GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי צילקר: אני הבנתי ממך שגם השלושה האלה אם הם יעמדו בתנאים הם יכולים לגשת למכרז.
צבי צילקר: אני לא יודע איזה תנאים.
צבי צילקר: אם אתה עושה לי בראש לא.
צבי צילקר: אז תסביר מה אמרת אחרת.
גיל שבתאי: תהליך המיון המוקדם נעשה כשהמציע או קבוצה, זה לא חייב להיות מישהו אחד, למשל זה יכול להיות קבוצה שמורכבת מחברת נדל"ן או מישהו שיש לו ניסיון מקצועי בתחום הבריאות, מקופת חולים, זה יכול להיות אבל הגוף הזה שנכנס למכרז צריך שיהיה לו את כל הדיסיפלינות: שיהי לו ניסיון בבנייה, או שהוא יביא מישהו שיודע לבנות את בית החולים, שיהיה לו ניסיון בתחום הבריאות, שהוא ניהל בית חולים, כל הדברים האלה כתובים בתוך מסמכי המיון המוקדם.
גיל שבתאי: אני גם אמרתי שכל אחד מהם בנפרד עומד בתנאי הסף שאנחנו קבענו בתוך המכרז.
סופה לנדבר: הם יכולים בעצם לקחת מומחים.
גיל שבתאי: מי שיש לו ניסיון בבית חולים בניהול מחלקה גדולה בעשר שנים, אני לא זוכר את כל הפרטים שכתבנו שם.
צבי צילקר: אם בנק הפועלים יחליט ללכת למכרז הזה והוא יציג שיש לו את פרופסור שאשא מצד אחד לדוגמה ויש לו את חברת סולל בונה שכבר לא קיימת מצד שני, ועוד.
גיל שבתאי: משהו כזה כן.
צבי צוקר: התשובה היא כן.
גיל שבתאי: שוב התנאים מפורטים בתוך המכרז.
גיל שבתאי: כל דיסיפלינה כתוב מה הן דרישות המינימום.
סופה לנדבר: גיל תגיד לי, בגלל זה אורך יותר מדי חודשים ואתם ממשיכים ללמוד עד כמה שאני הבנתי, מה למדתם עד כה?
סופה לנדבר: משהו חדש?
סופה לנדבר: מה היה בשאלות של האנשים שהתעניינו במכרז?
סופה לנדבר: מה היה חדש שאתם לא למדתם לפני זה?
גיל שבתאי: זה לא חדש.
גיל שבתאי: מה שקורה בתהליך כזה שמתבקשות שאלות הבהרה.
גיל שבתאי: למה התכוונתם שקבעתם תנאי סף כזה וכזה?
גיל שבתאי: למה התכוונתם לככה וככה וככה?
גיל שבתאי: האם שכתבתם חברת אם זה יכול להיות גם חברת אחות שיש לה 51%?
גיל שבתאי: אני לא נכנס לכל הפרטים.
גיל שבתאי: לא יודע.
גיל שבתאי: נדמה לי שאולי פרסמנו את זה אפילו בעיתון את כל השאלות ואם לא אז אנחנו יכולים לפרסם.
גיל שבתאי: זה לא סוד.
גיל שבתאי: אלה דברים שקורים באופן טבעי בתוך מכרז וקבוצות צריכות זמן כדי להתארגן למכרז בסדר גודל כזה.
גיל שבתאי: הן רוצות לבחון אם הן רוצות לגשת.
סופה לנדבר: כמה קבוצות התעניינו עד כה?
גיל שבתאי: אני לא יודע כמה יש.
גיל שבתאי: יש מספר קבוצות.
גיל שבתאי: אני לא רוצה להיכנס פה.
גיל שבתאי: יש מספר קבוצות שרכשו את המסמכים.
סופה לנדבר: כמה עוד יהיו?
גיל שבתאי: כל הזמן אפשר לרכוש את המסמכים עד לשלב מסוים אפשר לרכוש את המסמכים.
גיל שבתאי: לא יודע מה יהיה בסוף.
גיל שבתאי: לא יודע כמה יגשו, שניים, שלושה, אחד, לא יודע.
גיל שבתאי: אנחנו נדע הכול ביום שיגישו לנו את המעטפות.
צבי צילקר: אני בזמנו הזכרתי את זה להתחיל להכין מחלקות לפי תנאי משרד הבריאות כמובן גם במרכז הרפואי שישנו.
צבי צילקר: שתהיה האופציה הזו.
צבי צילקר: למה לחכות 4 שנים עד שהבניין ייגמר.
גיל שבתאי: זה לא רלוונטי למכרז.
סופה לנדבר: שאלות?
יהודה רון: אם היזם שיזכה במכרז להקמת בית החולים יחליט שהוא רוצה במסגרת הפרויקט הזה להקים מחלקות במבנה של אלעד, הוא יעמוד בכל הדרישות בסדר.
צבי צילקר: בתנאי שיעמוד בתנאים כי זה בריאות.
543: ההערה היא תמיד יש לנו הרגשה שאתם לא לגמרי איתנו בכל התהליך הזה מנסים להרוויח זמן, אתם מנסים אולי זה יהיה במקום אחר.
גיל שבתאי: מאיפה זה עולה הרושם הזה?
543: יצאתם למכרז נדמה לי ביולי.
543: היה אמור להסתיים בסוף ספטמבר.
גיל שבתאי: הוא היה אמור להסתיים בסוף ספטמבר.
