GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: בנאדם שמגיע למדינת ישראל, אני לא מדברת על תור, הוא מגיע עם כבוד של עצמו, ואף אחד לא יודע לאן הגורל זורק אותו.
סופה לנדבר: אני ביקשתי היום מנציגי העמותה לא להזמין אותם בגלל שלאנשים זה עושה משהו, אם בנאדם איבד הכרה כאן בכנסת הוא איבד אותה בגלל שבעצם מה שהוא עבר כאן בישיבה זה לא כל כך קל, לנו לא קל, ולאנשים האלה מאוד מאוד קשה.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני חושבת שמשרד הקליטה, יכול להיות שגם חלק מהתקציבים צריכים להגיע ממשרד הקליטה.
יפה וולמן: היו תקציבים למשרד הקליטה לטובת הנושא של דרי רחוב ומזה שנתיים או שלוש אין.
דפנה כהן: לגבי תל אביב יש עדיין סיוע ליחידה לדרי רחוב.
סופה לנדבר: למה אין באשדוד ובאשקלון?
דפנה כהן: אני יודעת שבעבר היה סיוע דרך משרד הרווחה.
דפנה כהן: תראי, אין ספק שהנושא הוא חשוב, אני יודעת גם שאחוז גדול מאוד של דרי רחוב הם עולים, יחד עם זאת הערוץ שיש לנו להציע, הערוץ שלנו זה ערוץ של תמיכות.
דפנה כהן: זאת אומרת עמותה שיכולה להגיש דרכנו דרך תמיכות לצרכים משלימים, כי משרד הרווחה באמת אמון על הנושא של פרט ומשפחה, לנושא של דרות רחוב.
דפנה כהן: אבל כל הצרכים המשלימים בהחלט דרך תמיכות ניתן יהיה לסייע.
סופה לנדבר: בוועדת תמיכות הם צריכים שקל מול שקל.
סופה לנדבר: מאיפה הם יקחו את השקל הזה?
דפנה כהן: למה מדיניות משרד העלייה והקליטה הפסיק את מה שהוא עשה לפני שנתיים מתוך הבנה שרובם המוחלט של דרי הרחוב הם עולים חדשים שעברו פשוט כשל בקליטה.
יפה וולמן: אני מוכרחה באמת לבדוק את זה לעומק למה זה הופסק ואני אוכל לתת לכם תשובה.
יפה וולמן: בכלל באתי לפה היום רק לפני חצי שעה אמרו לי את זה, אז אני מצטערת.
יפה וולמן: אין ספק שזה נושא חשוב ואין ספק שאפשר לקבל מענים דרך לפחות הערוץ של תמיכות ולנסות שזה יתפרסם כל הנושא של תמיכות.
יפה וולמן: נכון שזה קשה, צריך שקל מול שקל, זה באמת בעיה.
סופה לנדבר: אז כנראה לעמותות האלה אתם צריכים למצוא ערוץ חדש וערוץ מיוחד בגלל שאני לא יודעת מאיפה הם יכולים לגייס את השקל מול שקל, וועדת תמיכות, את יודעת איך במשרד הקליטה זה פועל, אני לא רוצה להביע עכשיו ביקורת אבל דרך ועדת תמיכות יהיה להם קשה לקבל.
סופה לנדבר: אתם צריכים למצוא לדעתי ערוץ חדש כדי שבעצם הם יהיו מסוגלים לקבל גם תמיכה ממשרד הקליטה, זה מאוד מאוד חשוב.
דפנה כהן: רק כדי לסבר את האוזן, לפי הנתונים של משרד הרווחה ועיריית אשדוד שמונים אחוז מדרי הרחוב הם עולים חדשים שספציפית בהוסטל שהיום אנחנו מדברים עליו 92.8 אחוז הם עולים מחבר העמים לשעבר והיתר הם כולם גם כן עולים, או מאתיופיה או מארגנטינה.
דפנה כהן: כלומר מאה אחוז מתוכם הם עולים חדשים.
יפה וולמן: אין ספק, אני יודעת את זה.
יפה וולמן: אני יודעת פשוט שאנחנו התקציבים שלנו הם תקציבים משלימים, הם לא במקום משרד הרווחה.
יפה וולמן: ומה שאנחנו יכולים לעשות, לכן אמרתי, דרך ערוצי התמיכות אפשר בהחלט לבקש השלמה.
דב בארי: אני חושב שהבעיות שמועלות פה הן בעיות שנכונות לגבי רוב החלקים של תקציב משרד הרווחה.
דב בארי: ובאמת יש לנו פה בעיה תקציבית, וזו הדרך שמשרד הרווחה מתמודד איתה, ובאמת אני דיברתי עם חנן התקציבן של משרד הרווחה, וזה בעצם הפתרונות שאנחנו נותנים.
דב בארי: ולעניין הספציפי של ההוסטלים אז צריך להבין ככה, באמת כפי שציינו פה בגלל ההבנה שבעקבות גלי העלייה של שנות התשעים נוצר באמת מצב שיש לנו הרבה יותר הומלסים ממה שהיה בעבר, התקציב לצורך העניין הזה אד-הוק במשרד הרווחה גדל בשבעים אחוז בשלוש שנים האחרונות, או קרוב לשבעים אחוז.
