GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: משרד האוצר נמצאים בממשלה?
עידו בן ששון: כן.
סופה לנדבר: זה מדינת ישראל, זאת ממשלת ישראל.
סופה לנדבר: אז זה שמשרד אחד לא רוצה, ומשרד שני לא רוצה.
עידו בן ששון: צריך להתוות איך אתה מעביר את הכספים.
עידו בן ששון: אני לא יכול לקחת סתם 2 מיליון שקל ולהעביר אותם.
עידו בן ששון: אחר כך ישאלו על סמך מה העבירו 2 מיליון שקל?
עידו בן ששון: מה קיבלו תמורת ה-2 מיליון שקל.
עידו בן ששון: זה גם נראה לי לא תקין.
עידו בן ששון: זה נראה לי מאוד ברור למה לא עושים את זה.
קריאה: הוא צריך להוכיח שהוא השתמש בכסף הזה למטרה הזאת.
קריאה: צביקה, תגיד את אתה רוצה?
צביקה קן-תור: כמקדמה.
קריאה: שיגדירו את זה בספר התקציב כמקדמה.
סופה לנדבר: העברה ממשרד ראש הממשלה כמקדמה.
עידו בן ששון: בכל מקרה, גם לא העבירו חשבוניות.
עידו בן ששון: שוב, יש פה בעיה נוספת האם המקדמה - - -
צביקה קן-תור: שמנו ערבות בנקאית, לא קיבלנו מקדמה.
צביקה קן-תור: הוקצו מ-2008 מתקציב הממשלה 4 מיליון, עדיין לא עבר.
סופה לנדבר: אנחנו מתקרבים לסוף השנה ואנחנו מפזרים את הכנסת.
סופה לנדבר: מה אני צריכה לעשות כדי שהכסף יעבור?
סופה לנדבר: הסעיף בתקציב יכול להיות רק בכנסת הבאה.
סופה לנדבר: בינתיים אתם מבינים שאנחנו לא מאשרים את התקציב.
סופה לנדבר: אתם תקומו ותרצו למשוך את הכסף בסוף השנה.
סופה לנדבר: מה אנחנו עושים כדי שבעצם - - -
עידו בן ששון: צריך לסכם עם אגף התקציבים במשרד האוצר.
עידו בן ששון: ענת משה היא רפרנטית של הממשל.
מרינה סולודקין: לא עם הרפרנטית, צריך לדבר עם ראש אגף התקציבים.
עידו בן ששון: בכל מקרה, אני מדגיש.
עידו בן ששון: אי אפשר להעביר סתם כסף.
עידו בן ששון: זה חייב להיות כנגד חשבוניות וכנגד משהו.
מרינה סולודקין: באלף מקומות אמרו שזה לא סתם, זה וטרנים או פרטיזנים.
מרינה סולודקין: גם זה הסכמים קואליציוניים שגם אמרו על מה מעבירים כסף.
מרינה סולודקין: אתם לא מקבלים את זה.
סופה לנדבר: בשבוע הבא נקיים ישיבה.
סופה לנדבר: לישיבה אני אזמין את איווט ליברמן, שר הביטחון וגם שר האוצר.
סופה לנדבר: אני חושבת שהיום כולם רודפים אחרי הקול הרוסי וצריך לשרת את הקול הרוסי הזה.
סופה לנדבר: לשרת את הווטרנים זאת פשוט חובה של כל המדינה.
סופה לנדבר: לא יכול שאחרי 60 שנה שהמדינה קיימת, ניצולי שואה יתחילו לקבל כספים.
סופה לנדבר: המדינה נבנתה על גורל של האנשים האלה.
מרינה סולודקין: גם אנחנו עבדנו בשביל זה.
סופה לנדבר: אני זוכרת את הישיבה האחרונה של יורי שטרן עם שר האוצר הקודם.
סופה לנדבר: הוא הגיע ומכאן הוא הועבר לבית חולים ולא יצא משם.
סופה לנדבר: אני זוכרת את הישיבה האחרונה, איך הוא נלחם עד הרגע האחרון, על טיפת הכוח האחרונה שלו.
סופה לנדבר: רבותיי, אני לא מאמינה לעיתים קרובות שאני חיה במדינה הזאת, שאני חלק מהמדינה הזאת.
סופה לנדבר: זאת פשוט בושה מה שקורה היום.
סופה לנדבר: אמרו לאנשים האלה שהם גיבורים שהם האנשים הכי והכי והיום, כאשר נעשה בעמותה ובלטרון כל המאמץ - - - אתה יודע מה?
סופה לנדבר: אפילו אני חסרת אונים מול הבעיה הזאת.
סופה לנדבר: עשיתם הכל ואתם גיבורי המלחמות של מדינת ישראל ואתם לא יודעים להתמודד עם הבירוקרטיה של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אתם חסרי אונים בבירוקרטיה הזאת וגם אנחנו.
סופה לנדבר: פשוט חושבים איך לא לעשות כדי לא לחבר את הדבר.
סופה לנדבר: אני רוצה שבישיבה הבאה יהיו כאן שרים ומקבלים החלטות.
סופה לנדבר: הם צריכים להגיד למה לא נעשה דבר עד כה.
סופה לנדבר: מי שיחליט לא להגיע, הציבור הזה המכובד יידע גם להראות מה דעתו על כך.
סופה לנדבר: עברו שנתיים, שילמנו על אגרות טלוויזיה.
