובה לאזרחים, לתושבים, ואני מקווה שתהיה לנו פעילות ענפה.
רוברט אילטוב: בהצלחה.
רוחמה אברהם-בלילא: למען הפרוטוקול התבקשתי גם לומר, שזמנה של הוועדה יתחלק בין שלושה יושבי-ראש: את מתחילה מסיעת ישראל ביתנו, תכהני עד 15.6.2007, תצטרכי, כמובן, להניח מכתב התפטרות - הפרוצדורה ידועה - חבר הכנסת בני אלון מסיעת האיחוד הלאומי-מפד"ל יכהן מ-15.6.2007 עד 15.6.2009, ונציג סיעת הליכוד, שעדיין לא קיבלתי את שמו, יכהן מ-15.6.2009 עד תום הקדנציה.
סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מנהלת הוועדה, עוזרים, אני רוצה לומר שבשבילי הוועדה הזאת היא לא רק סגירת מעגל.
סופה לנדבר: אני אוהבת את הוועדה הזאת, אני חושבת שזה ערוץ דו-סטרי בין הכנסת והציבור, ואמרת נכון, שהביורוקרטיה במדינת ישראל, לצערנו, היא גדולה ועמוקה, ולעזור לאנשים להתגבר על הדברים האלה זה אחת ממטרות הוועדה שלנו.
סופה לנדבר: הוועדה קיימת משנת 95', ובגלל שהייתי יושבת-ראש אני נזכרת בכמה מקרים שכן עזרנו לאנשים.
סופה לנדבר: קודם כל, לא השארנו אדם אחד שדפק על דלתות הכנסת ואמרנו לו: לא.
סופה לנדבר: לעתים במדינת ישראל צריכים ללמוד שבעצם להגיד: לא, זאת גם תשובה, אבל כל אדם צריך לקבל תשובה, ולנסות לעשות הכל כדי לעזור לאדם.
סופה לנדבר: אני זוכרת שכאשר לפני כמה שנים הייתי יושבת-ראש, כולנו עבדנו יחד ופתרנו המון בעיות, פתאום התקשר מישהו מכניסת הכנסת, והוא היה בן 85.
סופה לנדבר: הוא הגיע מחיפה לירושלים עם זר פרחים ענק, וכל העוזרות שלי רצו כדי להכניס אותו, הרי יש סדר בכנסת ולא נותנים להיכנס עם פרחים.
סופה לנדבר: הרשיתי לעצמי לקבל את המתנה הזאת – אדם בן 85, עזרנו לו בביורוקרטיה, והוא הרגיש צורך להגיע לכנסת ולומר לכל עובדי הכנסת, לכל אלה שטיפלו בו ולוועדה במיוחד: תודה, על זה שמישהו הקשיב לו, מישהו רצה לעזור לו ומישהו עזר לו.
סופה לנדבר: אני חושבת שכשאנו מנסים לשפר את תדמית הכנסת, זאת הוועדה.
סופה לנדבר: אני רוצה לבקש להצטרף לבקשות שהיו אז, לפני יום, כשקיבלתי אישור בוועדת הכנסת שהוועדה הזאת תהיה סטטוטורית כי יש פה ריכוז מקרים שמהם אפשר ללמוד ולהעלות את זה על חקיקה.
סופה לנדבר: אני מאחלת לכל החברים שיתוף פעולה, ותאמינו, שנתחיל לעבוד ונעשה עבודה טובה, אני מאמינה, למען הציבור ולמען הכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: בהצלחה, קדימה לעבודה.
בנימין אלון: לחיים.
רוחמה אברהם-בלילא: לחיים.
סופה לנדבר: אזכיר כמה מהנושאים שנטפל בהם; נפגעי ויסקונסין, יש לנו בשבוע הבא נפגעי טרור, שיש להם בעיות רבות, ולא כולם יודעים את העברית, בחלק מהמקרים מדובר בעולים ממדינות חבר העמים שפנו אלי, פנו לוועדה, לא מכירים את הביורוקרטיה, וכשהתקשורת יורדת, הם נשארים בבית עם אותן בעיות, ואנו צריכים להביא להם את החוברת, להביא להם את האנשים שיטפלו בהם.