דב בארי: כדי להתמודד עם התופעה הזאת, אנחנו באמת מגיעים לשוליים, ואני חושב שאמר פה בצדק נציג עיריית אשדוד שחלק מהבעיה הרבה פעמים שאנשים לא מעוניינים לקבל את התמיכה וקשה מאוד להביא אותם לתוך ההוסטל על מנת באמת להתחיל בתהליך השיקום שלהם.
דב בארי: אנחנו מנסים ליצור איזושהי גמישות בתקציב משרד הרווחה.
דב בארי: כי אם אנחנו נחליט מא' ועד ת' מה יש לעשות עם הכסף אנחנו באמת נגיע למצבים האלה שבנובמבר לא יישאר כסף לשום דבר, כי כל כסף מיועד כבר ספציפית למשהו ולא יהיה מאיפה להביא.
דב בארי: ובאמת לצורך כך הרבה פעמים אנחנו נעזרים וזו העבודה שהתקציבנים של משרד הרווחה עושים, ופה אני שם קצת את הכובע של חנן פריצקי והחבר'ה שלו במשרד הרווחה שהם עושים את העברת הכספים.
דב בארי: זאת אומרת אני בהתחלת השנה מתקצב את משרד הרווחה לנושאים האלה, יש את הכסף בבסיס, בכלל תקציבי משרד הרווחה, ובאמת את השינויים האלה שצריך לעשות במשך השנה זה משרד הרווחה עושה.
סופה לנדבר: יש כסף ברזרבה?
דב בארי: אני לא הייתי מגדיר את זה רזרבה.
סופה לנדבר: מסעיף לסעיף הם יכולים בגמישות הזאת.
דב בארי: בדיוק , כדי להגיד רגע, פה אני לא מנצל את התקציב שלי במאה אחוז, את הכסף הזה אני אנצל בשביל ההוסטלים.
דב בארי: זו בדיוק הגמישות שאנחנו צריכים.
דב בארי: אנחנו לא יודעים בדיוק כמה הומלסים יהיו לנו, אנחנו לא יודעים כמה ילדים עם פיגור שכלי יהיו לנו בפנימיות.
דב בארי: זאת אומרת זה דברים שלא משנה מה, תמיד אנחנו נצטרך.
סופה לנדבר: יש דברים שאי אפשר לתכנן.
דב בארי: אני מתקצב את זה בצורה כזאת בתחילת השנה, את הפיזור הכספי כמו שאמרתי משרד הרווחה עושה.
דב בארי: ואם בסוף השנה, אם אנחנו מגיעים לאוקטובר נובמבר למצב שבו חסר כסף למקום מסויים זה משהו שמשרד הרווחה יודע לעשות בעצמו כדי להגיע לקו הסיום, לשלושים ואחד בדצמבר של כל שנה על ידי ההשלמה הזאת.
סופה לנדבר: שלושים אלף הם כבר קיבלו?
רחל אבידן: יכול להיות שהם עדיין לא רואים אותה על הנייר, אבל נעשתה העברה של שלושים אלף שקל נטו.
דב בארי: יש סכום נוסף, אני דיברתי עם חנן שיש סכום נוסף מעבר לשלושים אלף שמיועד למסגרות להומלסים.
דב בארי: זה לא סכום שלי, זה סכום שמשרד הרווחה דואג לו, אבל מדובר על סכום הרבה יותר גבוה משלושים אלף שקל.
רחל אבידן: מאות אלפי שקלים שייכנסו בדיוק מאיגום של תקציבים של משרד הרווחה, שלא נוצלו ומיועדים לסעיף של דרי רחוב, באמת בגלל הצורך וכו', ויכוסו כל הגרעונות, גם באשדוד ואשקלון וגם לא באשדוד ואשקלון.
דב בארי: יש בספר התקציב של משרד הרווחה תקנה מסויימת ספציפית שהיא תקנה שמיועדת לטיפול בדרי רחוב.
דב בארי: זאת אומרת שהכסף שם אי אפשר לעשות בו שימוש אחר.
דוד הרטום: מי נושא במימון הביניים?
דוד הרטום: הוצאה שנעשתה בינואר, שאמורים לכסות אותה בדצמבר שנה הבאה, מי עושה את מימון הביניים?
דוד הרטום: עמותה פה לוקחת אוברדרפט בבנק ומי מתחשב בה בנושא הזה?
דוד הרטום: לא יכול להיות שמצד אחד הממשלה באה ואומרת תבצעו את הדברים האלה ואחרי זה תעמדו בתור, נראה, אולי עוד כמה חודשים, אולי יסתדר משהו.
דוד הרטום: פה צריך להבהיר חד משמעית שאם משרד הרווחה, השר, המנכ"ל, מחליטים ללכת על דבר מסויים, אם אין לו כיסוי תקציבי כרגע שלא התחייבו.
דוד הרטום: זה היה מאוד יפה, מי שזוכר את כל הכיסוי התקשורתי סביב הנושא הזה, כמה חמלה יש וכמה דואגים וכמה שלא יהיה.
דוד הרטום: אבל מצד שני מי שנושא בהוצאה זו עמותה שהיתה תמימה, שבהתאם לבקשות שלנו באו והכניסו את האנשים לשם, ואמרנו הכל יהיה בסדר כי אמרו לנו שיהיה בסדר.
רחל אבידן: אתה צודק, כולנו היינו רוצים שבסיס התקציב ייראה אחרת ונוכל לדעת שבשנה הבאה יש לנו את מה שיש לנו פלוס שלושה מיליון ואנחנו יכולים לחלק את זה אחרת.