סופה לנדבר: רצינו להעביר את זה כחוק ולא נתנו לנו.
סופה לנדבר: פתאום אני קוראת שאיציק גרצק קם להגנה של אנשים והוא ימצא את הפיתרון.
סופה לנדבר: זאת פשוט צביעות לפני הבחירות וצביעות בזמן הבחירות.
סופה לנדבר: זה פשוט דבר לא מקובל.
מרינה סולודקין: זה לא יעזור לכם.
סופה לנדבר: זה לא יעזור.
סופה לנדבר: האנשים יודעים ומכירים את מה שעשינו.
רומן יגל: אני נשיא של ארגון חיילי ופרטיזנים נכי מלחמה בנאצים וארגון של ותיקי צבא פולין בישראל.
רומן יגל: אנחנו קיבלנו שטח בירושלים ובנינו אנדרטה בהר הרצל לזכר חיילים יהודים שלחמו בצבא פולין שנפלו בחזית.
רומן יגל: אני שומע את הדיבורים כבר כמה שנים.
רומן יגל: אני בכלל לא מבין.
רומן יגל: אנחנו עוד מעט הולכים.
רומן יגל: אני בן 87 ואנחנו הולכים כבר.
רומן יגל: אני רואה שהבירוקרטיה תהרוג אותנו.
רומן יגל: אני חושש שכשנגיע לישיבה הבאה יגידו בצורה יבשה שלא נגיע ועסק נגמר.
רומן יגל: אני חושב שאנחנו חייבים לפגוש את השר ולהסביר לו.
רומן יגל: אנחנו נסתכל בעיניים של שר הביטחון ונגיד לו: אדוני אתה חייב לחתום.
סופה לנדבר: ביום שני יש ישיבה.
רומן יגל: לא, צריך לפני זה.
רומן יגל: אם יבואו לישיבה אלה מהתב"ע או שאלה שרושמים, לא ייצא מזה שום דבר.
מרינה סולודקין: שר הביטחון ושר האוצר הם אנשים פוליטיים.
רומן יגל: צבי קן-תור לא היה עושה פרויקט אם היה יודע שזה לא שטח ישראל.
רומן יגל: אני מכיר אותו, הוא לא היה עושה פרויקט.
רומן יגל: נותנים לזה הרבה כסף.
רומן יגל: בא יהודי אחד ונותן כסף למרות שקודם המדינה צריכה לתת ואחר כך הספונסרים.
רומן יגל: מה זה?
רומן יגל: אנחנו כל כך עניים שלא לעשות הנצחה של המפעל הכי גדול?
רומן יגל: זה לא יכול להיות דבר כזה.
סופה לנדבר: חתמו על חוזה בצורה כזאת שקודם כל כסף של ספונסרים ופילנתרופים ואחר כך כסף של מדינה, בגלל שהמדינה לא רוצה להקים את המוזיאון.
סופה לנדבר: אני מציע שלפני הישיבה הזאת - - -
סופה לנדבר: רבותיי, החוזה הזה הוא שקל מול שקל.
סופה לנדבר: הם לא חיים במדינת ישראל?
סופה לנדבר: מדינת ישראל לא קמה בזכות הגיבורים האלה?
סופה לנדבר: לא קמה בגלל המלחמה הזאת.
עידו בן ששון: בכל תשלום שהמדינה עושה זה תמיד שקל תמורת שקל.
סופה לנדבר: חבל שהם חתמו על זה שהם צריכים לגייס ולהיות שנוררים בעולם כאשר מדינת ישראל חייבת להקים את המוזיאון הזה.
סופה לנדבר: היא חייבת לגיבורים האלה.
סופה לנדבר: היא לא חייבת לקום רק ב-9 במאי ולהגיד שהם גיבורים ושאנחנו גאים במה שהם עשו.
סופה לנדבר: זה צריך לבוא לידי ביטוי בכך שיקימו את המוזיאון.
רומן יגל: אני רוצה לספר לכם משהו.
רומן יגל: אני לוחם של צבא אדום וצבא פולין.
רומן יגל: לחמתי בלנין.
רומן יגל: אתם זוכרים שהדיביזיה לחמה בביאלרוס נגדנו.
רומן יגל: שם רצו להקים אנדרטה לגנרל ברלין.
רומן יגל: נשיא פולניה ביטל את זה היות ועכשיו יש שם שלטון אחר.
רומן יגל: אז אני כתבתי ללוקשנקו.
רומן יגל: הוא לקח פטרון לבניה.
רומן יגל: אולי אנחנו נכתוב לפוטין והם יבנו מייד את האנדרטה.
רומן יגל: מדוע שמדינת ישראל לא תיתן את הנשמה ולא רק כסף.
רומן יגל: אנחנו נותנים את הדם שלנו ואת הנשמה, אז שיתנו קצת כסף לזה.
אברהם גרינזייד: סופה, לי לא אכפת מי אשם.
אברהם גרינזייד: אני מבטיח לכם, אם אני אדע מי אשם באמת – יש לנו 84 סניפים.
אברהם גרינזייד: אתם יודעים שכשאני מבטיח אני אעשה.
אברהם גרינזייד: בכל העיתונים ידעו מי אשם.
סופה לנדבר: אברהם, אתה יודע, אתם סלחנים יותר מידי וכל העלייה שלנו סלחנים יותר מידי.