גיל שבתאי: נכון אתה צודק.
543: פתאום אתם מאריכים את זה.
גיל שבתאי: כי התבקשנו.
גיל שבתאי: פנו אלינו אנשים מתמודדים וביקשו שנדחה.
543: מי פנה?
גיל שבתאי: אני לא רוצה להיכנס פה למי ומה.
גיל שבתאי: לא המצאנו את הפניות לוועדה של דחיית מועד ההגשה בחודש או חודש וחצי.
גיל שבתאי: תאמין לי.
543: היזמים הם ביקשו?
גיל שבתאי: אבל שוב אלה תהליכים שקורים בכל מכרז, בוודאי במכרזים בסדר גודל כזה.
גיל שבתאי: כל מכרז.
543: למה זה צריך להימשך?
גיל שבתאי: אני מעריך שמכרז בסדר גודל כזה להריץ אותו לוקח בין שלושה לארבעה חודשים.
גיל שבתאי: זו ההערכה שלי.
גיל שבתאי: לא פחות משלושה חודשים ואני מקווה שלא יותר מארבעה חודשים.
גיל שבתאי: זה הזמן להתארגן כדי להגיש הצעה רצינית להקמת בית חולים.
גיל שבתאי: אנחנו רוצים באמת לחזור למה שהיה פה לפני שבע או שמונה שנים שאף אחד לא ניגש למכרז?
גיל שבתאי: עכשיו אנחנו רוצים.
גיל שבתאי: אנחנו רוצים לעשות מכרז שבסופו של דבר יהיה זוכה טוב שיבנה את בית החולים.
גיל שבתאי: זה ייקח עוד חודש, עוד חודשיים עוד שלושה שווה לחכות את זה בשביל שיהיה בית חולים ל-50 שנה.
יהודה רון: אם אני לא טועה לפני מספר ימים היתה פנייה של אחד מאלה שרכשו.
יהודה רון: עוד שאלת הבהרה.
יהודה רון: עכשיו ממש לפני יומיים.
גיל שבתאי: אמרתי את זה.
543: זה כולל את הקבוצות שניגשו?
גיל שבתאי: אני לא רוצה להיכנס שוב פעם.
גיל שבתאי: חלק מאלה שניגשו רכשו את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: יש גם גורמים נוספים ויש גם חלק שניגשו ולא רכשו.
גיל שבתאי: גם זה.
543: האם פרסמתם את זה?
גיל שבתאי: אני חושב שכן.
גיל שבתאי: לדעתי לא פרסמנו.
גיל שבתאי: בדרך כלל אני כן מפרסם.
גיל שבתאי: תנו לי לבדוק את זה.
גיל שבתאי: אם אני אוכל אני אפרסם.
גיל שבתאי: בכל מקרה לדעתי זה לא סוד.
543: האם התחלתם לעשות דיון בנושא ששמנו לדיון בפגישה האחרונה בנוגע לחלק של העירייה, פיתוח?
גיל שבתאי: אלה חלק מהשאלות שעולות תוך כדי כתיבת מסמכי המכרז ואנחנו בהחלט עכשיו בדיוק נמצאים בעיצומם של הדברים האלה.
גיל שבתאי: אנחנו לא יודעים בעצמנו מה בדיוק אנחנו רוצים שזה יהיה.
גיל שבתאי: ברגע שאנחנו נחליט מה אנחנו מבקשים אנחנו כמובן נפנה לעירייה ואנחנו כמובן כמו שכבר אמרתי לכם אני מרגיש שיש שיתוף פעולה מלא עם העירייה לגבי כל מיני בקשות שאנחנו נרצה פיתוח, ארנונה, דברים כאלה.
גיל שבתאי: אנחנו קודם כל רוצים לגבש לעצמנו מה אנחנו רוצים וברגע שנוכל אני מניח שנפעל.
543: זה רלוונטי לגבי החלק השני של המכרז?
543: לא לגבי החלק הראשון?
גיל שבתאי: אמרתי, החלק הראשון הוא תנאי סף.
543: אגב הם שאלו אתכם שאלות בנוגע למרכיבים האלה?
543: חשבנו שזה אמור לעורר אותם.
יהודה רון: אתה מדבר על פיתוח שזה סכום לא קטן.
543: הוא לא קטן.
543: הם בטח רוצים לדעת מה המשמעויות.
גיל שבתאי: אלה הן שאלות שהן רלוונטיות לשלב השני.
גיל שבתאי: היה איזה גוף ששאל שאלות לגבי המכרז.
גיל שבתאי: התשובות שנתנו לו היו חכה לשלב השני, שם יהיו התשובות לכל השאלות שאתה מעלה.
גיל שבתאי: מה שכן יכולנו נתנו תשובות.
גיל שבתאי: אבל אלה באמת שאלות שרלוונטיות לשלב השני.
גיל שבתאי: אני מאמין שהם לא ישאלו אותנו כי אנחנו ניתן תשובות ממילא.
543: אז זה כמובן בהסתמך על העמדה שלכם.
543: אנחנו לא יכולים להחליט בנושא של היטלי פיקוח.
543: זו החלטה של העירייה.
גיל שבתאי: אנחנו עד אמצע דצמבר נגיע לסיכומים.
543: בנוגע לקרקע עצמה.
543: האם כל התהליכים שקשורים לקרקע כבר סדורים?
543: המנהל שותף מלא?
