GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הערבויות זה רק בטיסות השכר.
סופה לנדבר: המועצה לצרכנות.
סלעית קולר: באתי לפה, מתוך מחשבה שאנחנו נגבש נוהל ושפשוט יהיה איזה שהוא נוהל של צורה של פנייה.
סלעית קולר: עכשיו אתם גם באים ואומרים אחד אין כסף, שתיים כנראה שאנחנו לא ידענו בכלל שאנשים עולים על טיסה אחת ואמורים לחזור, לפי תקנות השכר אם אני לא טועה הם אמורים לעלות על טיסה אחת, להיות את הזמן שהם אמורים ולחזור.
סלעית קולר: זה מה שהיה אמור להיות.
סלעית קולר: אבל מסתבר שאנשים היו עולים על טיסה אחת, לא חוזרים, ומתי שהוא חוזרים בהזדמנות אחרת.
סלעית קולר: שזה פשוט חוסר פיקוח.
סלעית קולר: אני אומרת שוב, הניסוי נעשה על אותם צרכנים שהולכים להפסיד עכשיו את הכסף שלהם, ועכשיו די ברור לי שזה מה שהולך לקרות, לא במקרה לא נתנו להם תשובות סופר ברורות, כי כנראה שכבר הבינו את זה די בהתחלה שיש כאן בעיה.
סלעית קולר: אבל עכשיו אני אומרת יש לי בעיה עם כל אותם נוסעים שנמצאים בחוץ לארץ היום עם טיסות שכר.
סלעית קולר: אתם יודעים מתי הם חוזרים?
סלעית קולר: איזה מהלכי פיקוח אתם עושים עכשיו כרגע כדי לוודא שזה לא יקרה בשניה הזאת עוד פעם?
אסתר שטיינר: אני יכולה להגיד מהמקרה הזה, שלמעשה כשאנחנו מוכרים במקרה הזה גם כן חבילות שהן היו לשבוע ימים אז אנחנו יודעים שבאמת מהניסיון זה לא קורה, הם ממשיכים הלאה עם הטיסה שלהם וחוזרים חודש אולי אחרי.
סלעית קולר: זו עבירה על החוק.
אסתר שטיינר: יש לנו עכשיו את מי לתבוע?
אסתר שטיינר: אולי את המארגן?
סלעית קולר: לא את המארגן הזה, אני רוצה שתתבעו עכשיו את כל המארגנים שכן פעילים.
אסתר שטיינר: אני לא יכולה לתבוע משהו שאני לא מכירה.
אסתר שטיינר: מה שכן לגבי התקנות אנחנו לא יכולים להשתמש בחישוב כמו שעשינו פה עד היום.
אסתר שטיינר: אני לוקחת בחשבון, חלק מהנוסחה שלנו, במקרים מסויימים כמו באירופה באמת זה נעשה, החישוב של הערבות היא לדוגמא לתדירות אחת שיוצאת.
אסתר שטיינר: מה שכן, אני עוד פעם אומרת, גם כן יצאה הוראה של ראש המינהל לקחת בחשבון שהדברים האלה כנראה לא קורים ולהגדיל את הערבות.
אסתר שטיינר: אבל לצורך העניין במקרה הזה זה דברים שלא היו ברורים לנו.
אסתר שטיינר: אנחנו היינו מקבלים צילומי כרטיס טיסה, כלומר אנחנו ידענו על טיסה מסויימת, לא ידענו שאחרי חודש ימים.
סופה לנדבר: מי אחראי על הפיקוח במשרד התחבורה?
סופה לנדבר: הרי אנשים שנים עשו את הטיסות האלה.
סלעית קולר: האם פעם ביקשתם רשימה שמית של שמות, סתם לבדיקה מדגמית?
סלעית קולר: לאו דווקא שוב על החברה הזאת.
סלעית קולר: בדיקה מדגמית, יש לכם אפשרות למנהל אצלכם לבוא ולדרוש, אני רוצה לדעת מי טס ומי חזר ומתי.
סלעית קולר: יש לכם שישה חודשים לדרוש את זה מכל החברות שאתם רוצים.
סלעית קולר: ברגע שיוצאת טיסת שכר הם חייבים לשמור את הרשימות של מי שטס הלוך ושל מי שטס חזור והם צריכים להיות אותם אנשים לגבי אותה טיסה, לגבי אותה חבילה.
סלעית קולר: זה כתוב בתקנות אבל אף אחד לא מפקח על זה אז למה שאנחנו נקיים את התקנות.
סלעית קולר: זו חובה של המנהל מדי פעם לבדוק את זה.
סלעית קולר: אני לא חושבת שזו דרישה מוגזמת.
סלעית קולר: זה בכלל לא מסובך, עכשיו אפשר להוציא הודעה לכל חברות טיסות השכר, לאור הנפילה הגדולה שאנחנו מבינים שקרתה פה, להוציא הודעה לכל חברות טיסות השכר, כל המארגנים, חבר'ה, אנחנו עושים בדיקה חודש אחורה.
סלעית קולר: תשלחו לנו את הרשימות של כולם, של מי שטס ומי חזר.
סלעית קולר: אבל אנחנו לא נגיע למצב שבו צרכנים יגיעו למצב כזה שאומרים להם תשמעו, אולי תקבלו את הארבע מאות שקל.
עדי שפריר: גבירתי, התקנות כפי שהן כיום, את מסכימה איתי שההסדר כיצד לחלק את הערבויות לא קבוע.