סופה לנדבר: אנחנו נותנים את המתנות בזמן הבחירות על מגש של כסף.
סופה לנדבר: אחר כך נזכרים שמצפצפים עלינו.
סופה לנדבר: אתה בדיוק יודע עד כמה שזה כואב לי.
סופה לנדבר: אני ומרינה וחברי כנסת אחרים יזמנו את החקיקה הזאת.
סופה לנדבר: אני זוכרת איך עמדתי באולם המליאה מול ראש הממשלה, אהוד ברק, שתמך אז.
סופה לנדבר: אמרתי שצריך לתמוך בווטרנים וצריך לתת להם.
סופה לנדבר: פתאום בכנסת שאלו מה זה המצוד של לננינגרד ולמה צריך לתת להם.
סופה לנדבר: אז הוא באמת היה גיבור ותמך בכל חברי הכנסת שיזמו את החקיקה הזאת.
סופה לנדבר: אני רוצה את התמיכה היום.
מרינה סולודקין: בנושא של בלוקדניקים, אני לימדתי את ועדת התביעות.
מרינה סולודקין: גם הם לא רצו לדעת שיש דבר כזה בלוקדניקים של לנינגרד.
מרינה סולודקין: עכשיו הם למדו על הבשר שלהם דרך בית המשפט.
סופה לנדבר: השרים הם אנשים מאוד אבל ביום שני לפני פיזור הכנסת אני מקווה שיגיעו כולם.
סופה לנדבר: אנחנו נתאים עצמנו לכל שעה שהם ירצו.
סופה לנדבר: אני רוצה שביום שני תהיה התקדמות לקראת פיזור הכנסת.
מרינה סולודקין: זה לטובתם.
ברוך שוב: חזרתי לפני שבוע ממינסק.
ברוך שוב: היתה אזכרה במלאות 65 שנה לחיסול גטו מינסק ואני הוזמנתי.
ברוך שוב: היה לי הצורך והרצון ללכת למוזיאון של הלחימה והפרטיזנים במינסק.
ברוך שוב: קבעתי שם עם מנהל המוזיאון ועם האוצרת לענייני פרטיזנים.
ברוך שוב: יש לנו עכשיו קשר יפה מאוד איתם.
ברוך שוב: יכול להיות שנקבל מהם גם קצת חומר למוזיאון כי יש להם המון.
ברוך שוב: מה שהרשים אותי ביותר הוא שזה מוזיאון שהוא מראה את הלחימה של העם הביילרוסי.
ברוך שוב: אתם זוכרים את מאשה ברוסקין.
ברוך שוב: הם מודים בפה מלא שהיתה יהודיה - - -
מרינה סולודקין: זה לא היה קל.
ברוך שוב: אני יודע שזה לא היה קל.
ברוך שוב: בכל אופן, להיכנס למוזיאון הזה זה פאר.
ברוך שוב: זה מראה לך שעם יכול לכבד את הלוחמים.
ברוך שוב: אנחנו לא רק לחמנו שם, היינו בין הראשונים שבאו לארץ.
ברוך שוב: אני באתי ב-1945 בספינת דייג שבקושי ישבה על המים ומייד הלכתי להגנה.
ברוך שוב: קישרנו את הלחימה שלנו שם למה שקורה פה.
ברוך שוב: זה עוול.
ברוך שוב: אני פשוט מתפלא מהמילים היפות שלך.
ברוך שוב: אני מוסיף שזה עוול שלא נותנים לאנשים האלה אפשרות להביע את מה שהם עשו.
ברוך שוב: זה עוול לכל אלה שנפלו שם.
ברוך שוב: אני מקווה שאתם תוכלו לעזור לנו.
סופה לנדבר: אנחנו משתדלים.
סופה לנדבר: אני מקווה שעד שבוע הבא יתקדמו דברים.
סופה לנדבר: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
סופה לנדבר: על סדר היום, נושא שהעלינו בתחילת הקדנציה הזאת, והוא עמותת "גן חיים" המטפלת בדרי רחוב באשדוד ובאשקלון.
סופה לנדבר: כולנו יודעים, וגם חבר הכנסת מולה יודע, שבשנת 2007 היה לנו תקציב לאלף שבע מאות שלושים וארבעה דיירי רחוב, כאשר בעצם במערכת אין תקציב בערך לאלף איש הנוספים שהם לא דיווחו עליהם, או אנשים לא נרשמו, אנשים לא נמצאים מסיבה זו או אחרת במסגרת התקציבית של משרד הרווחה.
סופה לנדבר: אני אישית ביקרתי לא פעם בעמותה, ואני יודעת שהעמותה קולטת את העולים החדשים שהפכו להיות חסרי בית, אנשים חסרי דיור, ואני מאשימה בכך את מדינת ישראל, בגלל קשיי קליטת העלייה שהפכו אנשים מכובדים ביותר לאנשים שהיום נמצאים בלי קורת גג, אנשים במצב קשה מאוד שהפכו להיות דיירי רחוב.
סופה לנדבר: באחת מישיבות הוועדה טיפלנו בתקציב, כאשר משרד הרווחה ומשרד האוצר ענו אז בחיוב ומצאו תקציב לאותם אנשים הנמצאים בתוך המסגרת.
סופה לנדבר: כך קרה שבחורף הקר של שנה שעברה משרד הרווחה ביקש ממחלקת הרווחה של העיר להיות ערוכים לתוספת של אנשים שאין להם קורת גג ואז הרחיבו את המסגרת.