סופה לנדבר: יש לנו בעיות עם ביטוח לאומי, קיבלנו לא מעט מכתבים, ואם תרצו להעלות נושאים שונים, נעלה אותם, נבקר את האנשים, נהיה אתם, נהיה זריזים ונעבוד יחד.
אלחנן גלזר: יש לי שאלה; מה ההבדל בין הוועדה הזאת, פניות הציבור, לבין הפניות שפונים אליי ישירות?
סופה לנדבר: כאשר אדם פונה לחבר כנסת, חבר הכנסת צריך לטפל בפנייה הזאת.
סופה לנדבר: אבל גם עכשיו כחבר בוועדה- -
שלומית אבינח: אם יש לך נושא שאתה חושב שראוי להעלות בוועדה, שהוא לא פנייה פרטנית, אלא נושא שקשור לשכונה, לעיר, לבית ספר, משהו שהוא מעבר לפרט הבודד, אתה יכול להעלות את זה כנושא בוועדה, ואז אנו מזמינים את הגורמים.
סופה לנדבר: כשהייתי יושבת-ראש, טיפלנו בחובות לבנקים, טיפלנו בבעיות של הוסטלים, בדיור מוגן, השגנו כספים לשיפוץ של אחד הבניינים בעיר מסוימת, עד 5 מיליון הצלחנו להשיג כדי לשפץ את הבניין.
סופה לנדבר: פנו אלינו דיירי בניין, והצלחנו.
סופה לנדבר: היינו בביקור מאוד עצוב בבית קברות, ההזנחה שם היתה קטסטרופלית, בקרית גת, הקבר היה פתוח ולא סגור כמו שצריך לסגור, ריח מגעיל והתפרקות של גופה.
סופה לנדבר: היו לנו בעיות של עמידר, החלפות דירות, בכל הערימה של דואר יש נושאים שאפשר להוציא מהם, ואז אנו מתחילים לטפל בוועדה.
סופה לנדבר: אתה מעביר את זה למנהלת הוועדה.
שלומית אבינח: בכל ישיבה מזמינים את הגופים הרלוונטיים ואת הפונים.
אלחנן גלזר: יש אצלי שתי פניות, נראה אם הן מתאימות לנושא הזה; אחת, בית ספר בישוב תפן, הולכים לסגור בית ספר שלם, יש פנייה אליי, ויש בית אבות גריאטרי שלם בראשון לציון שהולכים לסגור אותו.
שלומית אבינח: אלה פניות מתאימות לוועדה.
שלומית אבינח: טיפלנו בבתי אבות.
סופה לנדבר: טיפלנו בבעיות של אדם שיש לו ביטוח משלים ולא יכול לקבל הפניה לרופא שהוא בוחר, טיפלנו בבתי אבות, אנו עשינו עבודה מאוד מעניינת.
אלחנן גלזר: אעביר את הפרטים של המקרים שדיברתי עליהם.
סופה לנדבר: הוועדה עובדת עם קרן יושב-ראש הכנסת.
סופה לנדבר: אם אדם במצוקה פונה, והוא צריך, נאמר, ריהוט בסיסי לבית, אוכל – עוזרים פרלמנטריים מתקשרים אליו, מעבירים לו טפסים, הוא הולך לעובד סוציאלי בעירייה, הוא ממלא לו טופס, ונותנים לו 1,500 עד 3,000 ש"ח.
סופה לנדבר: אם יש אישור מיוחד, נותנים קצת יותר, נותנים עזרה לקניית מזגן, לכיסא גלגלים, לדברים אלמנטריים.
סופה לנדבר: אנו נזמין את לבנה דנקר, רכזת הקרן, לוועדה.
בנימין אלון: השאלה של חבר הכנסת גלזר מאוד חשובה.
בנימין אלון: כל חבר כנסת מוצף בפניות, ולא ייתכן שכולם יעבירו את זה לפה.
בנימין אלון: צריך באמת לקבוע כללים, מה נעשה כאן.