גיל שבתאי: אין בעיות מיוחדות.
543: לא יתחילו את החלק השני?
גיל שבתאי: קודם כל המנהל הוא גם פה אבל הם שותפים לוועדת המכרזים.
גיל שבתאי: זה אחד היתרונות של ועדת מכרזים בין משרדית, אוצר, בריאות, מנהל מקרקעי ישראל והמנהל הוא בפנים והוא עוזר ומסייע ואין שום בעיה.
גיל שבתאי: כמובן שכשית
גיל שבתאי: פרסם השלב השני יהיה גם את נושא הסכם החכירה על הקרקע.
צבי צילקר: גיל אמרתי לך כבר אתה יכול צו המיסים שלנו לפחות זה יענה על חלק קטן, צו המיסים שאומר שיש פטור מארנונה לאיקס שנים וככה.
צבי צילקר: זה בהתחלה.
צבי צילקר: מועצת העיר תתכנס אחרי 11 לחודש ותחליט.
גיל שבתאי: היעד שלי הוא לסכם את זה איתכם עד אמצע החודש.
גיל שבתאי: אני מעריך את שאנחנו נסכם את זה.
סופה לנדבר: תגיד לי בבקשה אנחנו אז דיברנו על אדמה, על הקרקע, מה קורה עם זה?
סופה לנדבר: באיזה תנאים?
מירב בלאיש: במנהל קיבלו החלטה שמי שיקבל יקבל הסכם פיתוח בהנחה שהוא יבנה ויקיים את כל התנאים יקבל גם הסכם חכירה לתקופה ארוכה.
מירב בלאיש: במנהל החליטו כדי להקל על התהליך וכדי להביא באמת זוכים לא לקבוע מחיר בהתאם לשומה אלא מחיר המינימום על הקרקע יהיה אפס.
מירב בלאיש: הוא עדיין יהיה חלק מהרכיבים אבל הוא יהיה אפס.
מירב בלאיש: מה שכן על החלקים הסחירים, זאת אומרת אם יחליטו להקים שם קניון או כל פעילות מסחרית אחרת ישלמו תשלום מלא.
מירב בלאיש: זאת אומרת 91%.
543: זאת היתה הציפייה שלנו וטוב שאנחנו שומעים את זה כאן.
543: שזה יהיה לפרוטוקול.
גיל שבתאי: זה כתוב באופן מפורט במסמכי הניהול המוקדם.
סופה לנדבר: שיירשם לפרוטוקול שמחיר הקרקע יהיה לבית חולים אפס.
מירב בלאיש: לא יהיה אפס.
מירב בלאיש: מחיר המינימום יהיה אפס.
גיל שבתאי: אחד הרכיבים שיהיה עליהם תחרות יהיה גם על רכיב הקרקע.
גיל שבתאי: שוב אלה הם דברים שאנחנו עשינו תחרות.
גיל שבתאי: איך בוחרים את הזוכה, כל הדברים האלה זה דברים שאנחנו מסכימים.
צבי צילקר: גיל, אתם מצפים שהמתמודדים יעמדו בתור למי משלם עבור הקרקע.
צבי צילקר: אני מכשיל אותו ואני אומר גם מדוע.
גיל שבתאי: אתה לא מכשיל אותי.
צבי צילקר: כי את התשובה נתתי לך בהערה הקודמת שלי.
צבי צילקר: מחיר החול הקרקע שווה זהב.
גיל שבתאי: בסדר.
גיל שבתאי: שוב יהיו הרבה מרכיבים שיהיה עליהם תחרות במכרז.
גיל שבתאי: המרכיב של הקרקע הוא אחד הרכיבים.
גיל שבתאי: יכול להיות שיעדיפו לשלם על משהו אחד ולא לשלם על הקרקע.
גיל שבתאי: יכול להיות שיעדיפו לשלם על הקרקע ולא לשלם על דברים אחרים.
גיל שבתאי: אי אפשר לדעת.
גיל שבתאי: כל יזם יחליט איפה הוא רוצה להיות.
סופה לנדבר: אבל תסבירו לי.
סופה לנדבר: זה יהיה אחד מהתנאים של המכרז.
סופה לנדבר: אז אני לא מבינה.
מירב בלאיש: אני קודם אוסיף עוד פרט לגבי ההערה של אדון צוקר.
מירב בלאיש: גם נושא החול עלה ואין ספק שלחול יש שווי מאוד מאוד גדול.
מירב בלאיש: לגבי החול מה שנקבע זה שמחיר המינימום יהיה המחיר של התמלוגים לפי טבלה שיש במנהל לגבי צריך לשלם עבור חול.
צבי צילקר: לכן יש סיבה היום לפנות את השטח.
צבי צילקר: כי זה המחיר.
מירב בלאיש: היה אפשר לעשות מכרז מקדים ולעשות למכרז למישהו שרק כורה חול אבל כדי לא לעכב את המכרז הזה הוסכם שמי שיפנה את החול יהיה בעצם מי שיזכה במכרז הזה.
מירב בלאיש: כמובן הוא יוכל לקחת קבלן משנה.
מירב בלאיש: מה שהמנהל בדרך כלל מעדיף לא לעשות.
מירב בלאיש: הוא מעדיף לתת את זה ישירות למי שמבצע את העבודה.
מירב בלאיש: אבל כדי לקצר את הזמנים אז זה מה שהוסכם.
מירב בלאיש: ועוד פעם אי אפשר להגיד את הקרקע אנחנו נותנים ללא תמורה.