סופה לנדבר: ובמסגרת היום חיים עשרים ושמונה איש, ותקציב של שש מאות אלף ₪ שהועבר דרך משרד הרווחה של עיריית אשדוד בעצם נגמר והאנשים שנמצאים במסגרת של העמותה נמצאים בסכנה שבעצם אם אין כסף אז אתם לא יכולים להחזיק אותם ועשרים ושמונה איש יכולים להיות אוטוטו שוב בעצם הומלסים, לחזור לרחוב.
סופה לנדבר: מה בדיוק קרה בעמותה?
איגור בוגוסלבסקי: היו לנו תמיד פחות או יותר עשרים ושלושה איש.
איגור בוגוסלבסקי: בדצמבר 2007, בגלל מכת הקור, קיבלנו בעצם הוראה לקבל את כולם ולא להשאיר אף אחד ברחוב.
איגור בוגוסלבסקי: בעקבות זאת ערכנו סיורים ובאמת קיבלנו את כולם, ובמיוחד באשדוד ובאשקלון אף אחד לא נשאר ברחוב.
איגור בוגוסלבסקי: עקב כך מספר האנשים גדל לעשרים ושמונה, ודיווחנו לרווחה על עשרים ושמונה.
איגור בוגוסלבסקי: לכן בעצם, בגלל שדיווחנו על מספר גדול יותר של אנשים, נגמר לנו התקציב ומספטמבר אנחנו לא מתוקצבים.
דפנה כהן: למעשה התקציב שהוקצב להם, אותם שש מאות אלף שקלים שהזכרת, נוצלו והספיקו עד לסוף אוגוסט.
דפנה כהן: מסוף אוגוסט עד לסוף השנה הנוכחית, קיימת בעיה של מחסור תקציבי.
סופה לנדבר: רשות הדיבור למנהל אגף הרווחה של עיריית אשדוד.
דוד הרטום: נושא דרי הרחוב, מטופל בהתאם ומתוקצב, כאשר הפרופורציה היא שבעים וחמישה אחוז משרד הרווחה ועשרים וחמישה אחוז הרשות המקומית.
דוד הרטום: עיריית אשדוד קיבלה בשעתו החלטה אסטרטגית, שמכובדת עד היום עד הפרוטה האחרונה.
דב בארי: רוב מוחלט של שירותי הרווחה במדינת ישראל, מתנהלים בתיקצוב כזה.
דב בארי: כלומר, שבעים וחמישה אחוז מהתיקצוב מועבר על ידי משרד הרווחה וההשלמה באה מהרשות המקומית, כולל בפנימיות לילדים וכו'.
דוד הרטום: בשעתו, לפני מספר שנים, עיריית אשדוד קיבלה החלטה ועומדת עליה ומקיימת אותה עד הפסיק האחרון, שכל דבר שמשרד הרווחה מתקצב, העירייה נותנת את ה- 25 אחוז שלה באופן אוטומטי.
דוד הרטום: כלומר, אין לי פה פיקוח.
דוד הרטום: ועדת כספים, מועצת העירייה, כל דבר שהמשרד נותן העירייה נותנת את חלקה, שזה 25 אחוזים.
דוד הרטום: כל תוספת שתתקבל פה, העירייה תיתן את חלקה, ובנושא הזה אין כל ויכוח.
דוד הרטום: בדצמבר שנה שעברה, כשהיה גל של קור, התקבלה החלטה עקרונית ע"י השר והיא גם פורסמה בתקשורת, שאף אדם שלא יישאר ברחוב, ואת כולם יש להכניס לתוך מחסות.
דוד הרטום: אכן אגף הרווחה בעירייה נענה לפנייה הזאת, ובעיקר באמצעות העמותה הכניס את כל אותם דרי הרחוב שהביעו את נכונותם להיכנס לשם, כי היו כאלה שאמרו "אל תעשו לנו טובות", אבל אנשים נקלטו, וכתוצאה מכך נוצר מחסור שהיום מתבטא בסדר גודל של מעל שמונים אלף שקל, פחות או יותר, עד סוף השנה.
דוד הרטום: לנו זה אומר שני דברים, אנחנו לא יכולים להעביר כספים לעמותה, כי אין מאיפה, וגם דבר שבדרך כלל אנחנו מקפידים עליו ופה אנחנו קצת חרגנו, כשהסכמנו לבצע פעולה שיש לה משמעות כספית, לפי ההנחיות של המשרד, מבלי שהיתה חתימה חשבית בנושא הזה.
דוד הרטום: כלומר קיבלנו את אותה הנחייה להכניס את כולם לתוך מחסות, ללא חתימה חשבית.
דוד הרטום: זה הוביל אותנו היום למצב שבגזברות שלנו אומרים רבותיי, אל תעשו לנו פה חריגות.
דוד הרטום: מה שאין עליו אישור של חשב, אל תאשרו אותו בכלל.
דוד הרטום: אנשים יהיו ברחוב, תגידו במשרד רבותיי, זה לא מסתדר.
דוד הרטום: אנחנו מאוד משתדלים במצבים קיצוניים כן לתת פתרונות, והגזברות נותנת לנו את היד בנושא הזה.
דוד הרטום: אבל מקרים מהסוג הזה יכולים לשבור את האמון ואז ידינו יהיו כבולות בכל מקרה של חריגה.
