GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד הרטום: זאת אומרת, הייתי לוקח את זה והייתי ממליץ למשרד השיכון לראות את התקופה של 6 חודשים של שהות בהוסטל מעבר לתקופה של 24 חודשים.
דוד הרטום: אני אסביר את זה שוב, אם היום אתם מעבירים למוסד זה יהיה על חשבון ה- 24 חודשים הראשונים שהוא ישהה בחוץ.
דוד הרטום: מה שאני הייתי מבקש וממליץ להוסיף 6 חודשים ראשונים של השהות שם בהוסטל שלא תבוא על חשבון ה- 24 חודשים וזה ייתן להם את המוטיבציה וגם להוסטל את המוטיבציה לטפל בהם במשך 6 חודשים אבל אחרי זה לכוון אותם למציאת הפתרון בחוץ.
דוד הרטום: הנושא השני לגבי משרד הקליטה, אני רוצה רק לתת את הנתונים.
דוד הרטום: באשדוד מתוך 65 דרי רחוב מוכרים אחד הוא יליד הארץ ו- 64 הם ילידי חו"ל, 32 מתוך אותם 65 עלו ארצה אחרי שנת 99' ואם ניקח את אלה שעלו משנת 90' ומעלה, זה 58 מתוך 65.
דוד הרטום: זאת אומרת, הבעיה היא נקודתית בעיקר לעולים החדשים ולעולים שהגיעו משנות ה- 90' אבל לא פחות לאלה שהגיעו בשנים האחרונות.
דוד הרטום: אני בהחלט מזדהה עם מה שאת אומרת ששירותים טובים מושכים אוכלוסייה אחרת, אני לא אשכח מקרים של אנשים שהגיעו בשדה התעופה ושאלו, איפה הרווחה של נעמי פלמון, נעמי פלמון היא מנהלת המחלקה לשירותי מוגבלויות אצלנו באשדוד, הגיעו לשדה התעופה וביקשו להגיע לאשדוד כי שם יש טיפול בילדים נפגעים וכו' וכו'.
דוד הרטום: פה זה אוטומטית הם מגיעים אוטומטית זה על חשבון הרשות המקומית.
דוד הרטום: הרשות המקומית שאליה הם מגיעים.
דוד הרטום: דרי רחוב שלא הסתדרו ואותם אנשים הם עולים חדשים שלמעשה לא הסתדרו חלקם הקטן מאד נמצא להם פתרון דיור, רוב האנשים הם מהרגע הראשון לא למדו ולא הצליחו להסתדר ובסופו של דבר זה הקליטה הבסיסית שלהם, ופה היתה באמת חשובה ההשתתפות של משרד הקליטה באותה תקופה.
דוד הרטום: לסיכום, הבעיה היא בעיה ארצית.
דוד הרטום: הרשויות המקומיות קיבלו על עצמן ללכת בנושא הזה ועושות את זה בחסד וברצון, הגדירו תקציב לנושא הזה, עיריית אשדוד בהחלט תגדיל את התקציב ותישאר באותם 25 אחוז גם אם הסכום יהיה כפול מאשר זה, זה יבוא על חשבון דברים אחרים.
דוד הרטום: ממה שאני הבנתי, הפתרון הארצי בנושא הזה הוא בסך הכל בסדר גודל של בין 10 ל- 15 מיליון שקל בתקציב של המיליארדים.
דוד הרטום: אנחנו מדברים על 15 מיליון שקל, 5 מיליון תוספת על מה שקיים היום.
דוד הרטום: באותם 15 מיליון שקל ניתן להוריד כתם גדול בחברה הישראלית אבל כתם שבסופו של דבר עולה לנו אחרי זה בתי סוהר ובמוסדות סגורים וכו' פי 10.
דוד הרטום: השאלה היא באמת איך לבוא ולהגיד, בואו נלך למבצע שיקטין את הסיפור הזה של דרי הרחוב בצורה דרסטית ב- שלוש או ארבע השנים הקרובות ולהגיע לפתרונות עם אותם אנשים.
דוד הרטום: כי כל אדם שבסופו של דבר לא מוצא את הפתרון שלו ומחר הם יסגרו שם זה אומר שאותם עשרים וחמישה איש יצאו לרחוב העלות לציבור תהיה הרבה יותר גדולה מאשר אותם ה- 5 או מיליון תוספת שנדרשים לנושא הזה.
סופה לנדבר: בבקשה חנן.
חנן פריצקי: כמו שהזכרתי בישיבה הקודמת, הבעיה היא ואני מסכים עם רוב הנוכחים פה, הבעיה היא ארצית ובעיה תקציבית ואין להסתתר מאחורי דברים אחרים וגם מבחינתנו זה רק סימפטום אחד מעוד כמה שבדיוק באותה מידה יכולים להיות פה הוסטלים אחרים.
חנן פריצקי: כמובן שהם נגעו ללבי אבל אני אומר מאותה בחינה, יש לנו צרות כאלה שאנחנו רואים במקומות אחרים.
חנן פריצקי: אני גם אמרתי בישיבה הקודמת שזו אחת הבעיות המרכזיות כרגע של משרד הרווחה, הוא עולה כל שנה בסדרי העדיפויות שלנו מול משרד האוצר ומדובר בכסף לא גדול כמו שכולם הזכירו פה.