רחל אבידן: אני חושבת שאין מישהו סביב השולחן הזה שמתנגד לזה, גם לא משרד האוצר.
רחל אבידן: מצד שני אני חושבת שלא צריך להעצים, והמימון לא היה צריך להיות היום על ינואר משום שעד שלושים לאוגוסט היה כיסוי לכל ההוצאה.
רחל אבידן: אז אני אומרת, צריך לזכור את מה שאתה אומר, לקחת את זה בחשבון, לשאוף לעבוד נכון ומצד שני לא להעצים את הבעיה.
דוד הרטום: אני שמעתי והתרשמתי מאוד ממה שאת אומרת, יכוסה, והחשב אמר לי.
דוד הרטום: אני למדתי דבר אחד, עם חשבים הדיבורים שלהם מאוד יפים, אבל כדי ללכת למכולת אני צריך את זה בכתוב.
דוד הרטום: שיגידו לי שזה ייכנס בתקציב דצמבר זה בסדר, אני מוכן לקבל את זה, אבל לא יכול להיות, עם כל הכבוד, בלי מסמך של התקציבן של משרד הרווחה שנוכל לצאת פה בהרגשה שהכל בסדר.
דוד הרטום: כי אחרי זה יבואו בדצמבר, יגידו תשמע, אבל נוצר גרעון במקום אחר והיינו צריכים לכסות, אז אי אפשר.
דוד הרטום: אז זה מה שהייתי מבקש, שבאמת תהיה התחייבות כתובה ומסודרת בנושא הזה.
דוד הרטום: דבר הנוסף לגבי הנושא של משרד הקליטה.
דוד הרטום: מצוקה של דרי רחוב היא בעיקרה מצוקה של עולים חדשים.
דוד הרטום: ועולים חדשים שמסיבה זו או מסיבה אחרת לא נמצא להם פתרון דיור, או שהיה להם פתרון דיור ולא יכלו לשלם את המשכנתאות ויצאו החוצה והגיעו לרחוב וכו'.
דוד הרטום: אי אפשר לבוא ולהגיד עולה חדש, למרות שהוא עולה חדש, זה רק משרד הרווחה, אנחנו לא בתוך התמונה.
דוד הרטום: אתם צריכים לבדוק את התופעה הזאת של דרי רחוב, להבין למה היא קרתה, איפה יש את הכשלים.
דוד הרטום: פתרונות מהסוג של הפתרון הזה, שאנשים נמצאים תקופה די קצרה ואחרי זה יודעים שהם יוצאים לאיזה שהוא פתרון, זה הפתרון הזול ביותר, מבחינת האדם עצמו כמובן אבל גם מבחינת המדינה.
דוד הרטום: הפתרונות האחרים, שאנשים מתגלגלים ברחובות, אחרים מתאשפזים לתקופות ארוכות, חלקם נופלים לעבריינות ובתי סוהר וכל מיני דברים מהסוג הזה, הפתרונות האלה הרבה יותר יקרים.
דוד הרטום: חשוב שתהיה פה חשיבה מערכתית.
יפה וולמן: אתה יודע בעצמך, שדרות רחוב זה מעבר לרק מחסה, ויש מאפיינים שונים ומגוונים בנושא של דרות רחוב.
יפה וולמן: יש לפעמים תחלואות כפולות, ויש שלושה סוגי תחלואות.
יפה וולמן: אתה מדבר על חלק מסויים שיכול להשתקם, אבל יש גם חלק מאוד גדול שיש לו תחלואה כפולה.
רחל אבידן: להם יש את הפתרונות, במסגרות הארציות שלנו.
רחל אבידן: אלה שמוכנים לצאת מהרחוב למסגרות עם תחלואה כפולה, יוצאים.
רחל אבידן: יש כאלה ואתם בודאי יודעים שהם ברחוב מגיעים למצבים מאוד קשים, ויש צורך להפעיל אפילו את חוק החוסים על מנת להציל אותם ולהכניס אותם.
רחל אבידן: לאלה יש את הפתרונות במסגרות הארציות, יש היום גם בית לחיים.
יפה וולמן: יש לך איזה פילוח של כל המאפיינים של דרי רחוב, כמה מהם נגיד אנשי מקצוע שהגיעו לרחוב וכו'?
רחל אבידן: אנחנו לא מתעניינים מי מהנדס ומי רופא.
דוד הרטום: יש את הטווח הקצר, וזה מה שהייתי מבקש באמת שייצא מכתב של חשב המשרד שמתחייב עד דצמבר לכסות את הנושא הזה, ואז אנחנו כבר יודעים שיהיה לנו אוויר לנשימה, וזה אני חייב לקבל את זה כדי שנוכל לעשות את הדברים.
דוד הרטום: אנחנו מדברים על אוכלוסיה במדינת ישראל שקלטה בשנות התשעים מיליון עולים, אנחנו מדברים על סדר גודל של אלפיים חמש מאות, שלושת אלפיים איש.
דוד הרטום: זה שלושה אחוז.
דוד הרטום: אני חושב שהדבר הזה מחייב הסתכלות, בדיקה של הנתונים, מחקר כמו שצריך, ואני מסכים איתך שהפתרון הוא לא מהיום לינואר.