דוד הרטום: המשרד קיבל כל מיני תוספות במשך החודשים האחרונים, לפתור פעם אחת ולתמיד שני דברים: ראשית, לפתור את נושא הגרעון לגבי מה שקרה עד היום, כדי שאנשים שנמצאים היום יוכלו לשהות.
דוד הרטום: כי אם העמותה תבוא ותאמר, "רבותיי אנחנו סוגרים את הדלתות", כל אותם עשרים ושלושה אנשים יהיו ברחוב.
דוד הרטום: אם לא תתקבל החלטה שמקבלים את התקציב היום, לפי הערכתנו ולפי מה שאנחנו למדנו גם מהנתונים שלהם, לא תהיה להם אפשרות להמשיך עם זה קדימה.
שלמה מולה: בפרופורציה שאתה דיברת על עשרים וחמישה אחוז שבעים וחמישה אחוז, קלטתם אחרי שהורו לכם לקלוט ובכל זאת לא קיבלתם את השבעים וחמישה אחוז?
סופה לנדבר: לא, הכסף שהיה מיועד נגמר בעצם במסגרת, הם לא הוסיפו כסף.
דוד הרטום: היו שש מאות אלף שקל שהיו צריכים להספיק לעשרים ושלושה איש עד סוף השנה.
דוד הרטום: בגלל אותה בעיה נקלטו אנשים נוספים והתקציב שצריכים כדי לסגור את השנה הוא מתקרב לשמונה מאות אלף שקל.
דוד הרטום: כאשר זה צריך להתחלק עוד פעם שבעים וחמש עשרים וחמש.
דוד הרטום: הציפייה שלנו בכל מקרה שלקראת 2009 יקבע המשרד במדיניות.
דוד הרטום: הוסטל באשדוד יכול להיות עשרים ושישה, עשרים ושלושה, שלושים איש, אני לא יודע, אבל תנו לנו את הכלי שאפשר לעבוד איתו.
דוד הרטום: אז יכול להיות שיהיו אנשים שנגיד להם רבותיי, אתם מעבר למכסה, אי אפשר למצוא לכם פתרון.
דוד הרטום: גם בדברים אחרים אנחנו לפעמים לא נותנים פתרון כי אין מסגרות.
שלמה מולה: למה בכלל צריך לעשות מכסות?
שלמה מולה: אם יש דיירי רחוב, צריך לקבוע קריטריון מהסכום שעולה לאדם, למה בכלל לקבוע מכסה?
שלמה מולה: אז מה אם יש שלושים וחמישה?
רחל אבידן: כי אין תקציב.
רחל אבידן: הוא אומר שאתה צריך לדעת, שהם צריכים לדעת כמה אנשים הם יכולים להחזיק כי זה מה שגם האוצר מבקש לדעת, כמה אנשים יכולים להיכנס לתקציב מסויים.
שלמה מולה: לתקציב מסויים, או לתפוסה מסויימת.
שלמה מולה: זאת אומרת אם עמותה אומרת אני מסוגל היום לתת, בבני עייש או בקריית מלאכי יש אנשים שיכולים להיכנס, נו אז מה, בגלל דבר כזה אנשים יישארו ברחוב?
דוד הרטום: יש פער בין התיקצוב לבין הוראות התע"ס.
דוד הרטום: בהתאם להוראות התע"ס לכל האנשים האלה מגיע פתרון, אבל אין לזה כיסוי בתקציב.
סופה לנדבר: צריך לציין שבעצם היום בעיר אשדוד אין תופעה של חסרי בית.
סופה לנדבר: אני לפחות לא רואה את זה, אני גרה באשדוד.
רחל אבידן: יש ברחוב כמה נשים שלא רוצות, ואין לגביהן פתרון.
דוד הרטום: אני לא חושב שיש מישהו שמוכן ללכת לפתרון, ולא קיבל אותו.
דוד הרטום: יש אנשים שלא רוצים לקבל שום פתרון מהסוג הזה, ואיתם אנחנו מתמודדים בצורות אחרות.
סופה לנדבר: אנחנו עכשיו מדברים על אותם אנשים, שכן רוצים לקבל את המסגרת ומה לעשות איתם.
רחל אבידן: אותם אלף איש המסומנים, זו השערה שקיימים עוד אלף איש שהם לא מוכרים לנו.
סופה לנדבר: זאת אומרת אלפיים איש.
רחל אבידן: כמעט אלפיים, אלף שבע מאות, ויש אלף נוספים שאנחנו לא מכירים אבל לא כאלה שאמרו שהם רוצים ולא נתנו להם מענה.
רחל אבידן: האלף שבע מאות ומשהו מטופלים, ויש כאלה שאינם במסגרות כלומר הם יכולים להיות ברחוב כי הם לא רוצים להיות במסגרת, אבל נמצאים איתם בקשר.
רחל אבידן: כיום יש מספר אנשים שמחכים בחוץ בגלל חוסר תקציב, בזמן שהם רוצים להיכנס למסגרות ארציות.
רחל אבידן: יש למעלה מעשרים איש בארץ שהביעו נכונות להיכנס ואני לא יכולתי לתת אישור תקציבי.
רחל אבידן: כי אין לי תקציב.
רחל אבידן: עכשיו אומרות רשויות גם אם יש הבטחה אנחנו רוצים הבטחה חתומה.
רחל אבידן: זה מה שהם רוצים וזכותם, זה לגיטימי, היום הגזברים יותר נוקשים בעניין הזה מאשר לומר בעל פה.