חנן פריצקי: גם לקראת תקציב 2007 התחילו דיונים והנושא הזה עלה עדו פעם כאחת הבעיות המרכזיות שיש לנו ואני מקווה שהוא סוף סוף מבחינה מבנית יתקבל פתרון כי כל מה שקורה כרגע זה אנחנו מנהלים את התקציב לדרי רחוב ממשבר למשבר.
חנן פריצקי: זה כרגע מה שקורה בשנים האחרונות, זה מצב לא תקין לדעת כולם, אין פה תכנון, אין פה ניהול, אין פה כלום.
חנן פריצקי: פשוט מנהלים את זה ממשבר למשבר.
סופה לנדבר: אבל למה במסגרת הכנסת אף פעם לא היה דיון על דרי רחוב?
חנן פריצקי: היו, היו.
חנן פריצקי: הנושא הזה כל פעם עולה, גם שנה שעברה התוספת התקציבית שהיתה בסופו של דבר לקראת ספטמבר – אוקטובר נבעה מכתבה בעיתון והיה חשש שיסגרו, במקרה הזה זה היה קריית שלמה אז היתה סכנה שיסגרו את קריית שלמה ואז התגלגל כל העניין מחדש.
חנן פריצקי: מה שאני כרגע בא ואני אשי בשורות אבל יחסית מצומצמות, אנחנו כרגע למצב שקורה היום אנחנו נותנים מענה, אנחנו ניתן מענה ואני עוד רגע אפרט אותו, המענה הוא זמני, כנראה יצליח להחזיק אותנו עד לסוף שנת התקציב הנוכחית, לגבי תקציב 2007, הבעיה אם לא יטפלו בה תחזור חזרה, ללא ספק.
סופה לנדבר: אני במקרה חברה גם בועדת הרווחה וגם בועדת כספים ואני אומרת לכם שאנחנו יחד אתכם, נילחם עבור דבר שהוא לא יחזור כל שנה, זה לא ייתכן, אבל יחד אנחנו גם נילחם להוריד את המספר האנשים שנמצאים היום ברחוב למספר הכי קטן שאפשר.
חנן פריצקי: מה שקרה כרגע בין הישיבה האחרונה לישיבה הנוכחית , אנחנו בעצם מציעים פתרון שמשולב משלושה אלמנטים שבסופו של דבר מביאים כסף עוד פעם, במובן הארצי וכמובן במובן הארצי אנחנו מעונינים לתת פתרון כולל כי אני חוזר, אותה בעיה שיש באשדוד ובאשקלון יש בכל מקום כרגע בארץ, שנאנקים תחת הבעיה.
חנן פריצקי: אז אנחנו משרד הרווחה מתוך מקורות תקציביים שלו פנימיים ישיג מקורות של 1.5 מיליון שקל לטובת דרי רחוב, דבר נוסף, אנחנו מעבירים 300 אלף שקל מ"בית לחיים" שהיינו אמורים לפתוח אותו ובגלל קשיים בירוקרטיים ואחרים אנחנו נפתח אותו כנראה רק לקראת סוף השנה.
חנן פריצקי: וגם לא אם לא יהיה תקציב נוסף אנחנו פשוט נצטרך לסגור אותו למחרת וגם שרה דיברה על זה, כולם מדברים על זה, מדובר על בית לחיים של דרי רחוב שלא מסוגלים להשתקם אחרי תקופה קצרה, מדובר על תקופות יותר ארוכות, אין ברירה, יש כאלה שהם במצבים כאלה שחייבים להחזיר אותם תקופות יותר ארוכות.
חנן פריצקי: אז 300 אלף שקל נשיג משם.
חנן פריצקי: יש עוד מיליון שקל שאנחנו יחד עם משרד האוצר נקבל לטובת העניין וזה מה שמשרד האוצר מוכן להקצות כרגע לעניין כך שאנחנו מתוך המקורות מוסיפים 2.8 מיליון שקל כרגע שיוקצו בנוסף לטובת העניין של זה.
חנן פריצקי: 2.5 מיליון שקל חדשים שיוספו לעניין, 300 זה מתוך הסטות פנימיות בתוך סעיף דרי רחוב, אנחנו מאמינים שהתוספת הזאת היא תהיה כמובן כלל ארצית ולכל הישובים תיתן מענה עד לסוף השנה.
סופה לנדבר: ואת החובות שלהם הם יקבלו?
חנן פריצקי: ניתן מענה סביר עד סוף השנה, אני חוזר ואומר, זה רק השנה הזאת, הדיונים והויכוחים לגבי הבסיס ששנה הבאה אמרתי, נכניס את "בית לחיים", אם לא נצליח להשיג מענים לעניין אז הבעיה תצוץ אפילו במלוא חריפותה גם בשנה הבאה כי יהיה לנו גם "בית לחיים" שיצטרך לקבל מענה ואני מסכים עם מה שאמר האדון, מנהל האגף של אשדוד שאין ספק שמדובר בכסף קטן יחסית לבעיה גדולה שאסור שתקרה.
סופה לנדבר: בשבוע הבא הם מקבלים את הכספים שאתם חייבים להם.
סופה לנדבר: מוטי וינדר אמר לי שאתה מגיע לכאן להתחייב שבמשך בעצם שבוע הבא שקיבלתם את הכספים.
חנן פריצקי: אני כבר מחר נמצא במשרד האוצר לסדר אישור תקציבי.