עדי שפריר: האופציה היחידה שעומדת כיום לפני משרד התחבורה היא פשוט להקים ועדה, צוות, נקרא לזה איך שנקרא, ואותה ועדה תצטרך באמת לשבת לראות איזה פניות הגיעו.
עדי שפריר: להערכתי פניות של עובדים של החברה, זה נאמר פה בהיסח הדעת, זאת לא היתה הכוונה.
ורוניקה מילר: פניות של אזרחים עדיין לא הגיעו אליכם.
ורוניקה מילר: הגיעו חלקית.
ורוניקה מילר: אני אישית אתמול רק שלחתי דואר רשום לדוגמא.
עדי שפריר: לגבי המהות של הערבויות, אין ספק שהן קודם כל מופנות כלפי הנוסעים.
אורי מקלב: משרד פרסום אחד יכול לתבוע את כל הכסף הזה.
שלומית אבינח: באיזה מקרים הכנ"ר יכול לקחת את זה לעצמו?
עדי שפריר: הכנ"ר יצטרך להשיב על זה.
סופה לנדבר: הם לא עשו שום דבר עם זה, רק אני דיברתי ברדיו על זה, ולא נאמר לי על סכום כל כך נמוך.
סופה לנדבר: יש פה איזושהי אווירה, אולי אני לא יודעת את התקנות, יש פה איזו שהיא אווירה שלא נתפסת אצלי.
סופה לנדבר: בגלל שמישהו במשרד התחבורה גבה סכום מראש יותר מידי נמוך, מישהו במשרד התחבורה לא עשה פיקוח על דברים, מישהו במשך שנים רבות לא עשה פיקוח.
סופה לנדבר: בגלל שזאת לא טיסה ראשונה, זה כמה שנים יש טיסות האלו, ואנשים לשם לא טסים לשבוע ימים.
סופה לנדבר: זה מראש.
עדי שפריר: את מתייחסת בכלל לפיקוח על התקנות.
עדי שפריר: כלומר יש הרבה דברים שלמעשה אולי אפשר למצוא בתקנות שהן באמת לא נכונות.
סופה לנדבר: אתם אמרתם שבעצם הטיסה הזאת היא צריכה להיות רק שבוע ימים.
עדי שפריר: מה שאני אומרת שזה כשהמארגן הגיש את הבקשה החישוב היה על שתי טיסות, כשלמעשה החישוב של הערבות הוא נעשה עלפי הנוסחה.
סופה לנדבר: אבל זה לא היו, כמה ביטלו טיסות, שלוש או ארבע?
סופה לנדבר: משרד התיירות, יש לכם מה להוסיף?
אלי ליפשיץ: חשוב לנו שתהיה תיירות מוגנת, ושאנשים יוכלו לטוס ולחזור, אבל אנחנו גם צריכים לקחת בחשבון שככל שהערבות תהיה גבוהה יותר וככל שעלויות טיסות השכר יהיו יותר גדולות הטיסות יהיו יקרות יותר, ושוב, לא יהיה משתלם ללקוחות לטוס.
אלי ליפשיץ: צריכים גם את זה לקחת בחשבון.
אלי ליפשיץ: בטיסות סדירות למשל אין בכלל ערבות, ואם למשל חברה כמו על-איטליה שנמצאת היום בקשיים תפשוט את הרגל אין ספק שיהיו נוסעים שייפגעו, ואין ספק שיש עוד ענפים במשק שנפגעים בשל פשיטות רגל או פירוקים או מה שלא יהיה, וכל לקוח לוקח את זה בחשבון.
אלי ליפשיץ: זה עצוב, זה לא טוב, אנחנו צריכים לחשוב איך לדאוג להם, אבל אנחנו גם צריכים לזכור שאם אנחנו דואגים יותר מידי בסופו של דבר זה גם עלול להיות לרעת הצרכנים.
אלי ליפשיץ: לגבי השאלה האם אנחנו מעודדים תיירות חוץ או פנים, אנחנו מעודדים תיירות.
אלי ליפשיץ: בוודאי שתיירות פנים אבל גם תיירות חוץ.
אלי ליפשיץ: למבחינה כלכלית ככל שיש ניידות של תיירים וגם תושבי מדינת ישראל מרוצים וגם תושבים אחרים אנחנו שמחים על כך ואנחנו חושבים שזה מעודד גם תיירות פנים.
אלי ליפשיץ: ככל שיש טיסות מהארץ יש גם טיסות הפוכות.
אלי ליפשיץ: תמיד מנסים לדאוג לכך שהמטוסים יהיו מלאים לשני צדדים.
סופה לנדבר: לא הבנתי מה שאתה רוצה להגיד, או אולי לא רציתי להבין מה שאתה אמרת.
אלי ליפשיץ: מעבר לכך, יש המלצה נוספת שאנחנו ממליצים עליה, זה שכל נוסע יעשה ביטוח, אם נוסע יעשה ביטוח נסיעות גם כן בעייתי תיפתר באופן טבעי.
אלי ליפשיץ: וזה לא כולל נפילה.
סמדר צמח רצאבי: זה נושא שרציתי לדבר עליו, אם יורשה לי, לי באמת אין ידע על כל הנושא הזה של תקנות כאלה ואחרות, תקנות שכר.
סמדר צמח רצאבי: הניסיון שלי זה משרד החוץ.