מירב בלאיש: אבל ברגע שאנחנו קובעים מחיר מינימום על קרקע שהוא אפס ומחיר מינימום על החול שזה המינימום של התמלוגים ולא יותר מזה זה נותן את האפשרות הבסיסית באמת להשתתף אם מישהו יחליט שהוא מוסיף מעבר לזה כנראה שזה יהיה כדאי לו.
סופה לנדבר: יש עוד שאלות?
סופה לנדבר: אין שאלות?
סופה לנדבר: רבותיי אני אומרת ככה, אדוני ראש העיר, בעקשנות ובנחישות ובהתמדה ובאמונה אנחנו יכולים היום להגיד לתושבים של העיר אשדוד שיש הישגים.
סופה לנדבר: אני מאמינה שבחודש אפריל גיל אנחנו נדע על זכיין.
סופה לנדבר: צר לי שאנחנו נמצאים היום במערכת בחירות ובאשדוד למרבה הצער יש מקום לפוליטיקה זולה וכולם יודעים ולפחות הציבור צריך לדעת שהבנייה של בית החולים זה מדינת ישראל וממשלת ישראל אבל יש אנשים שתופסים טרמפ על הבנייה של בית החולים ואדוני ראש העיר, אני צריכה להגיד, אמנם אנחנו נמצאים במערכת בחירות אני זוכרת.
סופה לנדבר: אני חושבת שגם תושבי העיר אשדוד יודעים ומכירים את מה שנעשה למען בנייה של בית החולים ואני מאמינה שבאפריל אנחנו נעמוד אחרי מערכת הבחירות ואנחנו ניפגש כאן באחת הישיבות הבאות של הכנסת הבאה ואני מאמינה שאנחנו כבר נדע מי יבנה בית חולים ויקום בית חולים בעיר אשדוד.
סופה לנדבר: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.
סופה לנדבר: קיבלנו פנייה מחה"כ דוד רותם שיזם את הישיבה בנוגע להתייחסות חברות "עמידר" ו"עמיגור" ומשרד השיכון, על כך שבמערכת הבחירות לפוליטיקאים, "אויבי מדינת ישראל", לא נותנים להיכנס להוסטלים.
דוד רותם: אני קראתי את הנייר של מרכז המחקר והמידע, ואני חולק עליו מתחילתו ועד סופו.
דוד רותם: ההוסטלים אינם מקום שבו המנהלת מתקצבת.
דוד רותם: זה לא נכס שבבעלות המדינה, ולכן התשובה של משרד הבינוי והשיכון: "ההוסטלים הינה מסגרת המנוהלת ומתוקצבת על ידי משרדי הממשלה, והם לא יכולים לשמש לפעילות פוליטית", היא הבל הבלים.
דוד רותם: גם מוסדות אחרים של העיריות מנוהלות ומתוקצבות על ידי המדינה.
דוד רותם: החוק קובע שבכל מקום בו חל איסור על אדם להיכנס זה לא יחול על חבר כנסת, למעט שני מצבים: רשות היחיד ופגיעה בביטחונו.
דוד רותם: האולמות בהוסטלים ובמרכזי הדיור אינם רשות היחיד.
דוד רותם: אם כך היה, כל נכס הוא ברשות היחיד.
דוד רותם: יותר מזה, בחוק הבחירות נקבע שבעל אולם אינו יכול למנוע בתקופת הבחירות שימוש באולם שלו לצורכי בחירות, כאשר האולם הזה משמש באופן קבוע לכנסים, לדיונים וכו'.
דוד רותם: במשך השנתיים האחרונות אני הופעתי בהוסטלים עשרות פעמים.
דוד רותם: כאשר היתה בעיה עם ההוסטל במלון דיפלומט ולא רצו להאריך את החוזה, ישבתי שם עם הדיירים במשך שעות.
דוד רותם: אחר כך הלכתי ושכנעתי את בעל הנכס ואת משרד הקליטה וסיימו את העניין.
דוד רותם: היום כשזה לפני בחירות, פתאום אני הופך להיות פסול.
דוד רותם: בהערת שוליים 2 בעמוד הראשון במסמך נאמר: לא קיים פירוש אחיד למושג "רשות היחיד".
דוד רותם: אחד הפרושים המקובלים הינו מקום מגורים.
דוד רותם: האולמות הציבוריים הם לא מקום מגורים.
דוד רותם: האולמות הציבוריים הם מקומות ציבוריים שנועדו לכך שדיירי ההוסטלים יוכלו לקיים פעילות פוליטית, תרבותית, אומנותית ודתית.
דוד רותם: נניח שמחר בבוקר "עמידר" ו"עמיגור" יחליטו שהם לא מסכימים שיהיה בית כנסת באחד האולמות האלה, משום שעל פי החוק מדינה לא מחזיקה בתי כנסת ואסור לה לשרת דת.
דוד רותם: כיוון שזה מקום מגורים ומקום פרטי, אז צריך גם רישיון עסק לנהל אולם.
דוד רותם: לאף אחד מההוסטלים אין רישיון עסק לנהל אולם.
דוד רותם: נדרש אישור מהוועדה המקומית לנהל שם בית כנסת, ולאף אחד מן ההוסטלים אין אישור כזה.
דוד רותם: המשחק הזה הוא מסוכן מדי כאשר משחקים אותו בשלב הזה.