דוד הרטום: אבל אני חושב שמשרד הקליטה, משרד הבינוי והשיכון ומשרד הרווחה צריכים לשבת ולקיים צוות עבודה שיבדוק את הדברים האלה ויסיק מסקנות איך אפשר לטפל בהם.
דוד הרטום: שלושה ארבעה משרדים שקשורים לנושא הזה.
דוד הרטום: זה אני חושב דבר שאתם יכולים לסייע לקבלת ההחלטה, באמת לנסות ולפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, ואנחנו יודעים שלא כל הפתרונות הם מיידיים, אבל שנדע לאיזה כיוון הולכים איתם.
רחל אבידן: עם זה אני רוצה שנזכור שגם, ויש לנו קצת סקירה של ספרות בינלאומית, הנושא הזה קיים גם במדינות האחרות ולא רק בגלל עלייה, זאת אומרת התופעה של דרות רחוב היא תופעה של הזמנים האלה.
רחל אבידן: זה נכון שיש לה מאפיינים שונים, זה נכון שאצלנו היא תפסה על פלח האוכלוסיה של העלייה.
רחל אבידן: אבל אני אומרת, צריך לראות את זה, אני לא יודעת אם אנחנו יכולים מחר לחסל את התופעה של דרות רחוב.
רחל אבידן: אנחנו יכולים להביא את האנשים האלה, לנסות ליצור איתם קשר.
רחל אבידן: אני הייתי בסיור עם עובדת של דרי רחוב דווקא בירושלים, בארבע לפנות בוקר, כי היא אמרה שאז הכי קל לתפוס אותם במקומות שלהם, ולנסות ליצור קשר, וחלק חטפנו קללות חבל על הזמן, כי אמרתי לה את משוגעת, אנחנו נעיר אותם עכשיו.
רחל אבידן: אבל לבנות את יחסי האמון איתם לפעמים זה ברחוב, ולא את כולם אפשר להכניס למסגרות.
רחל אבידן: יותר מזה, באילת כשהייתי בסיור הם אמרו לי אף אחד לא יכניס אותי לתוך מסגרת.
רחל אבידן: למי יש את הים הזה והשמיים האלה וכו'.
רחל אבידן: אנחנו רוצים פה.
רחל אבידן: והם לא מוכנים.
רחל אבידן: אז אני אומרת, צריך לזכור גם את זה.
רחל אבידן: עם זה, אפשר לתת להם, גם במקומות שהם נמצאים, מגע אנושי.
רחל אבידן: ולא לאבד צלם אנוש.
רחל אבידן: כולל גם אם אנחנו בחורף מחלקים לפעמים שמיכות וטרמוסים למקום שהם נמצאים ברחוב.
סופה לנדבר: משרד השיכון, אני זוכרת שהיתה לנו איזו שהיא בעיה עם משרד השיכון ובישיבה הקודמת אמרתם על איזה שהם סכומים שמשרד השיכון צריך להעביר ולא מעביר, או מעבירים לאנשים ולא ישירות לעמותה.
סופה לנדבר: היתה בעיה או אני זוכרת לא נכון?
אלכסנדר גולדמן: אנחנו לא מקבלים היום כסף ממשרד השיכון בגלל שאנשים שרוצים לצאת, שמוכנים לצאת ומוכנים לנסות לצאת, אז כבר אנחנו מתחילים לרוץ איתם בשביל שכשהוא יוצא אז יהיה לו כבר כסף בשביל גם להשכיר דירה וכל זה.
רחל אבידן: יש רצף של טיפול, החל מלפעמים קריית שלמה, שזה הבית חולים, ואחר כך צעדים, מסגרות מקומיות כן או לא, יש מקומות שיש דירות לווין, השלב האחרון של השיקום זה יציאה של האנשים לקהילה בשכר דירה שמשרד השיכון עוזר לממן אותו.
רחל אבידן: דרי רחוב בשנתיים הראשונות ליציאתם לשכר דירה יכולים לקבל סיוע מוגדל של משרד השיכון של אלף ארבעים וארבעה שקלים לתקופה של שנתיים.
רחל אבידן: אני חושבת, אנחנו גם לא רוצים ליצור את המצב שאת הסכום הזה, שהוא ינוצל בתקופה שהם באיזה שהוא בית מחסה או מסגרת אלא להשאיר להם את זה, כי אז זה מאריך את תהליך השיקום שלהם.
רחל אבידן: אני לא רוצה לנצל את הכסף הזה אפילו לאגום את זה של משרד השיכון לתקופה הזאת, אלא להשאיר אותו לשלב קדימה.
סופה לנדבר: בסיכום הדברים, אני מבינה שקודם כל אני חושבת שצריכה לקום ועדה משותפת של משרדים שאנחנו עכשיו דיברנו עליהם, משרד הרווחה, משרד השיכון, משרד הקליטה ומשרד האוצר והבריאות כדי לנתח את המצב של דרי הרחוב, של השוליים של החברה, ולהחליט איך המדינה נלחמת בתופעה הזאת.
סופה לנדבר: בכל זאת אי אפשר להסכים שהתופעה הזאת תימשך במדינת ישראל.
סופה לנדבר: בכל זאת אנחנו קיבלנו עם הקליטה הלא מוצלחת את המכה המאוד מאוד רצינית ואי אפשר להסכים שעם זה לא צריכים להילחם.