סמדר צמח רצאבי: אני שירתתי בחו"ל והניסיון שלי זה עם אזרחים ישראלים שנמצאים במצוקה בכל מיני מדינות בעולם.
סמדר צמח רצאבי: ועל פי הניסיון שלי, שוב, אם יורשה לי, יש מקום לדעתי לחוקק חוק, ממש לחוקק חוק שכל אזרח שנוסע לחו"ל יהיה מחוייב, כמו שהוא משלם מסים בנמל, יהיה מחוייב לעשות ביטוח.
סמדר צמח רצאבי: ואז הביטוח הזה יכלול החזרים לפעמים על טיסות, נושא של חילוצים, נושא של בריאות.
סמדר צמח רצאבי: בדרך לפה, קיבלתי טלפון מאישה ערירית, שיש לה אח, שגם הוא ערירי, שהחליט לנסוע לרומניה לטיול קצר.
סמדר צמח רצאבי: הוא חלה, ולבנאדם אין ביטוח.
סמדר צמח רצאבי: קורה שיש אנשים שאין להם מודעות, ולפעמים אנשים גם סתם שוכחים ונקלעים למצבים, לא עלינו, ואנחנו נתקלים בזה כל יום שעה שעה, עשרים וארבע שעות.
סמדר צמח רצאבי: אנחנו נתקלים באזרחים ישראלים שנמצאים במצוקות, ולפעמים אין להם ביטוחים והם נמצאים במצב מאוד קשה.
סמדר צמח רצאבי: אותה אישה התקשרה ובכתה ואמרה לי מה אני עושה, אח שלי חלה, נפל, נכנס לקומה.
סמדר צמח רצאבי: הוא בבית חולים.
סמדר צמח רצאבי: היא קיבלה ידיעה שהוא נמצא בבית חולים, מאושפז, אין לו ביטוח, אין לו אף אחד.
סמדר צמח רצאבי: הוא רווק, אין לו משפחה, אין לאן לפנות.
סמדר צמח רצאבי: אני רוצה להפנות את הקונסולית שלנו במקום כדי שתסייע, אני לא יודעת איך.
סמדר צמח רצאבי: שוב, אין לנו את האמצעים, אין לנו את הכלים.
סמדר צמח רצאבי: לכן אם יהיו מחוייבים בביטוח זה ימנע המון המון בעיות.
סמדר צמח רצאבי: המון צרות.
סמדר צמח רצאבי: אני נתתי דוגמאות, זה לא רק חילוץ ורפואה, יש מכלול רחב של דברים.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לחשוב על חוק בגלל שאם ממשלה תרצה להביא את החקיקה הזאת, אני מאמינה שזה לא צריך להיות חוק פרטי, יכול להיות שיש היגיון אבל בכוונה אני לא רוצה לדון על כך כעת.
סלעית קולר: אין חברת ביטוח שמבטחת על קריסה של חברת נסיעות.
סלעית קולר: זאת אומרת הכל נכון, אנחנו כל הזמן ממליצים לאנשים לעשות ביטוח, כשאנשים פונים אלינו אנחנו מסבירים להם למה זה חשוב, אנחנו לא מתווכחים על ההמלצה הזאת, אנחנו עם התאחדות סוכני הנסיעות עכשיו מוציאים טופס גילוי נאות שבין היתר רצינו שיהיה כתוב בו בבולט כדאי לעשות ביטוח, למרות שזה לא כתוב בחוק.
סלעית קולר: אבל זה לא מכסה את המקרה הזה.
סלעית קולר: בשביל זה יש את התקנות.
אסתר שטיינר: אין אף מדינה, שיש לה ערבות במינהל התעופה.
אסתר שטיינר: לדוגמא אנחנו מדברים על בריטניה ועל איטליה שיש ארגונים של המארגנים.
אסתר שטיינר: כל מארגן שמפעיל טיסות שכר, לצורך העניין טיסות לישראל, אותו מארגן חייב להיות חבר של הארגון הזה ששם הוא מפקיד את הכסף.
אסתר שטיינר: כלומר הערבויות הן נמצאות בצד השלישי, לא מינהל התעופה.
אסתר שטיינר: ואני ממש רוצה להגיד לך שכל המדינות שטסות לפה אין אף מדינה שמינהל התעופה הוא המוטב של הערבות.
אסתר שטיינר: ויש ארגונים, מבטח מורשה, כמו שאת ידעת לציין שאת אומרת שאת לא מכירה והוא מכסה, אז הוא מכסה את הדברים האלה.
סלעית קולר: היה ניסיון בהתאחדות סוכני הנסיעות לעשות קרן לאבטחת כספי לקוחות.
סופה לנדבר: אנחנו יכולים לעשות דיונים עכשיו עד מחרתיים.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין למה היתה רשלנות במשרד התחבורה, איזה עבירות נעשו.
עדי שפריר: היתה תקנה והיישום שלה עד כה, אני לא רואה שום דבר בתקנה שלא יושם.
סופה לנדבר: אני כן רואה שהטיסות האלו לא היו שבוע ימים, זה דבר אחד.
סופה לנדבר: חסר פיקוח במשרד התחבורה זה דבר שני.
סופה לנדבר: אנשים לא יכולים לקבל עכשיו החזר לפי סכום שנקבע מהחברה הזאת, ואני שואלת למה.