חנן פריצקי: האישור התקציבי כרוך בעוד כמה דברים אבל אני אמצא.
חנן פריצקי: במסגרת זה יהיו 2.5 מיליון שקל לטובת העניין, ייקח כמה ימים ואז הכספים, אישור אוצרי בכל הרמות, זה הליך אבל מחר זה יתחיל לרוץ.
סופה לנדבר: הוא אמר תוך שבוע ימים, תנסו בבקשה דחוף.
סופה לנדבר: אז אתם מבטיחים שהמקום לא ייסגר ועד סוף החודש יהיו להם כספים.
שרה כהן: עד סוף החודש אני לא בטוחה.
שרה כהן: מה שאני אומרת, תמשיכו לשלם הכסף יגיע.
שרה כהן: יש התחייבות פה, תמשיכו, אל תעצרו את התשלומים.
שרה כהן: זה הכל.
רוברט אילטוב: למשל באשקלון ובאשדוד למשל יש אנשים בתור אז שלא יהיה יותר משמונה עשר אישורים.
רוברט אילטוב: היום יש שם עשרים איש.
רוברט אילטוב: אחרי הועדה שהיתה, אנשים שהיו צריכים לצאת הם יצאו.
סופה לנדבר: אני אומרת למשרד הרווחה בכל לשון של בקשה.
סופה לנדבר: תנסו בבקשה, אנחנו חיילים שלכם, אנחנו חברי כנסת שעוזרים לעניין, אנחנו לבנו עם הצרה הזאת ואנחנו שותפים במאבק.
סופה לנדבר: אז אני אומרת, תנצלו אותנו, אנחנו נעשה הכל כדי לעשות צרחה עד השמיים, עד ראש הממשלה, עד מי שצריך כדי לאשר ולהתנות את האישור של תקציב גם עם הדברים שאתם צריכים.
סופה לנדבר: אבל אני מבקשת מכם, לבדוק כמה אנשים חיים שם, כמה אנשים לא מתוקצבים ולבדוק את העניין ולתקצב אותם כי זה בני אדם שצריכים את הגג, צריכים את האוכל.
סופה לנדבר: בגלל שתסתכלו מה קורה, עובדים סוציאלים מבינים כמו שאמרה סגנית מנהלת האגף לרווחה של אשקלון, מטפלת טובה מביאה את האנשים, אני אומרת, צרה צרורה מביאה גם את האנשים ובזמן שהם מגיעים, מתאספים או עובדים, אני יודעת שעובדת סוציאלית באשדוד מגיעה לבית ואומרת, תקבלו, מצאתי פה ומצאתי שם.
סופה לנדבר: אז העירייה היום מגלגלת ובצדק, היא יודעת שיהיה בית.
סופה לנדבר: אני מבקשת שתבדקו את זה.
סופה לנדבר: ותחזור אלינו.
סופה לנדבר: אני אומרת תודה למשרד השיכון שאתם מוכנים לתת פתרון תשקלו את זה איך אתם עושים את זה בגלל שזה יעזור לנו לעניין.
סופה לנדבר: תודה לרווחה, תודה לקליטה.
סופה לנדבר: אני מקווה שתחזרו בגלל שהעניין הוא לא טוב לכולנו.
סופה לנדבר: תודה לכולם ותמשיכו לעשות את הדברים הטובים ואני מקווה שבשנה הבאה לא נצטרך להיפגש בגלל שנביא את הבעיה לפתרון.
סופה לנדבר: אנחנו בוועדה לפניות הציבור קיבלנו בקשה של עיוורים המתגוררים בדיור ציבורי להשגת אותם תנאים שיש לנכים שמרותקים לכסא גלגלים.
סופה לנדבר: זאת אומרת, את אותן הנחות שניתנות לנכים מבקשים גם האנשים שנמצאים היום בוועדה, בקנייה של דירה ציבורית.
סופה לנדבר: נתחיל איתך דוד, יו"ר הפורום לדיור ציבורי, בבקשה.
דוד קשני: אני קודם כל רוצה לברך אתכם על שהסכמתם לכנס את הוועדה.
דוד קשני: במיוחד ליושבת הראש וליניב שעזר לנו הרבה להכין את החומר.
סופה לנדבר: הוא נמצא כאן איתנו והוא יציג את החומר שהכין.
דוד קשני: אני רוצה במספר משפטים לספר לכם מה קורה.
דוד קשני: אני כבר מעל 15 שנה עוסק בעניין הזה של הדיור הציבורי.
דוד קשני: ב-1996במשך שנתיים עסקנו בלהכין את חוק הדיור הציבורי ביוזמתו של חבר הכנסת רן כהן.
דוד קשני: בשנת 98, בניגוד להסכמת הממשלה של אותם הימים, החוק עבר בכל הקריאות.
דוד קשני: מעל 80 חברי כנסת הצביעו עבור החוק הזה.
סופה לנדבר: גם אני הצבעתי.
דוד קשני: כן, אני זוכר.
דוד קשני: מה שקרה הוא שהתקילו את החוק כשהוא נולד.
דוד קשני: בשנת 2000 כשעלה אהוד ברק לשלטון והיה ראש ממשלה, ישבנו איתו ואמרנו לו: אדוני, או שאתה ראש ממשלה שהחלטת לעשות את החוק הזה ולהוציא אותו לפועל, אמר לנו: אין בעיה החוק יהיה.