דוד רותם: אני מבין, שלמשרד השיכון יש דעות פוליטיות.
דוד רותם: אני מבטיח לכם, שאם שר השיכון יבקש להופיע בהוסטל שמנוהל על ידי "עמידר" או בהוסטל שמנוהל על ידי "עמיגור", הם גם יעמידו את הנהלת החברה ליד השטיח האדום בשורה עורפית ולא יגידו לו שהוא לא יכול להיכנס.
דוד רותם: עצם ההופעה שלו שם היא הופעה פוליטית.
דוד רותם: אני רוצה לראות אתכם מעזים לעשות את זה.
דוד רותם: אל תשמשו זרוע פוליטית של אף אחד.
דוד רותם: האזרחים האלה רוצים לשמוע את הדעות השונות.
דוד רותם: מדוע כל פוליטיקאי יכול להופיע בכל מקום, מלבד המקום הזה?
דוד רותם: אתם יושבים ומחזיקים את היד על המנעול.
עדנה ביבי: האם בבית דירות אתה בא ומופיע?
דוד רותם: בבית דירות שיש בו אולם.
דוד רותם: כל אחד מהדיירים יכול לבוא ולומר: רבותיי, אני רוצה לקיים פה פעילות.
דוד רותם: אפילו במגדלים של אקירוב, יכול כל אדם מהדיירים בבניין לבוא ולומר: "רבותיי, היום בערב אני רוצה לקיים פה מפגש".
עדנה ביבי: שכנים אחרים יכולים להתנגד.
עדנה ביבי: אנחנו כבר נכנסנו לשאלה, איך מוגדר הוסטל מול משרדים אחרים כאשר ניסו לומר שזה מעון לצורך הגדרת תקנות המעונות ואנחנו עמדנו על זה שאלה פתרונות דיור.
עדנה ביבי: זה שריכזו את זה במבנה אחד, זה פתרון דיור לקשישים חסרי דירה.
עדנה ביבי: כמו שיכולנו לעזור להם בשכר דירה בשוק החופשי או בדירות מנהליות ואחרות.
עדנה ביבי: זה ביתם ומבצרם.
עדנה ביבי: הם עצמאים לחלוטין, ויש להם את המטבחון שלהם.
עדנה ביבי: זה לא מעון בו יש חדר אוכל משותף ומרפאה.
עדנה ביבי: ברגע שהם הופכים להיות לא עצמאים זו כבר לא מסגרת שמתאימה להם, והם מפונים למסגרת מתאימה אחרת.
עדנה ביבי: אני לא מכירה את המקרה של דיפלומט, אבל זה לא הוסטל במובן של מקום ציבורי בו מחזיקים אנשים.
עדנה ביבי: זה פשוט הבית שלהם.
עדנה ביבי: אנחנו מתייחסים לזה כרשות היחיד.
דוד רותם: כל דירה היא ודאי משותפת.
דוד רותם: בואי נניח שבהוסטל מסוים יש 50 יחידות דיור וגרים שם 50 זוגות של קשישים.
דוד רותם: אותם אנשים לא עובדים דרכם, אלא שהם הלכו לבעל הבית ושכרו ממנו 50 דירות.
דוד רותם: כל אחד שכר בעצמו דירה מבעל הבית.
דוד רותם: האם אז הייתם יכולים לבוא ולומר לאחד הדיירים שם: "אדוני, אתה לא רשאי להשתמש ברכוש הציבורי כדי לקיים פה כנס"?
דוד רותם: לא הייתם יכולים לומר זאת.
דוד רותם: מכיוון שהם דיירים שלכם, אתם מנצלים זאת.
דוד רותם: את אמרת את זה בדיוק כפי שזה צריך להיות.
דוד רותם: כל אחד מהם שוכר שם דירה.
דוד רותם: זה לא מעון, זה לא בית סגור, זה פתרון דיור לאנשים ששכרו דירה.
דוד רותם: מי נותן לכם את הסמכות להגיד להם, את מי להזמין ואת מי לא להזמין, במה להשתמש ובמה לא להשתמש?
עדנה ביבי: הוא יכול להזמין לביתו.
דוד רותם: לא, לרכוש הציבורי.
עדנה ביבי: אני גרה בבית משותף, ואני לא יכולה להזמין למקלט את מי שאני רוצה.
דוד רותם: כי המקלט לא מיועד לזה.
דוד רותם: אם יש שם אולם, האם הם יכולים להזמין אותי לתת שם שיעור?
דוד רותם: נניח שאחד הדיירים מבקש להזמין רב מכובד לתת שיעור.
אורה דואק: במסגרת החוזה שלנו יש סל חברתי שהבית נבנה לפיו, והכל עובר ביקורת של ועדת ניהול.
אורה דואק: הם לא יכולים להביא את כל מי שחפץ לבם.
אורה דואק: יש איזשהו סדר שמתנהל באמצעות הנציגות שלנו מול החברות.
אורה דואק: אנחנו קובעים, איזה אופי יהיה למפגשים או לחוגים בתוך הבית.
אורה דואק: הם צריכים לעבור בקרה שלנו לגבי אופי הפעילות החברתית אותה הם מקיימים בבית הזה.
דוד רותם: האם את יכולה לבדוק, כמה הרצאות אני נתתי בשנה האחרונה בהוסטלים?
אורה דואק: זה לא ידוע לי.
אורה דואק: דוד רותם: זה בדיוק העניין.