סופה לנדבר: למה לקחתם רק מאה חמישים אלף, אני לא יודעת לפי איזה חישוב חשבתם, אבל אני חושבת שמישהו צריך לתת לאנשים החזר.
סופה לנדבר: ואני חושבת שהחזר לא לפי מה שאתם חושבים.
סופה לנדבר: אנשים שילמו את הכספים, אנשים חיים במדינת ישראל, הם אזרחים במדינת ישראל וחושבים שיש כנראה אחריות של משרד התחבורה בסיפור הזה.
סופה לנדבר: תספרו לי מה היה שם ועם איזה סכומים אתם נשארתם ומה עברתם שם.
גרש צבי ביידרמן: בעשרים ושלושה באוגוסט הייתי צריך לחזור הביתה.
גרש צבי ביידרמן: וקיבלתי את הפקס הראשון שהטיסה הראשונה מבוטלת בתאריך עשרים ושלוש.
גרש צבי ביידרמן: אני לא האמנתי.
גרש צבי ביידרמן: היה לי חושך בעיניים.
גרש צבי ביידרמן: וכל מי שהיה איתנו היה בהלם, מה זאת אומרת, הגענו לפה ולא יכולים לחזור הביתה.
גרש צבי ביידרמן: והכסף כבר סיימנו, אין כסף.
גרש צבי ביידרמן: אחרי חודש וחצי, חודשיים, כמו שמספרים, עד רבה, בעצם אנחנו משלמים על כרטיס של חודשיים, לא של השבוע.
גרש צבי ביידרמן: של השבוע זה יותר זול.
גרש צבי ביידרמן: אז למה שאנחנו גם משלמים על הכרטיס של חודשיים יותר כסף, וריביות על זה.
אורי מקלב: מי שילם לך על המלון?
גרש צבי ביידרמן: מלון, אוכל, הסעה בשביל להגיע לשדה תעופה, זה בערך תשעים דולר, ואני צריך לשלם.
שלומית אבינח: כמה נזק היה לך?
גרש צבי ביידרמן: אני שילמתי על שני כרטיסים אלף שלוש מאות חמישים דולר.
גרש צבי ביידרמן: מפה, מהארץ הבן שלי שלח לי.
שלומית אבינח: וכמה שילמת פה בארץ על שני כרטיסים?
גרש צבי ביידרמן: אלף מאה שבעים דולר.
אורי מקלב: והבתי מלון כמה עלה לך יותר?
אורי מקלב: כמה ימים חיכית שם?
גרש צבי ביידרמן: עוד ארבעה ימים הייתי בשכר דירה, כי הבית מלון לא יכולתי לשלם.
גרש צבי ביידרמן: והייתי צריך לאכול.
אסתר שטיינר: איפה האחריות של המארגנים, הרי לא כולם קנו ישירות מ-מ.א.א.
אסתר שטיינר: יש הרבה אנשים שקנו דרך אגב מסוכני משנה, שהם לא חתמו איתנו, לא הגישו את הבקשה למינהל התעופה, כמו השטיח המעופף, כמו כלל, שלמעשה הנוסעים קנו ישירות מהם כרטיס טיסה ושילמו להם.
אסתר שטיינר: ולא בטוח שכלל שילם למ.א.א.
אסתר שטיינר: למה הם מתנערים מאחריות?
אסתר שטיינר: לצורך העניין מי שהגיש את הבקשה זה מ.א.א.
אסתר שטיינר: שפשט את הרגל וחברת התעופה, שלמעשה מכרה כרטיסים למארגנים, סוכני נסיעות אחרים.
אסתר שטיינר: הרבה נוסעים קנו מהם כרטיס טיסה, ולא מ-מ.א.א. שהוא המורשה למעשה, הוא המארגן לצורך העניין.
אסתר שטיינר: אם לדוגמא יש את כלל, שזו סוכנות נסיעות, האנשים שילמו לכלל כסף ורכשו ממנו כרטיס.
אסתר שטיינר: לא בטוח גם שהכלל הזה הספיק לשלם כסף למ.א.א.
אסתר שטיינר: למה הוא התנער מאחריות ולמה האחריות היא לא שלו כלפי הנוסע.
אסתר שטיינר: ואני מוציאה את הנוסעים שקנו מ-מ.א.א.
אסתר שטיינר: שהם בעצם הכתובת שלהם, אין להם מישהו אחר.
אסתר שטיינר: איפה כל האחרים שקנו מהמארגנים שאני הזכרתי?
גרש צבי ביידרמן: את יודעת שלא היתה אפשרות להשיג כרטיס, עשו ספקולציות כאלו, ואיפה זה נשמע, אלף שלוש מאות חמישים דולר לשלם לכיוון אחד.
ורוניקה מילר: אנחנו עשינו את שלנו, אנחנו העברנו כסף למי שצריך.
סופה לנדבר: מי יכול לתת לנו רשימה של סוכני משנה?
גרש צבי ביידרמן: אני רוצה להוסיף דבר אחד, כשפנו לממשלה פה ואמרו אם זה היה מצב של גרוזיה אז היו שולחים מטוס לשמה.
אסתר שטיינר: אני יודעת שמונה-טור זו חברה שקנתה להם כרטיס טיסה חזרה לנוסעים שלה.
אסתר שטיינר: הבנתי שזה לא הרבה, אבל היא לקחה אחריות וקנתה להם כרטיס טיסה.