רחל אבידן: עם כל החסר התקציבי שאנחנו נמצאים בו היום, ואנחנו נמצאים בחסר של כמה מיליונים של שקלים, אנחנו נמצאים בחסר של הרבה.
רחל אבידן: אני לא אחראית על כל הסעיפים התקציביים, אני אומרת בסעיף הזה אנחנו בחסר תקציבי.
רחל אבידן: מן הראוי לציין, שבשלוש השנים האחרונות התקציב גדל משישה מיליון ללמעלה מתשעה מיליון.
רחל אבידן: זאת אומרת, לנושא הזה יש מקום ויש חשיבות, ואנחנו חושבים שגם אם מדובר באנשים בקצה הרצף של החברה הישראלית אני מאמינה שהמוסריות של חברה נמדדת ביחס שלה לאחרון שבה.
רחל אבידן: גם אם הם האחרונים שבה אני מאמינה שזכותם לקבל את הטיפול שהם צריכים לקבל וחובתנו כחברה לתת אותו.
רחל אבידן: בתוך כל החובות שלנו יש גם את המגבלה התקציבית.
רחל אבידן: היום המשרד, לגבי רוב הנושאים עובד עם מכסות, כי זה החיוב.
רחל אבידן: זאת אומרת שאם אני נותנת לעיריית אשדוד מאה אלף שקל הם יודעים שעל המאה אלף שקל הם יכולים לטפל בשנה באיקס אנשים וחשוב להם לדעת מבחינת תכנון.
רחל אבידן: לכן תקציב לכל נושא מתוקצב פר מכסה.
רחל אבידן: ולכן הם יודעים מספר אנשים.
רחל אבידן: אתה מדבר על מחסור של מאה שמונים ושבעה אלף, זה גם למסגרות ארציות וגם למקומיות.
רחל אבידן: מה שאני רוצה לומר, אנחנו מודעים לפעילות, אנחנו מודעים לחסר, הפניות שלכם או של חווה מנהלת האגף הועברו מיידית לדרגים הגבוהים במשרד, עם האבטחות של השר בזמנו, והוא מודע להן, לחורף שעבר, ואנחנו עומדים כבר בפני חורף נוסף, מיידית נעשתה העברה של שלושים אלף שקל נטו לסעיף התקציבי של דרי רחוב בקהילה, לא של מסגרות ארציות.
רחל אבידן: אני לא בטוחה, גלית רייכמן מתיקצוב רשויות, לא היתה היום לחתום על זה.
רחל אבידן: אני לא בטוחה שזה יעבור בחודש הזה.
רחל אבידן: בכל מקרה ניתנה לי הבטחה על ידי חנן פריצקי, שהוא חשב המשרד, לתוספת של כמה מאות אלפי שקלים עד סוף השנה, מה שיכסה את הגרעון של כל המסגרות בארץ.
רחל אבידן: לגבי האנשים שנמצאים בתוך המסגרות.
רחל אבידן: זה לא נותן מענה לאנשים שבחוץ ולא נכנסו.
רחל אבידן: משום שזה לא בבסיס התקציב כרגע, מבחינת מכסות.
רחל אבידן: הלוואי ונדע, המשרד ברגע שקיבל את הפניות שלנו אני מוכרחה לציין, גם החשב וגם המנכ"ל באמת התגייסו לאגום תקציבים מכל מיני סעיפים תקציביים שנותרו בפלוסים, ומהמקום הזה אנחנו נקבל בחודש הבא כנראה, עד סוף שנת הכספים, את הכסף שייכסה את כל הגרעונות.
רחל אבידן: זה לא ייתן לנו אפשרות לתכנן שירותים קדימה, משום שזה לא בבסיס התקציב ואני לא יכולה לבוא לרשויות ולהגיד להן תפתחו, יהיה בסדר.
רחל אבידן: לגבי המסגרת של אשדוד, אני יודעת שהיה כסף עד סוף אוגוסט.
רחל אבידן: אני אומרת, כרגע העברנו שלושים אלף שקל נטו לטובת העניין הזה.
רחל אבידן: השאר יכוסה.
רחל אבידן: חשוב לציין שהתקציב שאנחנו מעבירים מממן חלק מהעניין.
רחל אבידן: יש חלק נוסף שממומן על ידי אבטחת הכנסה שהאנשים שנמצאים שם מקבלים.
רחל אבידן: כך שמבחינת הישרדות שלכם עד סוף השנה לשוטפת של אוכל וכו', אני לא רוצה לתכנן לכם איך, אבל מהכסף שאנשים מקבלים את האבטחת הכנסה אפשר ללכת קדימה ואתם תקבלו בחודש הבא לפי ההבטחה שניתנה לי, ואני באמת משוכנעת שנקבל את הכסף הזה, יכוסה כל השאר.
רחל אבידן: עם זה אני אומרת, מבחינת תכנון קדימה אני בהחלט שותפה לכל האנשים פה מסביב לשולחן ושואפת גם לי, מבחינת תכנון העבודה ופיתוח שירותי, הלוואי ונדע כמה יש לנו בבסיס התקציב בשנה הבאה, ושההגדלות תבואנה לא בנובמבר לכיסוי השנה הגרעונית אחורנית אלא ניתן יהיה לתכנן את זה קדימה, זה יקל על כולנו.