דוד קשני: אבל החוק הוקפא אפילו שברק היה ראש ממשלה ואז עשו מבצע שנקרא: קנה ביתך.
דוד קשני: קנה ביתך התחיל בשנת 2000.
דוד קשני: הפסיקו אותו בשנת 2003.
דוד קשני: באמצע הפסיקו אותו למרות שהוא היה צריך להמשיך עד 2004.
דוד קשני: בשנת 2004 עשו מבצע חדש שנקרא: כאן ביתי.
דוד קשני: הוא, לפי הבקשה שלנו ימשיך עד סוף 2006.
דוד קשני: מה קרה בכל המבצעים האלה שעשתה הממשלה אבל לא הייתה מוכנה להפעיל את החוק?
דוד קשני: מכיוון שאם הייתה מסכימה לחוק, יש בו הרבה דברים שהיו גורמים לכך שהממשלה לא יכולה לעשות קונצים.
דוד קשני: בחוק לא עושים קונצים.
דוד קשני: כתוב: חוק, זה חוק.
דוד קשני: הבעיה שלנו עם האוכלוסיות השונות, יש בעיה רצינית.
דוד קשני: למשל היום אנחנו עוסקים בנושא של העיוורים.
דוד קשני: אני כבר שנתיים מנסה לפנות לכל הגופים יחד עם האגודה של העיוורים, יחד עם פנחס אסולין, כותבים מלא מכתבים, את ההעתקים נתתי ליניב רונן, הוא ראה את הכל ויודע, והבקשה שלנו היא שיכירו בעיוורים כאנשים נכים.
דוד קשני: מה עשו בחוכמתם משרד האוצר ומשרד השיכון?
דוד קשני: היה שר השיכון שעכשיו הוא שר התיירות, הוא הסכים שהעיוורים יקבלו כמו אנשים שמרותקים לכסא גלגלים.
דוד קשני: הוא הלך למשרד האוצר ובמשרד האוצר אמרו לו: אדוני, לא.
דוד קשני: אנחנו לא מסכימים, אנחנו נמצא איזשהו הסדר.
דוד קשני: כתבנו מכתב לשר האוצר דאז אהוד אולמרט.
דוד קשני: הוא ענה לנו במכתב שהוא מסכים לתת להם לעיוורים הנחה מסוימת.
דוד קשני: אמרנו: מה זה הנחה מסוימת?
דוד קשני: לא יתכן, אתם עושים צחוק?
דוד קשני: עיוור צריך להיות נכה כמו כל הנכים.
דוד קשני: יש לי פה מסמך של משרד האוצר ומשרד השיכון שיצא לפני חודש בדיוק, שהם מסכימים לתת הנחה למי שימציא אישור שיש לו נכות רפואית של 100 אחוז.
דוד קשני: מי שהולך למות יקבל 10 אחוז הנחה, ולא מעבר ל-85 אחוז.
דוד קשני: המסמך הזה נמצא פה והוא רק מלמד אותנו - - -
שלומית אבינח: כמה מקבל רתוק לכסא גלגלים?
שלומית אבינח: דוד קשני: רתוק לכסא גלגלים מקבל 85 אחוז הנחה.
שלומית אבינח: אתן לכם דוגמא מאותם אנשים שאני מכיר בעל- פה, שכולם גרים מעל 40 שנה, 35 שנה בדיור הציבורי.
שלומית אבינח: במבצע קנה ביתך שהופסק אחרי 3 שנים, היה מגיע להם 90 אחוז הנחה.
שלומית אבינח: מכיוון שהם קיבלו כל שנה 3 אחוז הנחה ברכישת הדירה.
שלומית אבינח: 3 אחוז כפול 30 שנה זה 90 אחוז, זה המקסימום.
שלומית אבינח: בקנה ביתך היה 90 אחוז מקסימום.
שלומית אבינח: זאת אומרת, גם הורידו להם 5 אחוז לנכים, במקום 90 נותנים להם היום רק 85 אחוז הנחה ואז כשהפסיקו את המבצע הם בדיוק נתקעו באמצע ולא יכלו לרכוש את הדירה.
שלומית אבינח: עברו למבצע: כאן ביתי והיום הם יכולים לקבל רק 15 אחוז הנחה.
פנחס אסולין: זה העיוורים, תדגיש.
דוד קשני: העיוורים כמובן, במקום 85 אחוז הנחה כמו האדם שרתוק לכסא גלגלים.
דוד קשני: לפי דעתי יש פה ממש עיוות.
דוד קשני: אני חושב שמי שימציא תעודת עיוור צריך להכיר בו כנכה.
דוד קשני: הוא נכה.
דוד קשני: ביטוח לאומי מכיר בהם כנכים.
דוד קשני: אבל הם לא יכולים להמציא אישור של 100% נכות רפואית.
דוד קשני: אין לאף אחד מהם 100% נכות רפואית.
דוד קשני: יש להם 75% כושר לפעמים נותנים להם 80% נכות רפואית, 70% נכות רפואית.
דוד קשני: נכות רפואית לא קובעת לקבל קצבה.
דוד קשני: קצבה קובעת רק הנכות של ה-75% כושר.
דוד קשני: מי שבעצם יש לו 75% כושר, מקבל קצבה של 100 אחוז, ואז שולחים להם מכתב הביתה: אישרנו לך 100 אחוז.
דוד קשני: הם לא יודעים מה זה 100%.