אסתר שטיינר: הנוסעים שקנו ממונה משרד הנסיעות קנה.
ורוניקה מילר: מצויין, אבל זה רק אחד אולי מכל הארץ.
אסתר שטיינר: לא, כי כשאנחנו שולחים נוסעים לתבוע את מינהל התעופה או לא יודעת מה אתם עוזרים להם, למה לא מפנים אותם ישירות למארגנים שלהם?
סופה לנדבר: מי נותן להם לסוכני משנה אישור למכירה של כרטיסים, משרד התחבורה או משרד התיירות?
אסתר שטיינר: לצורך העניין הם יכולים להגיש את הבקשה, במקרה הזה הם לא קיבלו אישור.
סלעית קולר: אם אפשר, אם פונים לחברות אם אפשר לבקש מהן, ואני חושבת שגם פה אתם יכולים לעזור, לבקש אישורים שהם אכן העבירו את הכספים לאותה חברה.
סלעית קולר: אם הם העבירו את הכספים יותר קשה לנו לבוא ולדרוש מהם כצרכנים את הכסף שמגיע בחזרה.
סלעית קולר: יש כל מיני שאלות, אם הם ידעו או לא ידעו שהחברה נמצאת במצב כזה.
סופה לנדבר: מי צריך לעשות את זה?
סלעית קולר: אני חושבת שהכנ"ר, אפשר לבקש, הם יכולים לבקש מהכנ"ר, הרשות יכולה לבקש מהכנ"ר כדי לעזור לאותם צרכנים לקבל את השאלה האם הם העבירו את הכסף או לא.
סלעית קולר: כי אם יהיו אישורים שלמשל השטיח המעופף העבירו את כל הכסף אז הדרישה לפצות וכל זה דווקא מהם, המדינה פישלה, לא פיקחה, ועכשיו אנחנו מבקשים מגוף פרטי לפצות.
סלעית קולר: אבל אם הם לא העבירו את הכסף בוודאי ובוודאי שקמה זכות לאותם צרכנים לתבוע מהמארגנים את הכסף שלהם בחזרה כי הוא לא הועבר.
סלעית קולר: עכשיו השאלה היא גם למה הם לא העבירו.
סלעית קולר: אם הם לא העבירו כי הם ידעו שהחברה בקשיים אז למה הם מכרו כרטיסים.
סלעית קולר: אני אומרת, אם כבר אז כבר.
סלעית קולר: "פישלנו", עשינו, עכשיו זה הזמן לבוא ולהתגייס כדי לעזור.
סלעית קולר: תדרשו את הרשימות האלה.
סלעית קולר: תדרשו מהכנ"ר את הרשימות, תדרשו לדעת אם הועבר הכסף על כל צרכן.
סלעית קולר: אני אומרת, תדרשו רשימות של נוסעים, אין שום בעיה לדרוש את הרשימה של הנוסעים.
סלעית קולר: גם אם אנחנו לא פנינו ישירות אליכם, את הרשימה אתם יכולים לקבל.
סלעית קולר: מי בדיוק, איזה נוסעים היו בחוץ בזמן שהדבר הזה קרה, איזה נוסעים היו אמורים לטוס בזמן שהדבר הזה קרה.
סלעית קולר: את הרשימות האלה יש.
סלעית קולר: אמורות להיות אם הם עבדו לפחות את זה, אני בטוחה שיש רשימות.
סלעית קולר: ואחר כך לעבור עם הרשימות האלה ולראות האם הכספים הועברו מהחברה.
סופה לנדבר: אבל בינתיים, למי שבעצם נעשה הנזק זה אותם אנשים שהיו צריכים להיות בחזרה באותן טיסות שביטלו אותן.
סלעית קולר: גם אלה ששילמו את הכסף שלהם ולא טסו.
סלעית קולר: בוטלו טיסות.
סלעית קולר: אבל אני אומרת ברמת העקרון, אולי זה קצת ארגון אבל זה לא כל כך קשה לברר אם יש עוד מישהו שאפשר לתבוע.
סלעית קולר: ואז יקלו בעצם על רשות התעופה האזרחית, כי אותם צרכנים שיש להם למי לפנות אליו ולדרוש את הכסף ויש עילה חוקית לדרוש את הכסף הם יוכלו לקבל את זה.
סלעית קולר: אני מדברת על רשות תעופה אזרחית, אני מדברת על ועדת פניות ציבור של הכנסת, אני לא מדברת על הצרכנים לבד, אני מדברת על זה שאנחנו מוכנים לשתף פעולה כדי לנסות להשיג את המידע הזה מהכנ"ר.
סלעית קולר: אבל מה שייצא זה שזה יוריד, אם אכן יש אנשים שהכסף לא הועבר, זה יוריד חלק מאותם צרכנים שנפגעו, זה ייתן להם את הפיצוי שמגיע להם וזה יוריד אותם מהמאה חמישים אלף שקל האלה, ואפשר יהיה לתת אותם לאותם צרכנים.
יצחק קמחי: מי ששילם בכרטיס אשראי בתשלומים יכול לבטל את התשלומים העתידיים, הוא צריך לפנות.
ורוניקה מילר: פנסיונרים בדרך כלל לא אוהבים לשלם בכרטיסי אשראי, רק שתדעו, לרובם אין את זה.
סופה לנדבר: היום זה פורסם בתקשורת שצריכים לקנות כרטיסים בכרטיס אשראי, ואזרח צריך לבדוק האם חברה נמצאת בקשיים או לא, מישהו כאן במדינה צריך לבדוק.