אורה דואק: באים ומבקשים ממני, תבוא תיתן שיעור או הרצאה.
אורה דואק: אולי לא מספיק אכפנו את זה, אבל זה בניגוד לנהלים שלנו.
דוד רותם: אלה לא היו הרצאות פוליטיות.
דוד רותם: הם רוצים לנהל חוגים בכל מיני תחומים, והם ביקשו ממני לבוא ולתת הרצאה.
דוד רותם: אני נותן הרצאות בהרבה מקומות.
דוד רותם: למה למנוע מהם את האפשרות הזו?
דוד רותם: האם כאשר באות העמותות לחלק מזון אתם גם מקשים עליהן?.
אורה דואק: כל פניות של הדיירים בנושא של שכר דירה או מצוקה אחרת מגיעות אלינו, ואנחנו נותנים מענה.
אורה דואק: אמי שיושבת בקהילה, פונה לרשות המקומית כאשר יש לה בעיה.
אורה דואק: זה דבר שהוא מקובל.
דוד רותם: העובדה היא שההנחיות האלה הוצאו בספטמבר האחרון ולא קודם.
אורה דואק: גם בבחירות הקודמות שנערכו בשנת 2006 אנחנו הוצאנו הוראה ורעננו נהלים.
אורה דואק: אנחנו לוונו על ידי הלשכה המשפטית שלנו, שהיא אמונה על הנושא, והנחינו את כל הגורמים בבתי הדיור ערב בחירות 2006 ואמרנו: אנו מבקשים לרענן את ההנחיות בנושא פעילות פוליטית בבתי דיור גיל הזהב.
אורה דואק: לא יערכו בכל צורה שהיא כנסים, אספות או הרצאות על ידי פוליטיקאים או כל גורם אחר בבתי דיור גיל הזהב לקראת בחירות 2006.
דוד רותם: אבל זה רק לקראת הבחירות.
דוד רותם: אתם כותבים: "לקראת בחירות 2006".
אורה דואק: קראנו לזה רענון.
עדנה ביבי: זה רענון לקראת הבחירות.
עדנה ביבי: זה נכון לגבי כל ימות השנה.
עדנה ביבי: אין ספק, שלקראת הבחירות הלחץ המופעל על החברות המנהלות את ההוסטלים גדל.
דוד רותם: האם אלה הנחיות של משרד המשפטים, או הנחיות של המחלקה המשפטית של משרד השיכון?
אורה דואק: אני לא יודעת.
אורה דואק: אני רוצה לשתף אתכם, שאנחנו פנינו למשרד המשפטים בעקבות פנייה של חבר כנסת אילטוב.
עדנה ביבי: אנחנו נתנו את חוות דעתנו.
עדנה ביבי: מכיוון שמדובר בחוק חסינות חברי כנסת, שאין לנו איתו עיסוק יומיומי, פנינו גם למשרד המשפטים כדי לאשר את חוות דעתנו וקיבלנו אישור.
דוד רותם: אני אפנה ליו"ר ועדת הבחירות ואבקש צו נגדכם.
סופה לנדבר: זה לא יכול להימשך ככה.
סופה לנדבר: בקדנציה הזו אני בקרתי המון בדיור מוגן ובהוסטלים.
סופה לנדבר: אני רוצה מי לא ייתן לי להיכנס להוסטל.
סופה לנדבר: זה מאוד לא מקובל מה שאתם עושים.
אורה דואק: לא אמרו לא להיכנס.
סופה לנדבר: מה זה לא להיכנס?
סופה לנדבר: אני נכנסת להוסטל, שעומד כמה שנים בלי גג, ואתם מסתכלים על זה כאילו זה בעולם אחר או באי בודד.
אורה דואק: על מה את מדברת?
סופה לנדבר: הוסטל בעיר אשדוד.
אורה דואק: אולי את מבלבלת עם הוסטלים של משרד הקליטה.
אורה דואק: אני מכירה את ההוסטלים שלנו באשדוד, ואני לא יודעת על מה את מדברת.
אורה דואק: אני צמודה לנושאים האלה.
סופה לנדבר: אני מדברת על הוסטל של משרד הקליטה.
אורה דואק: אני יודעת מה קורה עם ההוסטלים שלנו.
סופה לנדבר: יש בלגן בהוסטלים ובדיור מוגן.
אורה דואק: אצלנו?
סופה לנדבר: במדינת ישראל.
אורה דואק: איזה בלגן?
סופה לנדבר: בעכו אכלסו אנשים בשני הוסטלים שבנו אותם באזור תעשייה על יד מפעלים.
אורה דואק: אתמול הייתי בהוסטל בעכו שנבנה על יד הים.
אורה דואק: אם את מדברת על מקבצים, אני לא מכירה.
אורה דואק: זה לא שלנו.
סופה לנדבר: אבל גם למקבצים אסור לנו להיכנס.
עדנה ביבי: חבל שלא הזמנתם גם את משרד הקליטה.
סופה לנדבר: אנחנו הזמנו אותם.
סופה לנדבר: בשבוע הבא הם יהיו בישיבה, ויתנו דין וחשבון לגבי מה שקורה בכל ההוסטלים והדיור המוגן שהם מנהלים.
סופה לנדבר: מדוע אנשים מבוגרים שעברו את השואה ועברו מלחמות לא יכולים להיפגש איתנו.
סופה לנדבר: במדינה דמוקרטית זה מותר.