דוד קשני: 100% זו קצבה, זו לא נכות רפואית.
דוד קשני: אין לאף אחד מהם נכות רפואית של 100%.
דוד קשני: אז להגיד שש להם 100% נכות רפואית, אז מה, הם יקבלו 10 אחוז תוספת?
דוד קשני: על מה?
דוד קשני: 15% ועוד 10% ביחד 25 אחוז.
דוד קשני: מה, עושים צחוק מאנשים?
דוד קשני: אני לא מבין, שמעתי לפני שבוע את השר שטרית שהוא היום שר השיכון.
דוד קשני: הוא הופיע בטלביזיה, דיבר ברדיו ואמר: אני מוכן למכור את כל הדירות בדיור הציבורי.
דוד קשני: בסדר.
דוד קשני: אל תשים מכשול בפני עיוור.
דוד קשני: תן להם 85% כמו שאתה נותן לכולם.
דוד קשני: יש לי פה דף שאני עוקב אחרי המכשולים של משרד השיכון.
דוד קשני: יש 35 מכשולים שהממשלה עושה או משרד השיכון או משרד האוצר, מציבים מכשולים בפני רכישת דירות.
דוד קשני: רבותי, אתם רוצים למכור דירות?
דוד קשני: מספיק עם זה.
דוד קשני: יש אדם עם חוזה, יושב בדירת עמידר או חלמיש או פרזות, אתם רוצים למכור דירות?
דוד קשני: תמכרו, מה הבעיה?
דוד קשני: למה לשים מכשולים?
דוד קשני: הדברים האלה לא טובים.
דוד קשני: גם לתקשורת הם לא טובים וגם לאנשים זה לא טוב.
דוד קשני: אם אנחנו מדברים על אג'נדה חברתית אז צריך להיות למשרד האוצר, למשרד השיכון - - -
סופה לנדבר: אתה טועה, האג'נדה החברתית נגמרה אצלו בזמן של הבחירות.
סופה לנדבר: הוא סיים את הספירה בקלפי האחרון וזהו זה והאג'נדה הלכה ועברה למשרד אחר.
פנחס מגן: גם לעמיר פרץ נגמרה האג'נדה החברתית.
סופה לנדבר: אני מדברת עליו אבל היום אני לא רוצה לומר.
דוד קשני: אני מכיר את הבעיות האלה לא מהיום, אני יודע.
דוד קשני: מה אני רוצה לבקש מהוועדה?
דוד קשני: אני מקווה שלוועדה יש כוח, אני חושב שכן, פשוט להכיר בעיוור שאם הוא ימציא תעודת עיוור יתנו לו את ההנחה של 85 אחוז, לא כמו שכאן כתוב.
שלומית אבינח: בכמה עיוורים מדובר בדיור ציבורי?
דוד קשני: 350 עיוורים שגרים בדיור הציבורי.
פנחס אסולין: דוד, יש קצת טעות בנתון של 350, למעשה כמות העיוורים הרבה יותר גבוהה.
פנחס אסולין: אנחנו בתור המרכזים הגדולים לעיוורים כמו המרכז לעיוור, אין לנו מספיק נתונים מדויקים לגבי כמות העיוורים שגרה בדיור ציבורי אבל כעיקרון זה לא משנה כמה עיוורים יש.
פנחס אסולין: גם אם יש 100 או יש אלף או יש אלפיים, אין שום סיבה ואין שום הצדקה להגיד כמה עיוורים יש בדיור הציבורי.
פנחס אסולין: כמו שלא מגבילים את הנכים שמרותקים לכסא גלגלים, אין שום סיבה ואין שום הצדקה להגביל את כמות העיוורים שגרים בדיור הציבורי.
פנחס אסולין: לכן אנחנו חושבים שלא נכון לעשות ככה.
פנחס אסולין: יש צורך וזה צורך חיוני, לתת לציבור העיוורים את מה שציבור הנכים שמרותקים לכסא גלגלים מקבל.
פנחס אסולין: אין שום הצדקה למנוע את זה מהם.
פנחס אסולין: אני לא חושב שצריך לעשות איפה ואיפה בין שני גופים כאלה גדולים של נכים.
פנחס אסולין: נכון שאולי לנכים שמרותקים לכסא גלגלים יש יותר כוח מאשר לנו אבל הממשלה לא צריכה לנצל את הדבר הזה.
פנחס אסולין: אנחנו לא מפעילים מרפקים, אנחנו משתדלים לשבת בשקט, לנסות לקבל את הדברים בצורה מתורבתת אבל לא נותנים לנו את מה שמגיע לנו.
פנחס אסולין: היה לי משא ומתן גם עם שרון גמבשו ממשרד האוצר שיושב כאן, לא פעם ולא פעמיים דיברתי איתו בטלפון.
פנחס אסולין: הבעיה הזו של לקבל אינפורמציה מדויקת ואמינה מהמשרדים, משרד האוצר ומשרד השיכון, אנחנו לא מקבלים.
פנחס אסולין: כל משרד זורק אותנו למשרד אחר.
פנחס אסולין: משרד השיכון אומר, לא, זה לא אנחנו, זה משרד האוצר.
פנחס אסולין: משרד האוצר זורק אותנו להיפך.
פנחס אסולין: הגיע הזמן לתת לנו את מה שמגיע לנו כי לא יכול להיות שאנחנו נמשיך להיות במצב כזה, פשוט אי אפשר.