סופה לנדבר: צריכים לנתח את הדבר ולמצוא פתרונות איך בעצם מכניסים את האנשים בחזרה למסגרת שהם רגילים למסגרת הזאת.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הרווחה התחייבות בכתב על גרעונות של העמותה כדי שעיריית אשדוד תוכל לעזור לעמותה להמשיך לקלוט.
רחל אבידן: אני לא יכולה להוציא התחייבות כזאת, זו רק התחייבות של חשבות המשרד.
סופה לנדבר: אני אפנה לשר הרווחה ולחשב בגלל שאני חושבת שכאן משרד הרווחה, אני לא רוצה להגיד נכשל, אבל אתם ביקשתם מהעיריות לקלוט את האנשים, ידעתם שבעצם הם צריכים, אנחנו גם עכשיו עומדים מול חורף שהוא יהיה גשום וכנראה גם קר, ואז לזרוק את האנשים בחזרה, זה לא צעצוע, זה בני אדם, לקחו אותם, עכשיו לזרוק אותם בחזרה לרחוב, אם הם כבר נמצאים במסגרת צריכה להיות התחייבות מפני שאף עירייה, כולל עיריית אשדוד, לא יכולה להתחייב עכשיו מול העמותה.
סופה לנדבר: יש כאן בעיה רצינית והאנשים האלה אני מבינה יצטרכו לקחת הלוואות, בכל זאת אנשים בינתיים נמצאים במסגרת, והם לא צריכים לשבור את הראש, המדינה צריכה לשבור כאן את הראש.
סופה לנדבר: אנחנו כוועדה נפנה היום במכתב דחוף ובפנייה דחופה לשר הרווחה ולחשב של משרד הרווחה כדי שתהיה התחייבות מול העמותה על חיסול הגרעונות ועל הפער הזה של מאה שמונים ושבעה אלף ₪ כדי שגם עיריית אשדוד תוכל זמנית לסייע להם בחלקים שהם צריכים לסייע.
סופה לנדבר: משרד הקליטה בתקציב הזה לא ייכנס אבל לשנה הבאה דפנה אומרת ואומרת בצדק, יש כנראה עוד סעיף אחד שאנחנו לא ניצלנו.
סופה לנדבר: הרי חלק של האנשים האלה הם משתמשים בסמים, חלק אלכוהוליסטים, ויכול להיות שבמלחמה בסמים שיש שם כספים, יכול להיות שיש שם משהו שגם אפשר לנצל לאותם אנשים.
סופה לנדבר: בגלל שבעצם אותה בעיה של המלחמה בסמים שהם מטפלים בה יש לה גם חלק לא קטן ולא מבוטל בעמותה וגם באנשים שהם דרי רחוב.
רחל אבידן: אנחנו עובדים במשותף עם היחידה להתמכרויות לסמים ואלכוהול של משרד הרווחה.
רחל אבידן: אנחנו עובדים איתם במשותף.
רחל אבידן: בכל מקרה אדם כשהוא נמצא במסגרת הוא לא יכול לקבל פעמיים, זה יכול להיות או זה או זה.
רחל אבידן: באיגום של התקציבים מסעיפים שונים, זה תפקיד החשב והמנכ"ל, הם יכולים לאגם.
רחל אבידן: אבל במקביל אדם לא יכול לקבל, זאת אומרת המחשב לא ישלם פעמיים, פעם אחת מהתקציב הזה, פעם אחת מהתקציב הזה, בכל מקרה.
רחל אבידן: אפשר לאגם תכניות, אפשר לאגם חשיבה, אפשר לאגם כספים בתכנון, אבל בשוטף זה לא יעבוד.
רחל אבידן: רוב דרי הרחוב במצב שהם מגיעים אליו כבר ברחוב וכו' הם אנשים עם איזו שהיא הפרעת אישיות בכל מקרה.
סופה לנדבר: אחת מההחלטות שלנו היא החלטה כלפי משרד הקליטה, אתם צריכים למצוא מקור וערוץ כדי לחזור למה שהיה.
סופה לנדבר: בגלל שלא יכול להיות שמשרד הקליטה לא לוקח חלק בטיפול בבעיה של קשיי קליטה ואומרים זה לא עסק שלנו.
סופה לנדבר: זה כן עסק של משרד הקליטה.
סופה לנדבר: בגלל זה משרד הקליטה צריך לעזור.
סופה לנדבר: שמונים וכמה אחוז של דרי רחוב הם עולים חדשים, בגלל סיבות כאלה או אחרות.
סופה לנדבר: אתם לא יכולים לקום היום ולהגיד זו לא בעיה שלנו.
סופה לנדבר: זו כן בעיה של משרד הקליטה.
סופה לנדבר: אנחנו לא נסכים לכך שהעמותה צריכה לטפל, דרך ועדת תמיכות, כולנו יודעים, אני כיושבת ראש פדרציה בדיוק יודעת עד כמה קשה לקבל מוועדת התמיכות כספים, זה לא פשוט.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני לא רוצה להכניס אותם למעגל סגור שהם לא יהיו מסוגלים לצאת ממנו.
סופה לנדבר: ואז בסופו של דבר אתם חוזרים עכשיו לעמותה, אני מבינה אם היתה כבר העברה של שלושים אלף אני לא חושבת שזה יעזור הרבה אבל לפחות חלקית.
יפה וולמן: זה חודש אחד פחות או יותר מכוסה.