רחל אבידן: בתחילת נובמבר יעברו השלושים אלף שקל נטו בכל מקרה.
רחל אבידן: וכל השאר, שאר הגרעון יכוסה, הבטיח לי חנן פריצקי, עד סוף החודש הבא.
רחל אבידן: עד סוף שנת הכספים הזאת.
דפנה כהן: דיברת על כך שהם מקבלים אבטחת הכנסה, אותם דרי רחוב מקבלים אבטחת הכנסה.
דפנה כהן: גם אם הם נמצאים בהוסטלים הם מקבלים אבטחת הכנסה מביטוח לאומי?
רחל אבידן: במקרה שלהם משום שזה מחסה, וגם התיקצוב שלנו הוא בהתאמה, הוא שונה מאשר מרכז יום שכולל את כל התזונה שלהם, את כל הכלכלה שלהם וכו', כאן הכסף של אבטחת הכנסה שמיועד למימון מחייתו הבסיסית של אדם ניתן, רובו, שמונים אחוז ממנו לעמותה עצמה, שהיא דואגת לכלכלתם, לתרופות, להסעות וכו'.
דפנה כהן: ישירות מהביטוח הלאומי?
רחל אבידן: לא, באמצעות האדם עצמו.
רחל אבידן: הבטחת הכנסה יכול לקבל רק אדם, לא גוף.
שלמה מולה: למה גוף לא יכול לקבל, האם זה מחייב חקיקה?
רחל אבידן: אין לי מושג, אלה התקנות של ביטוח לאומי.
סופה לנדבר: מה קורה אם הם שותים או שהם בגמילה?
רחל אבידן: יש כאלה, ולזה יש חוקים, בין היתר חוקי אפוטרופסות.
רחל אבידן: כפקידת סעד לשעבר לסדרי דין, אני יכולה לומר לכם, שבית משפט צריך להחליט אם אדם מסוגל או לא מסוגל לכלכל את מעשיו, כולל את רכושו.
רחל אבידן: אי אפשר "להלאים" את זה ולהחליט מראש שהם לא מסוגלים ומעבירים, למעט כשיש סידור מוסדי, או בפנימייה, ואז עושים את החלוקה למשל של קצבת נכות של שמונים אחוז לטובת המקום ועשרים אחוז דמי כיס.
רחל אבידן: מעבר לזה כל החלטה אחרת על כספו של אדם, כשהוא זכאי לזה, רק בית משפט יכול להחליט.
רחל אבידן: לפעמים ממנה ביטוח לאומי מקבל קצבה, כשיש חשש שהוא לא יכול לכלכל את מעשיו.
שלמה מולה: ברצוני להתנצל מראש, על כך שאצטרך לצאת לפני תום הישיבה.
שלמה מולה: אני רוצה דווקא להאריך ולהודות לעמותה, שהיא באמת עושה מאמצים, כמובן השלטון הוא חייב אבל העמותה לא חייבת.
שלמה מולה: בסך הכל זו פעילות התנדבותית, ועל כך תבורכו.
שלמה מולה: התפיסה הכלכלית אצלנו ותפיסת האדם היא בעייתית, ולכן באמת קמות עמותות ומחליפים את השלטון.
שלמה מולה: אני חושב שבעוונותיה המדינה היתה צריכה לקחת, להקים לה הוסטלים משלה, דווקא לאנשים מסוג זה, ולא לבוא ולהגיד להם תסתדרו אתם לבד.
שלמה מולה: כמו שאתה אמרת באמת חברה נמדדת, חוזקה נמדד בזה שהחלשים שבה, היא מייצרת איזו שהיא חמלה, מסייעת להם, גם מעבר למה שבסך הכל המסגרות מייצרות, ואני חושב שכל התפיסה החברתית שלנו היא בשנים האחרונות מאוד השתנתה.
שלמה מולה: ודווקא כאשר יש עולים, שהגיעו גם מתרבויות שונות, גם בתוכנו, זה מעצים אותנו.
שלמה מולה: יחד עם זה כשאנחנו רואים נקודות אור מסוג זה אני חושב שצריך לקחת את זה ולמנף את זה גם למקומות אחרים, לאו דווקא רק באשדוד או באשקלון.
שלמה מולה: באשקלון ואשדוד נמצאו אנשים טובים, עמותה שמסייעת והרשות שמסייעת ואחרים נרתמים.
שלמה מולה: מה קורה במקומות שבהם אין את זה?
שלמה מולה: אני לא כל כך בקיא בפרטים.
שלמה מולה: אם צריך להוביל באמת איזה שהם שינויים בתחום החקיקה, אני שאלתי את זה בכוונה, אני לא חושב שהנושא של אבטחת הכנסה, יש לו צרכים אישיים שלו, צרכים שאולי קשה מאוד לנתק, ואם יש עמותה, ואפילו באחוזים מסויימים יכול להיות שהעמותה כן תקבל את זה באופן ישיר מהביטוח לאומי.
שלמה מולה: צריך לנסות למצוא איזה שהן מחשבות אולי בתחום הזה של החקיקה, ואולי להרחיב מוסדות מסוג זה, יכול להיות שזה לא רק דיירי רחוב, אולי יש עוד אוכלוסיות מסוג זה.
דוד הרטום: הבעיה היא רוחבית.
דוד הרטום: יש מצד אחד את החוקים החברתיים ואת התקנות הסוציאליות, ואין לזה תרגום מדוייק בתקציב.