סופה לנדבר: תודה רבה לך, בבקשה מנכ"ל המרכז לעיוור.
סופה לנדבר: הרצל מוכתר: אני חושב שהדיון הזה מעולה אבל הוא היה צריך להיות מיותר.
סופה לנדבר: אני מסכימה איתך.
הרצל מוכתר: הדיון הוא טוב אבל הוא לא היה צריך להתקיים כלל, למה?
הרצל מוכתר: יש אפליה משוועת בין עיוור לבין נכה.
הרצל מוכתר: הרי מה זה עיוור ומה זה נכה?
הרצל מוכתר: עיננו לא צרה בציבור הנכים שמקבלים את ההנחה המקסימלית 85%, הלוואי על כולם שיקבלו מה שמקבל נכה צה"ל, נכה פוליו, עיוור, כולם.
הרצל מוכתר: מדינת ישראל הייתה מיישרת קו והוחלט מזמן ליישר קו וזה לא נעשה, אז מה קורה היום?
הרצל מוכתר: הם באים ומפלים אוכלוסיה של עיוורים שהיום מונה, יושבת פה מנהלת השירות לעיוור שיכולה לומר, היום יש 25,000 עיוורים ולקויי ראייה שמדינת ישראל מנפיקה להם תעודה והם מקבלים את כל ההטבות שמשרד הרווחה החליט עליהם.
סופה לנדבר: על איזה הטבות מדובר?
הרצל מוכתר: בגלל מגבלת העיוורון הם מקבלים הטבות כמו למשל החזר מס על כל מיני פריטים וכו', אני לא ארחיב בכך.
דוד קשני: נסיעה חינם באוטובוס, פטור מארנונה.
פנחס אסולין: זה לא העיקר, צריך להתמקד במה שיש.
הרצל מוכתר: אבל מי שעושה את כל הבלגן הזה זה משרד האוצר.
הרצל מוכתר: הרי בסך הכל משרד האוצר יכול היה בשקט לבוא ולומר, למה האפליה הזאת?
הרצל מוכתר: היום יש חוק שוויון זכויות שד"ר דינה פלדמן היא נציבה והיא אמרה במפורש שאם המרכז לעיוור יגיש בג"ץ נגד מדינת ישראל על האפליה המשוועת, אנחנו נזכה.
הרצל מוכתר: לכן אני אומר: צריך להפסיק את כל האי נעימות הזאת, את כל ההתדיינות הזאת, את כל המכתבים ולהחליט כמה עיוורים שרוצים לקנות את דירתם צריך לעזור להם.
הרצל מוכתר: אנשים גרים כבר 40 שנה, 30 שנה ומשלמים כל הזמן שכר דירה, היו צריכים לבוא אליהם ולהתחנן, קחו את הדירות בחינם.
הרצל מוכתר: בכלל למה אתם צריכים לשלם כל הזמן שכר דירה?
הרצל מוכתר: לכן, הוועדה צריכה להחליט שמשרד האוצר יפסיק לנהוג באטימות ויאפשר לעיוורים שמעוניינים לרכוש את דירתם, לרכוש אותה ב-85 אחוז הנחה ולא להמשיך לטרטר אותנו כי אנחנו לא נניח לעסק הזה כי הוא בנפשנו.
הרצל מוכתר: אני חושב שמהוועדה הזאת נצא כולנו נשכרים ואני מבקש, תורידו את הבושה מאיתנו ומכם כי בסופו של דבר העיוורים לא יוותרו.
הרצל מוכתר: ייצאו לרחובות ירושלים בהפגנה רבתי ויתנו להבין שציבור העיוורים הוא לא ציבור שקט, הוא ציבור שיודע לעמוד על הזכויות שלו ולכן אני מקווה שמהוועדה הזאת יצא אור לכולם, תודה.
פנחס אסולין: בכל אופן מתוכננת הפגנה ל-7 באוגוסט, לשם אינפורמציה.
סופה לנדבר: זה לא תאריך טוב בגלל שהכנסת בפגרה אבל אני מקווה שלא נגיע לזה.
סופה לנדבר: יניב ממחלקת מידע ומחקר עשה תחקיר בנושא והוא וידבר עליו.
יניב רונן: נתחיל מחוק הדיור הציבורי סעיף 3 ג', "מעדיף באופן ברור נכה שנקבעה לו דרגת נכות רפואית לצמיתות של מאה אחוז והוא מרותק לכסא גלגלים", סוף ציטוט.
יניב רונן: העניין הוא שהחוק הזה מ-98 למעשה עיגן מדיניות קודמת של משרד השיכון שמעדיפה משיקולים שונים נכים רתוקים על פני אנשים עם מוגבלויות אחרות, עיוורים ואחרים.
יניב רונן: דוגמא אחת להעדפה הזאת, נכים רתוקים הם היחידים שנרכשות עבורם דירות נ"ר בדיור הציבורי.
יניב רונן: לגבי מספרים: מספר העיוורים בעלי תעודת עיוור או לקוי ראיה בדיור הציבורי היום בערך 1500.
יניב רונן: המספר של 350 הוא מספר משקי הבית שזכאים להנחה לצורך רכישת דירה על בסיס תעודת עיוור, וצריך לעשות את האבחנה.
יניב רונן: נכים רתוקים לכסאות גלגלים, לא הצלחתי לקבל ממשרד השיכון מספר מדויק.