סופה לנדבר: אנחנו נטפל בכך שממשרד הרווחה תצא התחייבות על מה שרחל הציגה לנו, על חיסול גרעון ופער של מאה שמונים ושבעה אלף מינוס שלושים כלומר מאה חמישים אלף, איך עד סוף השנה אתם מקבלים את הסכום הזה ואיך משרד הרווחה מתכנן.
סופה לנדבר: רחל, תסבירי לי, הרי היום נמצאים שם עשרים ושמונה איש, ויש להם אישור לעשרים ושלושה, אז כנראה צריכים להגדיל את התקציב.
רחל אבידן: אפשר להגדיל גם בתכנון, אם יש.
סופה לנדבר: אנחנו נוציא את הסיכום ואנחנו נבקש מהשרים שנוגעים לעניין, משרד הבריאות, משרד הקליטה, משרד הרווחה, משרד השיכון ומשרד האוצר להקים ועדה משותפת כדי לפתור את הבעיה השל דרי רחוב.
סופה לנדבר: אנחנו נתחיל את הישיבה התשיעית במספר בקשר למכרז ולחקיקה על בית החולים באשדוד.
סופה לנדבר: גיל, אנחנו צריכים לשמוע ממך את הדיווח על מה שהתרחש בחודשים שאנחנו היינו כנראה בפגרה.
סופה לנדבר: מישהו היה בפגרה ומישהו עבד בשטח.
גיל שבתאי: אני לא זוכר מתי היה הדיווח האחרון.
גיל שבתאי: אני רואה כאן 14 ביולי, זה היה הדיון האחרון.
גיל שבתאי: נראה לי בערך בתקופה הזאת אנחנו פרסמנו את ההליך.
גיל שבתאי: אני לא זוכר אם זה היה לפני או קצת אחרי אבל אז הקמנו התחלנו בתהליך של המיון המוקדם.
גיל שבתאי: יש התעניינות בהליך המוקדם.
גיל שבתאי: מספר גופים ביקשו את המסמכים.
גיל שבתאי: התחילו לשאול את הוועדה שאלות.
גיל שבתאי: במהלך הדרך גם התבקשו דחיות מכל מיני גופים.
גיל שבתאי: נתנו דחיות.
גיל שבתאי: היתה תקופת החגים שגם מצאה אותנו נותנים תקופה יותר ארוכה בדחיות.
גיל שבתאי: כרגע המועד הנוכחי לסיום הליך המיון המוקדם הוא 20 בנובמבר 2008 , לקראת סוף החודש הבא שהוא גם מועד האחרון לשאלת שאלות שזה לדעתי עד סוף השבוע.
גיל שבתאי: גם פה התקבלו לאחרונה התקבלו בקשות לבצע איזושהי דחייה קצרה נוספת.
גיל שבתאי: הוועדה תראה אם היא רוצה לדחות.
גיל שבתאי: כנראה שאנחנו נדחה בעוד מספר ימים כדי לאפשר לעוד גופים לשאול שאלות כדי שהמכרז יהיה טוב יותר ויאפשר לאותם גופים להשתתף בהליך המיון המוקדם.
גיל שבתאי: שזה יסתיים בסוף נובמבר אנחנו נקבל את ההצעות.
גיל שבתאי: בתחילת דצמבר יש תהליך של בדיקת ההצעות שיתקבלו, הליך שבדרך כלל לוקח חודש עד חודש וחצי ומיד עם סיום ההליך הזה מתפרסם המכרז.
גיל שבתאי: כמובן אנחנו במקביל עובדים על מסמכי המכרז שהם עוד פעם ככל שאנחנו מעמיקים ויורדים לפרטים להקים בית חולים זה לא דבר פשוט.
גיל שבתאי: יש הרבה מאוד שאלות שעולות, גם בהיבט המקצועי, גם בהיבטים הפיננסים אבל אנחנו נמצאים בשלב מתקדם של כתיבת המסמכים כך שאנחנו מאמינים שכשיסתיים של השלב המוקדם ויסתיימו שלב הבדיקות שלו אנחנו מיד נוכל לפרסם את המכרז עצמו.
גיל שבתאי: אנחנו נהיה מוכנים עם המכרז מיד עם סיום הבדיקות.
גיל שבתאי: הליך מכרז לוקח חודשיים, שלושה, ארבעה.
סופה לנדבר: תשמע גיל, אני רוצה לדעת את התאריכים יותר מדויקים.
סופה לנדבר: זה הכול סחור סחור.
סופה לנדבר: אנחנו נכנסים למערכת בחירות ואני מאוד לא רוצה שאנחנו נעמוד במצב שדיברנו גבוה גבוה ונפלנו נמוך נמוך.
גיל שבתאי: הרכבת של המכרז יצאה לדרך.
גיל שבתאי: אנחנו פרסמנו את ההליך של המיון המוקדם.
גיל שבתאי: יש תהליך שאותו מנהלת ועדת מכרזים, חברים בה גם אנשים ממשרד הבריאות, גם אנשים ממנהל מקרקעי ישראל, גם אנשים ממשרד האוצר.
גיל שבתאי: היא מנהלת את התהליך.
גיל שבתאי: התהליך הזה אמור להגיע לסיומו כמו שאמרתי ב-2009.
גיל שבתאי: אני מקווה.
גיל שבתאי: אז ייבחר זוכה.
סופה לנדבר: לא בראשון באפריל.
גיל שבתאי: שוב המכרז יצא לדרך.
גיל שבתאי: אני למשל מנהל את המכרז להתפלת מי ים באזור אשדוד.