ורוניקה מילר: אני לא הייתי שם אבל אני מייצגת את בן שמונים ותשע שזה סבא שלי ועוד כמה חבר'ה מההוסטל שלהם בנהריה שהלכו לטיול שנתי, בואו נגיד ככה, לנוח.
ורוניקה מילר: הם נסעו לשם, קנו ביטוח, שילמו הון תועפות על ביטוח, שכולל גם אם יש בעיה עם הכרטיס, אבל לא במקרה הזה, זה גם בדקנו.
ורוניקה מילר: והוא נמצא שם, והכל בסדר, אנחנו מדי פעם איתו בקשר.
ורוניקה מילר: פתאום, דרך החברים שלו פה, שכנראה הטיסה שלהם התבטלה בעשרים ושלוש, נודע לנו שגם שתי טיסות נוספות התבטלו גם.
ורוניקה מילר: אנחנו מתחילים להיכנס לפאניקה קצת, זה בשעה אחת עשרה בלילה, טלפונים, בבוקר התקשרתי לסבא, אני מבינה שהם כבר רועדים מפחד, לא יודעים מה לעשות, רק תוציאו אותנו מפה.
ורוניקה מילר: אני בבוקר דבר ראשון, אינטרנט יש ברוך השם, מוצאת באינטרנט כתובת של הקונסול, אני מתפלאה שיש רק אחד לכל הארצות הבאלטיות, כותבת לו מייל, שום דבר לא מקבלת, כמה שעות, מתקשרת לחדר מצב, אני אומרת אנשים כאזרחים אין איזה שהוא מנגנון, למי אנחנו צריכים לפנות במקרה כזה.
ורוניקה מילר: אני חושבת שזה חשוב ואני פניתי למשרד החוץ, לחדר מצב.
ורוניקה מילר: נתנו לי טלפון של סמדר, של המחלקה שלהם.
ורוניקה מילר: וגם עד שהשגתי, השגתי את סמדר, כמה שזכור לי, דיברתי איתה, ואמרתי תראי, אני מתארת שאני אדאג לסבא שלי ואני אוציא אותו.
ורוניקה מילר: ייתכן שיהיו עוד אנשים במצוקה הרבה יותר קשה, גם מבחינת תאריכים.
ורוניקה מילר: כי סבא שלי היה צריך לחזור בשלושים לחודש, היה לנו קצת מרווח זמן.
ורוניקה מילר: אנשים אחרים בלי תרופות, חס וחלילה מה שיכול לקרות.
ורוניקה מילר: סמדר אומרת באמת אין לי כלים כל כך לעזור לך בזה.
ורוניקה מילר: זה עניין פרטי, אף אחד לא צריך לטפל בכם.
ורוניקה מילר: אני אמרתי טוב, אני אטפל, והמשכנו לטפל.
ורוניקה מילר: זאת אומרת זה הון תועפות לטלפונים לטלפון של סבא ולטלפון של קונסול ולטלפון של כל אחד.
ורוניקה מילר: במקביל אני כתבתי מכתב למחלקה של סמדר, והיא קיבלה אותו, ובעקבות אותו מכתב, בשעה שלוש באותו יום, קיבלתי טלפון מאוד נחמד מסמדר, כאילו אנחנו מכירים כבר הרבה שנים, אחרי המכתב הזה, שבמכתב הזה כתבתי שאני מודאגת לעוד ארבע מאות אנשים שנמצאים שם ובכלל מדינת ישראל צריכה לחשוב איך להחזיר.
ורוניקה מילר: חשבתי יארגנו טיסה אחת, שתי טיסות, לא יודעת כמה אפשר להכניס לאותו דבר, כי סנדור היה רק בשמיני בספטמבר, וזה עוד יותר רחוק, וזה הכי זול היה אבל זה היה רק בשמיני לספטמבר.
ורוניקה מילר: ומה שאומרת לי סמדר, בזמן שאנחנו כבר הגענו לאותה חברה איפה שקנינו את הכרטיסים, והיא אומרת אנחנו שילמנו והעברנו כסף מזמן, אין לנו כסף, אנחנו את שלנו עשינו, מה שכן אנחנו שמענו שזה מה שקרה ושמרנו מקומות לסבא שלך ולעוד כמה חבר'ה דרך ריגה.
ורוניקה מילר: זאת אומרת בן תשעים צריך עוד להסתובב בכל העולם עד שמגיע ארצה.
ורוניקה מילר: סמדר באמת היתה מאוד נחמדה, היא אמרה שיש לה את הטלפון הישיר של הקונסול, היא דיברה איתו והוא אמר שיעביר את כל הרשימה של סוכני תיירות שאפשר לפנות אליהם.
ורוניקה מילר: זה היה בשלב שכבר קנינו כרטיס כמעט.
ורוניקה מילר: רק אמא שלי עוד לא הלכה ושילמה.
ורוניקה מילר: מה שכן, דיברתי עוד חצי שעה בערך, הקונסול היה מאוד שמח לשמוע אותי, כנראה חסר לו איך לדבר בעברית, הוא שלח לי את זה במייל, וסיפר איך תוך שעתיים בנאדם מבוגר יכול לנסוע במונית עד לוילנה, אני לא יודעת את המרחקים, אז הוא אומר כן, הם יכולים לקחת מונית, אני לא יודעת כמה זה עולה, אני מתארת שזה לא עולה מעט, אם זה שעתיים במונית מאיפה יש להם כסף לדברים האלה.