שלומית אבינח: יש גם פונים סדרתיים, שפונים ל-120 חברי הכנסת.
שלומית אבינח: על זה אין שליטה.
שלומית אבינח: אני גם לא יכולה לראות, האם מי שפנה אליי פנה גם לוועדות אחרות.
בנימין אלון: כלומר יש דברים ששלומית מטפלת בהם מטעם הוועדה, מטעמך וכו', ויש דברים שאת מביאה לדיון כאן.
בנימין אלון: יש עקרונות בעניינים אלה?
סופה לנדבר: ברגע שיש ריכוז של פניות מאותו סוג, אנו מרכזים אותן, מזמינים נציגים של גופים שקשורים, בודקים אם יש פה עניין עקרוני, ואיך פותרים את העניין.
סופה לנדבר: אנו עזרנו לנפגעי טרור, אסון המטוס, שהיו פיצויים – זה התחיל כאן; היום הם קיבלו פיצוי מאוקראינה, אבל אז התחלנו לטפל בזה בוועדה, המלצנו להם על דרכים, כי אלה היו אנשים חסרי-אונים.
סופה לנדבר: זאת ועדה מאוד מעניינת.
בנימין אלון: חשוב מאוד.
בנימין אלון: בהצלחה, סופה.
סופה לנדבר: בהצלחה לכולנו, תודה רבה.
סופה לנדבר: רבותיי, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
סופה לנדבר: כולנו יודעים שמדינת ישראל נפגעה וממשיכה להיפגע מטרור, ואנחנו יותר מכולם יודעים מה זה טרור, אבל בתוכנו יש יותר מאלף איש שנפגעו מטרור בגל האחרון.
סופה לנדבר: היום נמצאים כאן נפגעי טרור לפי פנייה של הפדרציה הישראלית, דוברי רוסית, אבל אני צריכה לציין שנפגעי טרור אחרים גם כנראה יפנו אלינו.
סופה לנדבר: במקרה ריכזנו מספר פניות, ואנחנו רוצים לעזור לאנשים להתמודד, כי אני מבינה שההתמודדות היא מאוד קשה.
סופה לנדבר: אני מכירה חלק מהאנשים, אצל חלק הייתי בבית, חלק מכירים אחרים, אבל הם ממשיכים להתמודד עם בעיות ואני חושבת שחובתה של מדינת ישראל וחובתם של משרדי ממשלת ישראל לעזור ולסיים את הגיהינום שהם עוברים מידי יום.
סופה לנדבר: נעשה סקירה קצרה על מה שקורה היום ואחר כך נבקש מכל אחד להציג את עצמו, גם נציגי המשרדים וגם נפגעי טרור.
יניב רונן: אני עובד מחלקת המידע והמחקר של הכנסת, עם חלקכם כבר דיברתי פה בטלפון.
יניב רונן: הטיפול בנפגעי הטרור, לפי מה שעולה, מתחלק לשני חלקים.
יניב רונן: החלק הראשון הוא באופן מיידי לאחר הפגיעה, מענה ראשוני שניתן על ידי נציגי משרד הרווחה, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ואחרים.
יניב רונן: ולאחר מכן, כדי שנפגע יוכל לקבל טיפול מהמדינה, הוא צריך לתבוע אחוזי נכות.
יניב רונן: לגבי המשמעות של אחוזי נכות: עד 20 אחוזי נכות, מקבלים רק תשלום חד פעמי.
יניב רונן: מעל 20 אחוזי נכות, מקבלים גם קצבה חודשית קבועה.
יניב רונן: אני הבנתי שהיו הרבה פניות לגבי הנושא של טיפול פסיכולוגי, אז לגבי טפול פסיכולוגי, מי שנכה מעל 20 אחוזים זכאי גם לטיפול פסיכולוגי, עד שלוש שנים.
סופה לנדבר: עד 20 אחוז?
יניב רונן: לא זכאי.
יניב רונן: צריך לסייג את עניין הזכאות עד 20 אחוז, זה נוגע למי שנפגע לאחר 1996.