אורה דואק: הם יכולים ליצור אתכם קשר בכל דרך לגיטימית אחרת, כמו שמקובל בקרב קשישים בקהילה.
אורה דואק: אני לא מבינה את ההבדל.
אורה דואק: זה בית דיור, שנועד למגורים והם רק מקובצים בו.
סופה לנדבר: אדם שגר בדירה זה מקרה אחד, ואדם שגר בהוסטל זה מקרה אחר.
אורה דואק: למה האפליה הזו?
אורה דואק: אני לא רואה שאתם באים לבקר את אמי בת ה-80, שמתגוררת בתל אביב.
דוד רותם: אל תטיפי לנו מוסר.
דוד רותם: לאמא שלך בת ה-80 את דואגת.
אורה דואק: גם להם יש בני משפחה.
דוד רותם: להם אין בני משפחה.
דוד רותם: אנחנו רואים בתקופה שבין בחירות לבחירות איך מתנהלים כלפיהם.
אורה דואק: אם אתם מכירים את ההוסטלים, אתם ודאי מודעים לצד היפה שלהם.
דוד רותם: בוודאי שיש להם צד יפה.
אורה דואק: אני חושבת שהמדינה נתנה פתרון מדהים.
אורה דואק: גם אני מסתובבת בקרב הקשישים ושואלת למצב רוחם.
אורה דואק: תמיד יש בשוליים בעיות כאלה ואחרות, אבל בסך הכל הפרויקט הוא פרויקט בסדר גודל מדהים.
סופה לנדבר: יש המון ליקויים.
דוד רותם: למה כאשר אני בא לחלק חבילות מזון לפני החגים, אף אחד לא שואל אותי אם אני חברת כנסת או לא.
דוד רותם: כאשר מדובר בתקופה שהיא לפני הבחירות, אומרים לי: "תן לנו את החבילות, אנחנו נחלק".
דוד רותם: אם אתם רוצים לחלק חבילות, תארגנו אותם גם.
דוד רותם: אל תבואו אלינו שאנחנו נארגן את החבילות, ואתם תחלקו אותם.
אורה דואק: אני לא יודעת על מה אתה מדבר.
אורה דואק: זה עניין וולונטרי שלכם.
דוד רותם: בוודאי שזה עניין וולונטרי.
דוד רותם: אתם רוצים שאנחנו נעזור לכם לעשות את הדברים הוולונטריים.
אורה דואק: מה שאתה אומר אינו מייצג את מה שקורה בהוסטלים.
אורה דואק: אני חושבת, שאריק שיושב בהוסטלים ויש לו נתח מאוד גדול של הוסטלים ברחבי הארץ, יכול גם כן להגיד כמה דברים מהצד שלו.
סופה לנדבר: תגיד: "אנחנו החלטנו".
דוד רותם: לא, הוא לא יגיד "אנחנו החלטנו".
דוד רותם: הוא ייתן נימוקים.
אריה אלדר: אני רוצה להעיר בנוגע לכותרת הדיון.
אריה אלדר: הכותרת לא משקפת את מה שקורה.
אריה אלדר: אין איסור כניסה.
דוד רותם: אני מודיע לך, שלי לא נתנו להיכנס.
אורה דואק: איפה?
דוד רותם: אמרו לי: אדוני, אתה לא יכול להיכנס.
אריה אלדר: אני רוצה לומר כמה דברים.
אריה אלדר: הכפיפות שלנו היא להנחיות משרד השיכון.
אריה אלדר: אנחנו פועלים בכל התחומים בתקציב של משרד השיכון תחת הנחיות והוראות של משרד השיכון.
אריה אלדר: זה נוח, מעשי ושימושי.
אריה אלדר: יש לנו 7,000 דיירים.
אריה אלדר: סופה מכירה את הדיור שלנו יותר מכל אחד בארץ.
אריה אלדר: יש לנו דברים שהם פחות טובים, אבל בסך הכל זו אוכלוסייה שנהנית מרמת שירות ומאיכות חיים מאוד גבוהות.
אריה אלדר: אני מאחל לכל אדם שנמצא בקהילה שיצליח להגיע להוסטלים האלה.
אריה אלדר: בתקופת הבחירות הגיעו אלי המון פניות.
אריה אלדר: לא היה שום מקרה בו פנו אלי ואני אמרתי: אתה לא יכול להיכנס להוסטל.
אריה אלדר: אין מצב כזה.
אריה אלדר: אתה מוזמן, אתה רשאי, אתה יכול לפגוש את הדיירים ללא שימוש בחלקים המשותפים שנועדו על פי ההגדרה של משרד השיכון לעבודה קהילתית.
אריה אלדר: במועדון יש ציוד, שולחנות, כיסאות, מזגנים, מערכות ההגברה ומערכות הכריזה, והכל משמש למטרת עבודה קהילתית של הדיירים.
אריה אלדר: אני רוצה להקריא את ההנחיות שאנחנו מקבלים.
אריה אלדר: במכתב שיצא לחה"כ אילטוב על ידי אורה חריש נאמר: "קיבלתי עותק ממכתבו של י.
אריה אלדר: פרנקל, מנכ"ל "עמיגור", בעניין בקשתך בנושא קיום מפגשים בבתי גיל הזהב.
אריה אלדר: משרדנו הוציא הנחיה לחברות המאכלסות, שלא לאפשר קיום מפגשים של גורמים פוליטיים, ובכללם חברי כנסת בבתי הדיור המוגן".