ורוניקה מילר: אנחנו יכולנו, גם לקחנו כאן חובות, שילמנו כסף עבור כרטיס ושלחנו את הכרטיס, הרצנו את הפנסיונרים, לפחות הם היו שמחים סוף סוף שהם חוזרים הביתה.
ורוניקה מילר: אבל אין מנגנון למי האזרח צריך לפנות, מי צריך לדאוג לו.
ורוניקה מילר: אני הייתי בטוחה שעדיין יש איזה שהוא משרד ממשלתי, ואני עובדת באחד כזה, אבל לא מצאנו דרך למי לפנות ומה לעשות.
ורוניקה מילר: ועכשיו אנחנו עוד פעם נמצאים במצב, עוד לא לקבל כסף בחזרה, אני לא מדברת על עוגמת נפש כמו שסופה אמרה, כי מסכנים, הם בלי תרופות, אחת מהם היתה חולת סכרת, אמרתי עדיף לך לנסוע טיסה ישירה בשני בספטמבר, זאת אומרת זה עוד שבוע להיות שם בלי ביטוח, היא אומרת לא, אני מעדיפה ברגל ללכת אבל היום כי מחר אני מפחדת, אני אשאר בלי תרופות, אני אשאר בלי ביטוח וזה סכנה יותר גדולה.
ורוניקה מילר: וזה טיסה מאוד קשה, המעבר הזה בין ארצות היה מאוד מאוד קשה.
ורוניקה מילר: והכי מפחיד שלא היתה תמיכה של מדינת ישראל.
ורוניקה מילר: זה לפי דעתי, כל אחד תצא מאיפה שאתה רוצה.
ורוניקה מילר: זה לא צריך להיות.
ורוניקה מילר: בעתיד לא צריך להיות.
ורוניקה מילר: תקנות זה תקנות, אבל לדאוג לאזרח קצת כמו שצריך.
ורוניקה מילר: והכרטיס עבור שני כרטיסים נוספים זה עוד אלף מאה שבעים דולר, זאת אומרת חמש מאות תשעים דולר, זה הכי זול יצא.
ורוניקה מילר: אני אישית שלחתי אתמול מייל, זאת אומרת רק עכשיו תתחילו לקבל את רוב פניות האנשים.
ורוניקה מילר: כי פקס, אין פקס, זה רק דואר רשום, זה גם עלויות, שתבינו, לאותם אנשים, מי יחזיר להם את זה.
ורוניקה מילר: אני בגלל זה לקחתי את זה על עצמי.
סלעית קולר: ידוע לכם כמה אנשים נמצאים בחוץ בכלל?
סלעית קולר: כמה מטוסים לא חזרו?
סופה לנדבר: חמש טיסות.
סופה לנדבר: עד שזה קרה אני כחברת כנסת לא ידעתי שאני פונה ישירות או אני קונה אצל סוכני משנה או אצל מישהו אחר.
סופה לנדבר: ואני חושבת שאזרח במדינה כמו מדינת ישראל צריך שתהיה לו הגנה.
סופה לנדבר: בנאדם שטס לחופש או טס למטרה של תיירות, אני לא יודעת למה הוא טס, הוא יודע שאנחנו נמצאים במדינה שיש לנו משרד התחבורה, הוא יודע שיש הגנה לכל אזרח ויש פיקוח.
סופה לנדבר: כאן נעשה משהו שלפי דעתי, אם תסבירו לי אחרת אני אקבל את הדעה יכול להיות, אבל כאן נעשו כמה טעויות של משרד התחבורה.
סופה לנדבר: האזרח הפשוט לא צריך לדעת את זה.
סופה לנדבר: הוא לא צריך להיכנס לדברים האלה.
אירנה לויטן אבן טובה: רציתי להוסיף שלא אמרו לנו על טיסה בנפרד, היום בוטלו עשרים ושלוש ובעוד שלושה ימים יבוטלו עשרים ושש.
אירנה לויטן אבן טובה: כששואלים על עתיד, הם עונים "לא יודעים, תתקשרו יום לפני טיסה".
עדי שפריר: יש פה בלבול עם הסמכויות של משרד התחבורה, לא הייתי רוצה להעלות פה נושאים שיעוררו פה את חמתכם.
סלעית קולר: סליחה, את יודעת על מה חמתי מתעוררת, שצריך אישור כדי לעשות טיסות שכר.
סלעית קולר: בשביל מה צריך אישור אם אתם לא מפקחים על כלום?
סלעית קולר: אם אתם לא מפקחים על ערבויות, אם אתם לא מפקחים על מי נוסע ולא נוסע, אם כל התקנות האלה אתם לא משתמשים בהן בכלל אז למה צריך את האישור שלכם.
סלעית קולר: מהרגע שצריך את האישור שלכם, מהרגע שאתם נתתם אישור לכל אחת ואחת מהטיסות האלה, אז אני מצטערת, בדרך כלל המדינה לא אחראית, אני אסכים איתך שבדרך כלל המדינה לא אחראית.
סלעית קולר: רשות התעופה האזרחית בנושא של טיסות שכר התפקיד שלה לאשר טיסות לאחר שוידאו שיש ככה וככה וככה.
סלעית קולר: זה התקנות.