יניב רונן: מה שכן ידוע, שיש היום בכל הדיור הציבורי בארץ בערך 400 דירות שבמהלך השנים שיפצו והתאימו אותן לנכים רתוקים.
יניב רונן: זה נותן לנו איזושהי אינדיקציה לגבי המספר.
יניב רונן: לגבי הניסיונות להביא לתיקון המצב או לשיפור, דבר אחד שנעשה לאחר מו"מ בין משרד השיכון למשרד האוצר, הוסכם על כך שההנחה לעיוורים תעלה ב-10 אחוזים.
יניב רונן: לפי המבצע האחרון זה אומר עליה מ-15 ל-25 אחוז הנחה.
דוד קשני: לא כתוב שם עיוורים, אף מילה.
יניב רונן: לא עיוורים, נכים אחרים, נכון, אתה צודק, סליחה.
יניב רונן: לכל הנכים הלא רתוקים.
שרון גמבשו: לכל הנכים לרבות העיוורים.
דוד קשני: סליחה, לא כתוב אף מילה לרבות עיוורים, אף מילה לא מופיעה במסמך על עיוור.
יניב רונן: אתה צודק.
יניב רונן: לא מדובר בנייר הזה על עיוורים אלא על נכים שאינם רתוקים לכסא גלגלים, אני מתקן את הטעות שלי.
יניב רונן: דבר נוסף שנעשה זה הצעת חוק של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ויורם מרציאנו ממפלגת העבודה, ההצעה מציעה לשנות את אותו סעיף ג' 3 שהזכרנו ושיהיה כתוב במקום נכה רתוק: נכה שנקבעה לו דרגת רפואית לצמיתות של מאה אחוז או מי שהוכר כעיוור ויש ברשותו תעודת עיוור.
יניב רונן: הצעת החוק הזו הונחה על שולחן הכנסת.
הרצל מוכתר: לא הבנתי מה זה 10 אחוז תוספת.
הרצל מוכתר: במקום 85% יתנו 90%?
הרצל מוכתר: זה לא ברור.
סופה לנדבר: להנחה של 15% יוסיפו עוד 10%.
הרצל מוכתר: ולנכים יורידו?
סופה לנדבר: לא, אנחנו לא רוצים שיורידו להם, אנחנו רוצים שיוסיפו לכם.
סופה לנדבר: אנחנו לא מתחרים בהם ולא רוצים שההישגים שלהם ירדו לטמיון, אנחנו רוצים שגם אתם תגיעו לאותה השוואה.
הרצל מוכתר: האוצר קודם אמר שהעיוורים רוצים לקנות את הדירה - - -
יניב רונן: דבר נוסף שניסיתי לברר על סיבת האפליה לטובה של הנכים הרתוקים, ניסיתי לברר קצת נתונים לגבי אופן השתכרות.
יניב רונן: כמה משתכרים מקצבאות וכמה מעבודה.
יניב רונן: לגבי נכים רתוקים שגרים בדיור הציבורי, הנתון הזה לא זמין.
יניב רונן: זה מחייב איזושהי בדיקה פרטנית אחד לאחד במשרד השיכון והבדיקה איננה.
יניב רונן: גם לגבי העיוורים הנתון הזה לא קיים.
יניב רונן: מה שאנחנו כן יודעים זה שמתוך ציבור העיוורים הכללי רק 25% משתכרים מעבודה, מתוך ה-25% האלה חצי במפעלים מוגנים וחצי מהם, סך הכל 12 וחצי אחוז מהעיוורים משתכרים מעבודה בשוק החופשי.
יורם שילה: בתור איש שאוסף נתונים, העניין של שקיפות אצל ציבור העיוורים ובנתונים לגבי ציבור העיוורים לעומת עמימות בנתונים לגבי ציבור הנכים מעלה תמיהה שמישהו צריך לתת עליה את הדעת, ואני לא רוצה להרחיב בזה.
יורם שילה: דבר שני, אני יכול להגיד לך דבר אחד ואתה מוזמן לבדוק את זה פרטנית איך שתרצה.
יורם שילה: ההבדל היחיד שיכול להיות אקטואלי בהקשר זה של הדיור הציבורי בין נכים לבין עיוורים זה העניין של ההזדקקות של הנכה הרתוק לדירת קומת קרקע לעומת היכולת של העיוור להתפשר על דירה בקומה ראשונה כי אין לו מגבלה מקסימלית בלעלות מדרגות.
יורם שילה: מעבר לזה, בוא תסביר לי אתה מה ההבדל ביני, אדם עיוור שמקבל קצבת נכות בערך 2100 ש"ח לבין אדם נכה שמקבל את אותה קצבת נכות של 2100 ש"ח.
יורם שילה: ההבדל הוא שהוא מקבל דמי ניידות שמאפשרים לו לנהוג רכב ודמי הניידות האלה מאוד גבוהים לעומתי שאני לא מקבל את דמי הניידות האלה.
שלומית אבינח: אין כפל קצבאות, יש או, או.
יורם שלה: המצב הכלכלי של העיוורים הוא לא פחות גרוע מהמצב הכלכלי של הנכים.
פנחס אסולין: יותר גרוע אפילו.
יורם שילה: ולא פחות עיוורים זקוקים להנחות האלה ואני יכול לתת לך דוגמאות גם של משפחות וגם של ידידים שבשבילם ההנחה הזאת של ה-85 אחוז היא באמת קריטית.