דוד רותם: לא כתוב שאין קיום מפגשים באולמות עצמם, אלא קיום מפגשים בכלל.
דוד רותם: יש מי שפרש את זה בצורה מאוד דווקנית – לא להיפגש איתם בבניין.
אריה אלדר: אני אחדד את הדברים.
אריה אלדר: חברת הכנסת לנדבר היתה מספיק הוגנת לבוא ולשאול, ואני אמרתי שהיא יכולה להיכנס אבל במועדון אי אפשר.
אריה אלדר: בכל מסגרת אחרת: ברחבה, בחצר או בלובי, זה אפשרי.
אריה אלדר: במועדון, עם הציוד של המועדון, מערכות הכריזה של הבית וצוות הבית שקורא לדיירים לרדת למטה כדי שייפגשו עם האיש הפוליטי, זה בלתי אפשרי.
אריה אלדר: זה הוכיח את עצמו.
אריה אלדר: בא בני וקנין, ראש עיריית אשקלון לשעבר, וסיסו מקריית ים.
אריה אלדר: אני ארשה לעצמי לדבר בלי ציניות.
אריה אלדר: יש חברי כנסת ואישי ציבור שמבקרים כל השנה את הדיירים שלנו, ועושים מעשים נפלאים.
אריה אלדר: סופה היא אורחת קבועה אצלנו.
אריה אלדר: לעומת זאת, יש חברי כנסת שלא עושים את זה כל השנה.
אריה אלדר: האינטנסיביות וההזדעקות שלהם מספר שבועות לפני הבחירות מעמידה את זה בבעייתיות.
אריה אלדר: ברגע שנרשה לאחד כזה להיכנס ולשבת במועדון, תצא כותרת: חברת "עמיגור" תומכת בפעיל פוליטי המעוניין להיבחר.
אריה אלדר: איך אז אתה יוצא מזה?
אריה אלדר: זה התחיל מכוונות טובות.
אריה אלדר: הוא אמר: אני אשב, אני אסביר להם על הזכויות שלהם.
אריה אלדר: למחרת יצאה כותרת בעיתונים, ואז הבנו שמשרד השיכון צודק בגישה שלו.
אריה אלדר: זו בעיה.
אריה אלדר: אתה לא יכול לעשות איפה ואיפה.
אריה אלדר: או שאתה סוגר את זה לתקופה מוגבלת מאוד, או שאתה אומר שהכל פתוח.
דוד רותם: תקופת בחירות היא חגיגה.
דוד רותם: לא יודע מי מכם צפה הלילה בטלוויזיה.
דוד רותם: אני במשך חצי לילה צפיתי בטלוויזיה.
דוד רותם: זה היה מדהים מה שקורה שם.
דוד רותם: למה אתם מבקשים לשלול מהקשישים את המעורבות הזו?
דוד רותם: אני יכול לבוא אל האנשים האלה ב-1,500 דרכים עקיפות.
דוד רותם: אתם יכולים לעשות דבר פשוט.
דוד רותם: אתם יכולים לארגן בעצמכם, כמו שעושים באוניברסיטאות.
דוד רותם: תזמינו את כל המפלגות, שכולן תבואנה לדבר.
דוד רותם: תעשו פאנלים, תנו לאנשים ליהנות מזה.
דוד רותם: בחירות זה גם הנאה.
דוד רותם: אנחנו עובדים קשה, אבל אחרים נהנים.
דוד רותם: יש כאלה שנהנים לראות אותנו לעבוד קשה.
דוד רותם: תארגנו את זה אתם, אבל תנו לאנשים את האפשרות לשחק במשחק הזה.
אריה אלדר: אפשר שתצא המלצה מהוועדה לגורם הרלוונטי, והוא יתייחס אליה.
אריה אלדר: אני לא בורח מאחריות, אבל אני אומר שאני במקרה הזה רפרנט שעובד על פי הנחיות נורא מוגדרות, שאני מזדהה איתם ואני אומר את זה בגלוי.
אריה אלדר: אני מזדהה עם ההנחיות האלה.
אריה אלדר: אני מנהל 55 בתי דיור מוגן ו-4 מחלקות סיעודיות.
אריה אלדר: אני לא דובר רוסית, אבל אני נמצא עם האוכלוסייה הזו שהיא 98% מהדיירים שלנו 24 שעות ביממה.
דוד רותם: זה משותף בינינו.
דוד רותם: גם אני לא דובר רוסית.
אריה אלדר: אני מנסה לתאר לעצמי מה יקרה, אם ניכנס להצעה שאתה הצעת עכשיו.
אריה אלדר: הצוותים שתפקידם לטפל בחוק הסיעוד של הקשיש יעשו הסבה מקצועית, ויתחילו לכנס גורמים פוליטיים לדיונים בפאנלים.
דוד רותם: תארגנו ערב פוליטי.
דוד רותם: זה דבר שעושים אותו בהרבה מקומות גם באמצע השנה.
דוד רותם: באוניברסיטת תל אביב לא מזמן היה שבוע המעורבות הפוליטית.
דוד רותם: כל ערב הוזמן פאנל של חברי כנסת.
דוד רותם: נתנו לנו אולמות, ואנחנו דיברנו.
דוד רותם: תעשו את זה כפעולת תרבות שלכם.
אריה אלדר: אני קטונתי.
אריה אלדר: תציעו הצעה למשרד השיכון.
דוד רותם: הרי אני אופיע בהוסטלים.