גיל שבתאי: תמיד יש דחיות.
גיל שבתאי: לוחות הזמנים המקוריים נדחים בחודש חודשיים שוב פעם כדי לאפשר לכמה שיותר אנשים להתמודד במכרז.
גיל שבתאי: זה טוב יותר.
גיל שבתאי: שווה במכרזים כאלה לעשות את הדברים יסודי כדי שלא ניכשל בסופו של דבר במכרז ושבסופו של דבר יהיה זוכה שיקים בית חולים טוב, מהר.
סופה לנדבר: אתה אומר באפריל יצא מכרז.
גיל שבתאי: לא. לא.
גיל שבתאי: אני אמרתי שבאזור ינואר אנחנו נפרסם את המכרז.
גיל שבתאי: כעבור שלושה ארבעה חודשים בממוצע, שוב, אי אפשר לדעת, יש כאן שאלות, דברים ששואלים אותנו במהלך הדרך, זה לא הרבה יותר מזה.
סופה לנדבר: לא, אבל בזמן שהוא יוצא בינואר, כן?
גיל שבתאי: זו ההערכה שלי כרגע.
גיל שבתאי: שוב פעם חייבים לתת זמן.
גיל שבתאי: גם כשפרסמנו את הליכי המיון המוקדם אנחנו כתבנו את ההערכות שלנו מה יהיו לוחות הזמנים.
גיל שבתאי: אנחנו דיברנו על דצמבר.
גיל שבתאי: היום אנחנו מדברים על ינואר.
גיל שבתאי: אלה דברים בתהליכים טבעיים בכל מכרז בטח מכרז בסדר גודל כזה ומכרז בסדר גודל גדול והמכרז הוא גם מורכב, להקים בית חולים, נראה לי כמה שנים קיים בית חולים?
גיל שבתאי: נראה לי כמה דורות.
גיל שבתאי: תהליך מורכב.
גיל שבתאי: גם אנחנו לומדים אותו, גם משרד הבריאות לומד אותו.
גיל שבתאי: יש הרבה מאוד שאלות שעולות על הפרק.
סופה לנדבר: משרד הבריאות צריך ללמוד את זה?
סופה לנדבר: עד כה הם לא למדו שום דבר?
סופה לנדבר: אין בתי חולים במדינת ישראל?
סופה לנדבר: מה אתם עכשיו בכיתה א' או בכיתה ב'?
גיל שבתאי: הניסיון הוא גדול אבל כשמתרגמים את הדברים למכרז וכשאנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו כותבים את הדרישות בתוך המכרז אלה דברים מורכבים.
גיל שבתאי: אנחנו עובדים במקביל.
גיל שבתאי: אנחנו לא מחכים עד שיסתיים שלב המיון המוקדם ואז מתחילים לעבוד על מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: כבר עכשיו יש ישיבות שיושבות על זה.
סופה לנדבר: ובגלל זה בסיכום שנתי של שנת פעילות אנחנו הודענו לך על פעילות.
סופה לנדבר: אני חושבת שמגיע לך בגלל שאתה מתייחס לזה ברצינות ואנחנו מאמינים שבחודש אפריל נשמע כבר על הזוכה.
סופה לנדבר: כבוד ראש העיר בבקשה.
צבי צילקר: אני דווקא רוצה להתחיל ממתקן ההתפלה כי זו הדוגמה איך לא צריך לעבוד.
צבי צילקר: סליחה שאני אומר את זה.
צבי צילקר: יש אישור עקרוני למתקן ההתפלה באשדוד למאתיים חמישים מיליון קוב.
צבי צילקר: אנחנו ביקשנו שיאשרו את כל המאתיים חמישים מיליון ואחרי זה יגזרו לפי החלטת ממשלה.
צבי צילקר: יש ממשלה, אני לא חולק עליה.
צבי צילקר: מחמישים זה הגיע כבר למאה.
צבי צילקר: אמרתי החליטו מאה יהיה מאה.
צבי צילקר: בינתיים המדינה בלי מים.
צבי צילקר: זה לא עניין של אשדוד כי זה מעט פרנסה.
צבי צילקר: זה מעט מיסים.
צבי צילקר: עכשיו אני דואג למדינה.
צבי צילקר: בתהליכים שאתם הולכים ככה חמש שנים, דרך אגב אשוגן התחילה להתפיל מים באשדוד לפני 35 שנה.
צבי צילקר: אין פה המצאת גלגל.
צבי צילקר: היום כבר יודעים איך עשו את זה במקומות אחרים, לפחות בשני מקומות אחרים.
צבי צילקר: יודעים איך לעשות את זה.
צבי צילקר: אני לא מבין מה הבעיה.
צבי צילקר: ישנם יזמים עומדים בתור, חברת חשמל גם כן היתה מוכנה.
צבי צילקר: פוחדים שחברת החשמל תשים יד על השאלטר.
צבי צילקר: אבל אני מסביר לכם אלה דברים לאומיים שהמדינה זקוקה להם היום ומהר ודחוף.
צבי צילקר: עכשיו אני רוצה לעבור לבית החולים.
צבי צילקר: לפי דעתי המכרז הראשון שבו בדקתם מוכנות מה שאתם קוראים ניגשו שלושה גורמים.
צבי צילקר: לא צריכים שיהיו עשרה רופאים בשביל שיקימו בית חולים.