יורם שילה: לא זאת אף זאת, יש משפחות של עיוורים שבנוסף להורים ששניהם עיוורים, יש גם ילדים, אחד או שניים או אפילו יותר שגם הם סובלים מליקויים בראיה.
יורם שילה: אז שווה לעצמך מה זה שמשפחה כזאת מעבר להזדקקות להרבה מוניות, להרבה אביזרי עזר, להרבה הוצאות על מלווים קיימים וכיוצא בזה, צריכים להוציא גם הוצאה כפולה ומכופלת על רכישת הדירה, בשעה שיש לאוצר אינטרס למכור את הדירות ולהיפטר בסוגריים, מהתלות של העיוורים בהם.
יורם שילה: מעבר לזה שהם שילמו בעבר שכר דירה באופן רצוף.
יורם שילה: לכן אתם צריכים לנסות למצוא הצדקה, ולעניות דעתי אין לכם הצדקה להבדל הזה.
יורם שילה: דבר אחרון, לא יתכן שמשנת 98 לא ישבו כל פקידי האוצר וחכמיו לחשוב אולי ב-8 השנים האחרונות השתנה משהו בתחיקת הכנסת ובתפיסת הנכים לגבי הנכים והאפליה שביניהם.
יורם שילה: הגיע הזמן שתתרעננו ותעשו ריסט לעצמכם.
סופה לנדבר: תודה רבה, משרדי הממשלה אתם תצטרכו לענות לנו למה לא להוריד את העוול הזה שנעשה במשך שנים לאנשים האלה.
סופה לנדבר: אני חושבת שכולנו במבוכה קצת.
סופה לנדבר: לעיתים קרובות אנחנו עושים דברים שצריכים לתקן אותם.
סופה לנדבר: אני חושבת שמה שנעשה לאנשים האלה זה עוול וצריכים לתקן אותו.
סופה לנדבר: לפני מספר ימים ראיתי סרט, דווקא ברוסית אבל סרט מרתק על איך מגדלים את כלבי הנחייה האלה בפנסיון, רחוק מהעיר ואנשים מומחים בנושא וכמה משקיעים בכל כלב ושכלב הופך להיות עיניים לאדם עיוור ועד כמה שהוא מתרגל ותלות של אדם בכלב.
סופה לנדבר: ומה שעשו כניסוי, לקחו את העיתונאי שהיה צריך לראיין עיוורים, סגרו לו את העיניים ואמרו: תיקח את הכלב ושהוא ילווה אותך.
סופה לנדבר: אחרי כמה צעדים שהוא עשה הוא אמר: רבותי, אני פתאום כל כך מפחד.
סופה לנדבר: הגברת שמלמדת את הכלבים נתנה לו ליווי ואחד מהכלבים הכי טובים שבחרו עבורו היה איתו, הוא אמר: אני פתאום מרגיש מה שהאנשים האלה עוברים במשך שנים רבות מאז שהפכו להיות עיוורים.
סופה לנדבר: אז אני חושבת, יכול להיות שכולנו צריכים לעשות את הניסוי הזה.
סופה לנדבר: לכמה דקות לסגור את העיניים ולהרגיש מה שהם מרגישים.
סופה לנדבר: ואני חושבת להשוות את הנכות עם נכות לא צריכים.
סופה לנדבר: כל אחד עובר את הסבל שלו, את החיים שלו ואנחנו צריכים להיכנס לעור של האנשים האלו, לגורל שלהם ולהבין שהמדינה צריכה לעשות צעד לכיוונם כדי להקל עליהם ולתת להם את האפשרות לקנות את הדירות האלה.
סופה לנדבר: הרצל מוכתר: תשלחי אותם לתערוכה "דיאלוג בחשכה" את נציגי האוצר, אולי הם יבינו מה המשמעות של אדם עיוור.
סופה לנדבר: אני רוצה לשאול את נציגי משרד השיכון, האם יש מידע במשרד השיכון כמה עיוורים קנו את הדירות עד כה?
פנחס אסולין: לא קנו.
פנחס אסולין: יש שתי משפחות של עיוורים שקנו את הדירה שלהם אבל לא בגלל שהם עיוורים אלא בגלל שיש להם ילדים מתחת לגיל 18.
פנחס אסולין: אז אפשרו להם לרכוש את הדירה בהנחה של 85% אבל שוב, זה לא בגלל שהם עיוורים.
אברהם מגן: זה לא בגלל ששניהם עיוורים?
סופה לנדבר: בואו ניתן למשרדי הממשלה להשיב.
רונן כהן: במשרד השיכון דווקא הביא מנהל האגף את כל עובדי משרד השיכון למוזיאון "דיאלוג בחשיכה" בחולון, אני חושב שזה בהחלט חשוב לכל אדם.
רונן כהן: אני גם רוצה לתקן את מה שאמר רונן.
רונן כהן: הצעת חוק מ-98, זו הייתה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת רן כהן, היא לא באה בדחיפה שלנו ולא נעשה שום תפקיד מבחינת משרד השיכון, היא באה כהצעת חוק פרטית.
סופה לנדבר: משרדי הממשלה התנגדו לחקיקה הזאת.
רונן כהן: משרדי הממשלה התנגדו וזה רק מחזק את העובדה שזה לא בא ממשרדי הממשלה ולא משיקוליה.