שלמה מולה: אם הגענו למסקנה היום, יש רק שש מאות אלף שקל ונגמר, והחורף בפתחנו, ועוד פעם, לפני שאנחנו נצעק יכול להיות שזה כדאי לנו ושווה לנו לעשות כל מאמץ, לפני שאנחנו מתקדמים, אולי דווקא, גבירתי יושבת הראש, לפני שמתפזרת הכנסת, יוצאת לפגרה, אולי אם אפשר לעשות עוד מאמץ קטן בשבועיים או שלושה שבועות שנותרו גם לפנות לשר.
שלמה מולה: בכל מקרה תקציב יהיה, וזה יהיה אחד חלקי שתים עשרה, אני מקווה עדיין יהיה אפשר להעביר את התקציב.
שלמה מולה: אני מקווה שכולם יגלו אחריות.
שלמה מולה: אני יודע שישראל ביתנו בדרך כלל זאת מפלגה שבאמת מגלה אחריות.
שלמה מולה: אני מקווה שנוכל כן להעביר את התקציב.
שלמה מולה: במידה שלא נעביר את התקציב גם יש אחד חלקי שתים עשרה, ולתקופת המעבר הזה של דצמבר-ינואר יכול להיות שצריך לפנות לשר הרצוג, לבקש ממנו לסייע לכם.
שלמה מולה: אני אומר באחריות, אני יושב בוועדת העבודה והרווחה וגם בוועדת כספים, ואני אומר לכם, התקציבים של משרד העבודה והרווחה לא מנוצלים.
שלמה מולה: אני יכול להצביע לכם על אחוזים גבוהים, אני יודע את זה, ואפילו שהציעו לנו קיצוצים בכל מיני מקומות שאני הייתי המום, איך הם באים ואומרים בואו נקצץ, כי התקציב לא הולך להיות מנוצל.
שלמה מולה: לכן על אחת כמה וכמה זה פעוט בעיניי, מהתקציב הגדול שיש למשרד העבודה והרווחה להציל עוד שלושה, עוד ארבעה אנשים.
שלמה מולה: אני חושב שצריך ללכת בכיוון הזה.
רחל אבידן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת מולה, יש מסגרות ארציות של משרד הרווחה, שיש בתוכן למעלה ממאה שבעים דרי רחוב בכל זמן נתון בערך.
שלמה מולה: לא צריך לחכות לחורף, צריך להיערך מוקדם יותר.
רחל אבידן: ברור, רק היערכות דורשת באמת תקציב, מעבר למה שניתן.
רחל אבידן: יש אחת עשרה מסגרות ועוד שתיים עומדות להיפתח, מקומיות, לא רק באשדוד ובאשקלון אלא גם במקומות אחרים בארץ.
רחל אבידן: אני מסכימה איתך שעמותות וארגונים אחרים לא צריכים לתפוס את מקום הממשלה.
רחל אבידן: עם זה אנחנו יודעים היום בכל העולם זו מגמה.
שלמה מולה: מגמה רעה מאוד, היא קורסת.
רחל אבידן: כמו כן אני רוצה לומר שעמותה היא לא תמיד, היא יכולה להיות לא למטרות רווח אבל היא לא התנדבותית.
רחל אבידן: הם אנשי עסקים בתוך כל זה, ועם כל ההערכה שלי אליהם, והם יודעים את זה, צריך לשים את הדברים במקום.
סופה לנדבר: נכון שאף אחד באף עמותה או רוב האנשים בעמותה בדרך כלל לא עובדים בהתנדבות, זאת אומרת יש מתנדבים ויש אנשים שמקבלים משכורת.
סופה לנדבר: זאת משכורת מכובדת מאוד מבחינה שלא כל אחד מאתנו היה מסכים לעבוד עם האוכלוסיה שהם עובדים.
סופה לנדבר: אני חושבת שמה שהם עושים זאת עבודת קודש.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להמשיך והמדינה חייבת פשוט לאנשים.
סופה לנדבר: אני התעקשתי שמשרד הקליטה יהיו נציגים בגלל שמשרד הרווחה אמר שבעצם היועץ הבכיר של המנכ"ל החליט שבישיבה הזאת משרד הקליטה לא צריך להיות.
סופה לנדבר: ואני כאן לפרוטוקול רוצה להגיד, כל האנשים האלה הם קורבנות של קליטת עלייה במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני בכוונה ביקשתי היום לא להזמין את האנשים, אבל אני מזמינה את משרד הקליטה לבקר במסגרת של העמותה הזאת.
סופה לנדבר: אני לא פעם אחת, עם דוד הרטום, עם ראש עיריית אשדוד, אנחנו ביקרנו באשדוד ואני ראיתי את האנשים המסכנים האלה.
סופה לנדבר: אנשים מאוד מכובדים.
סופה לנדבר: בישיבה שעשינו עם מפקחת ארצית הקודמת, גרסיאלה, אני אומרת שבנאדם יצא מכאן ונפל על יד הכניסה של הכנסת, קיבל התקף לב ולקחו אותו, בנאדם מאוד מכובד, אחד היה רופא ושני היה מהנדס, בעבר, אבל אף אחד לא יודע מה קרה להם בתהליך של קליטת עלייה לא כל כך מוצלחת.
סופה לנדבר: הם נשארו ברחוב רק בגלל שבעצם מדינת ישראל לא תמיד יודעת לקלוט את האנשים.