צבי צילקר: לדעתי כל השלושה היו כשרים וכל השלושה היו גם מוכנים ללכת ביחד.
צבי צילקר: ולדעתי היו צריכים לתת להם הוראה להתחיל לעבוד.
צבי צילקר: זו דעתי.
צבי צילקר: אבל מה, הסכמנו שתוציאו עוד מכרז אחד.
צבי צילקר: והמכרז הזה הוא גם כן בשני שלבים.
צבי צילקר: אני רוצה להגיד לכן שלפני 10 או 12 שנה לא ידעתי את החומר.
צבי צילקר: היתה אלי פניה, זה היה דווקא זה שהתחיל להקים את בית החולים, שטרית קוראים לו, או אני לא זוכר איך קוראים לו.
צבי צילקר: להביא בית חולים של 300 מיטות ולהרכיב אותו כמו לגו.
צבי צילקר: בונים בעולם הגדול בתי חולים.
צבי צילקר: אנחנו יכולים להמציא את הגלגל?
צבי צילקר: אנחנו משרד הבריאות היחידי בעולם?
צבי צילקר: מה יש עוד ללמוד וללמוד וללמוד?
צבי צילקר: אני לא מבין.
צבי צילקר: אתם קבעתם את כל הכללים לפני כבר, אתם זה מדינת ישראל, אתם זה משרד הבריאות.
צבי צילקר: קבעו בדיוק מה צריך להיות.
צבי צילקר: אנחנו לא יודעים מה זה 36 מיטות זה ו-36 מיטות זה.
צבי צילקר: מה יש עוד ללמוד?
צבי צילקר: גודל המיטות?
צבי צילקר: הרוחב שלהן?
צבי צילקר: אני אומר את זה קצת בציניות.
צבי צילקר: כל הזמן אתם לומדים.
צבי צילקר: מה יש ללמוד?
צבי צילקר: מדוע שלא להודיע פה רבותיי באפריל יש הוראת ביצוע?
צבי צילקר: הצעתי להגדיל, ישור השטח יכול לקחת שלושה, ארבעה, חמישה חודשים כשהמדינה תקבל את ההכנסות מפינוי החולות מישור השטח כי זה זהב.
צבי צילקר: חבר'ה יגנבו שם חולות.
צבי צילקר: והמדינה הזו תכניס את זה לקרן בית החולים.
צבי צילקר: מאוד פשוט.
צבי צילקר: אני לא מציע משהו שהוא לא סביר ולא הגיוני להתחיל במדידות היום.
צבי צילקר: למה אחרי זה כשיבוא הקבלן הוא עכשיו יתחיל במדידות בעוד 4 חודשים?
צבי צילקר: מה הבעיה?
צבי צילקר: מה הדברים האלה לא הגיוניים?
צבי צילקר: אתם בעלי ניסיון.
צבי צילקר: אתם יודעים.
צבי צילקר: אם זה היה המכרז היחידי של מדינת ישראל עושה מילא.
צבי צילקר: מה חוסר ההיגיון בהתחלת מדידה היום?
צבי צילקר: התושבים יצאו מפה, יגידו, התחילו למדוד את השטח לבית החולים.
צבי צילקר: מנהל מקרקעי ישראל יש לו את השיטות.
צבי צילקר: אני לא רוצה שזה יהיה בידיים זרות.
צבי צילקר: המדינה תיישר את הקרקע.
צבי צילקר: מישהו אחר לא יגע בזה.
צבי צילקר: בכסף הזה נכניס את זה כבר לקרן.
צבי צילקר: יש כבר, הרי הכסף מגיע מכל ההכנסה של המדינה הוא מגיע אליכם נכון?
צבי צילקר: הכסף הזה נכנס כבר לקרן.
צבי צילקר: זה 30 מיליון, 40 מיליון, 50 מיליון.
צבי צילקר: נחסוך את הזמן.
צבי צילקר: הכסף הזה ישכב.
צבי צילקר: הדולר ייחלש השקל יתחזק.
צבי צילקר: נעשה דברים , הייתי אומר, בכל עיירה בישראל כבר יודעים לעשות אותם.
צבי צילקר: אז אנחנו ראשי הערים לא יודעים לבנות בתי חולים כי לא בנינו.
צבי צילקר: אף ראש עיר עוד לא בנה בית חולים.
סופה לנדבר: זה גם לא תפקיד של ראש העיר.
צבי צילקר: זה גם לא תפקיד\
צבי צילקר: , זו גם לא אחריות שלו.
צבי צילקר: התושבים מבינים שנבחרי הציבור הם הכתובת והוועד הציבורי גם מבין את זה.
צבי צילקר: בצדק.
צבי צילקר: ראש העיר צריך לצעוק לחבריו וחבריו צריכים לצעוק בשם כולם.
צבי צילקר: כי זה אחד התפקידים שלנו אולי לא לבנות אבל אחד התפקידים שלנו הוא לצעוק בשם כולם.
צבי צילקר: אני מאוד מבקש שהתאריכים יהיו כפי שביקשה סופה שהם יהיו יותר ברורים ועוד פעם תיקחו בחשבון שהיתה הזדמנות לתת לאחד מהשלושה או לכל השלושה ביחד להתחיל.
צבי צילקר: דבר נוסף אני מבקש שיהיה רשום בפרוטוקול, שברור לנו, האם לאותם שלושה שניגשו שמורה הזכות ללכת או זה רק לקופות חולים?