סלעית קולר: זה התפקיד.
סופה לנדבר: תסבירו לנו, מה האחריות של הרשות ומה האחריות של אחרים.
סופה לנדבר: יכול להיות שיש אחרים שצריכים לזמן אותם לישיבה.
עדי שפריר: אני יודעת מה האחריות שלי כמשרד התחבורה, רשות התעופה האזרחית.
עדי שפריר: האחריות היא לטיסות שכר לגבות ערבויות, בהתאם לאותה תקנה שצויינתי.
עדי שפריר: הסכום נקבע בהתאם לתקנה.
עדי שפריר: אני אומרת, יכול להיות שאחת המסקנות מהמקרה הזה, שהוא מקרה ראשון, בתולדות משרד התחבורה עוד לא חולטה ערבות ועוד לא נעשה בה שימוש.
סופה לנדבר: כאשר התקרה נפלה זה גם היה פעם ראשונה, אבל היא נפלה, מה אפשר לעשות.
סופה לנדבר: ואם אני אספר לך כמה דברים שהיו היום בישיבה כאן אז יעמדו לך שערות.
סופה לנדבר: אבל כנראה יש לנו דברים שהם לא תקינים, אחרי שישים שנה שמדינה קיימת יש המון דברים שצריכים לטפל.
סופה לנדבר: יכול להיות שזה אחד מהדברים שהמדינה חייבת לטפל בהם.
סלעית קולר: אבל אתם לא עומדים על התקנות, אתם לא מקיימים את התקנות, אתם בכלל אומרים אין לי אחריות.
עדי שפריר: אני לא יודעת אם את יודעת על מה אנחנו עומדים ועל מה אנחנו לא עומדים והקביעה שלך אם יש פיקוח או אין פיקוח היא אמירה בעלמה, אני לא יודעת אם בדקת אם יש פיקוח, את מדברת ספציפית על הערבות, יש לך השגה לגבי הסכום, לגיטימי.
עדי שפריר: מכאן להגיע למסקנות, את מכירה את התחום של תעופה אזרחית?
סלעית קולר: אני מכירה את התחום קצת יותר מהם, ואני מבינה את הקטסטרופה שאנחנו נמצאים בה כרגע.
סופה לנדבר: טוב, תסבירי לנו, הכל בסדר כאן, מה אנחנו עושים עם נוסעים שבהמונים פונים אלינו לוועדת פניות ציבור?
עדי שפריר: כפי שחברי הסביר אנחנו קודם כל ממתינים לעמדת הכנ"ר, בתקווה שהכנ"ר אכן יאמר שהסכום הוא לרשותנו ואנחנו יכולים ורשאים לחלק אותו כפי שנמצא לנכון תתכנס ועדה, שיישב בה משפטן, כלכלן, נציג חשב, נציג המחלקה הבינלאומית, נעבור על כל הפניות, נבדוק את כל הנפגעים ונסדר איזה שהוא סדר קדימויות לחלוקה.
ורוניקה מילר: אבל צדק חבר הכנסת, אתם עונים רק על מאה חמישים אלף שקל, שאתם עוד לא יודעים אם תכננו לחלק את הערבות או לא.
ורוניקה מילר: אבל הוא צדק בזה שאם יש כונס נכסים ייתכן שאת כל הנכסים יצטרכו לחלק ולהגיד חבר'ה, אתם תקבלו בינתיים ארבעים שקל ועוד שנה ייתכן שתקבלו מיליון, כולל עוגמת נפש.
ורוניקה מילר: אבל צריך לפעול לכיוון הזה.
ורוניקה מילר: אם תגידו מאה חמישים וזהו, מספיק לכם, ושלא תפנו אלינו שוב.
סלעית קולר: את יוצאת מתוך הנחה שתקבלו את המאה חמישים.
סלעית קולר: את מדברת עכשיו על שבע מאות חמישים אנשים שעוד נמצאים בחו"ל.
סלעית קולר: אנחנו לא מדברים על ארבע מאות איש.
גלעד שמיר: אני לא בטוח שאנחנו צריכים לטפל בדברים בקצב העבודה של הכנ"ר, שזה לא התיק היחיד שלו ואני בכלל לא יודע אם רשום אצלו שמ.א.א.
גלעד שמיר: פשטו את הרגל ברגע הזה.
גלעד שמיר: אז ברגע שיהיה לנו אור ירוק מהכנ"ר והוא לא יאמר שהכספים האלה בעצם אמורים לשמש את קופת הפירוק שלו אני רוצה שנתקדם במקביל, ולא נהיה תלויים בלוח הזמנים שלו.
גלעד שמיר: אני מבין שאנשים מחכים לתשובות ולא מעוניינים להמתין יותר זמן.
גלעד שמיר: אפשר להסתייע בכנ"ר עד גבול מסויים, לא הייתי כורך את התהליכים אחד בשני.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו נסכם את הדבר.
סופה לנדבר: קודם כל אני מבקשת מהרשות מייד לפרסם את הכתובת ברוסית בגלל שרוב הנוסעים היו דוברי רוסית, יש רדיו ברוסית, יש ערוץ 9, יש ערוצים של טלויזיה, לא ייתכן שרק אני אדבר ואנשים ידעו מפה לאוזן על מה שמתרחש כאן, בגלל שיש מאות נפגעים.
סופה לנדבר: אני קובעת ישיבה נוספת עוד חודש.