GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: במקום שיהיו לי 20 איש בפעם אחת, אני אעבור דלת-דלת, או שאני אומר שאני בא יום שלישי ואבקש שיארגנו את החבר'ה בגינה.
דוד רותם: אתם רק מקשים על האנשים.
דוד רותם: התוצאה תהיה אותה תוצאה.
דוד רותם: לא תמנעו מאיתנו להגיע אליהם.
אריה אלדר: אני אסביר את הדברים.
אריה אלדר: אני מופיעה בהוסטלים, אני מגיעה לדיור מוגן, אנחנו מפלגה שדואגת לאנשים האלה.
אריה אלדר: בקדנציה הזו דאגנו לאגרות טלוויזיה, והעברנו חוק לגבי תעריפי חשמל סוציאליים.
אריה אלדר: עכשיו צריכים להחזיר כסף רטרואקטיבית עבור שנה, ואתם תקבלו בוכטה של כסף.
אריה אלדר: אני מאמינה שאתם תדעו איך להשתמש בכספים האלה.
אריה אלדר: אנחנו ביקרנו בהמון הוסטלים, ארגנו חבילות מזון, ואני אישית הקמתי קרן לנזקקים.
אריה אלדר: חלק לא קטן מדיירי ההוסטלים והדיור המוגן קיבלו מאיתנו סיוע.
אריה אלדר: גם בתחילת הקדנציה דאגנו לאנשים שמקבלים מגרמניה והיו צריכים לשלם יותר מ-8%.
אריה אלדר: יש לנו רשימה גדולה לגבי דברים שאנחנו עושים לאורך כל השנים ולא יום לפני הבחירות.
אריה אלדר: אני מרגישה זוועה שאני לא יכולה עכשיו להיפגש עם אנשים.
אריה אלדר: אנשים שואלים אותי: איך זה ששנים את נכנסת, מבקרת ועושה, והיום אנחנו צריכים להיפגש איתך בחוץ?
אריה אלדר: זה לא לכבד את האנשים.
אריה אלדר: אני יכולה לדבר גם באולם וגם בחוץ, אבל זה לא לכבוד האנשים בהוסטלים ובדיור המוגן.
אריה אלדר: אלה אנשים עצמאיים.
אריה אלדר: את אמרת זאת בעצמך.
אריה אלדר: לאדם עצמאי יש שיקול דעת, והוא יכול להחליט אם הוא רוצה או לא רוצה לרדת לאולם.
אריה אלדר: אני יכולה להיכנס לדירות ולקיים חוגי בית.
אריה אלדר: זה לא צורה לכבד את האנשים האלה.
עדנה ביבי: אנחנו מתייחסים להוסטל כביתו של הדייר שגר שם.
עדנה ביבי: כמו עולים אחרי ששוכרים דירה ואת מגיעה אליהם בדרכייך שלך, כמו חוג בית, כך גם כאן.
עדנה ביבי: היה מקום שבו דיירים ניסו לארגן תביעה על ליקויים נגד קבלן.
עדנה ביבי: דייר אחד שלקח עורך דין ארגן חוג בית.
עדנה ביבי: הזמין כל מיני שכנים, ומי שרצה בא לשמוע את ההצעות של העורך דין.
עדנה ביבי: אם מישהו בדירה מסוימת בהוסטל מזמין אותך, זה בסדר.
עדנה ביבי: כפעילות פוליטית, כמשהו מאורגן רק בגלל שהם מרוכזים במקום אחד, זה לא בסדר.
עדנה ביבי: זה ביתם, ויש כאלה שלא רוצים שתהיה פעילות פוליטית.
סופה לנדבר: אז הם לא ירדו לאולם.
אורה דואק: מי שליווה אותנו זה משרד המשפטים.
אורה דואק: אתמול שוחחתי עם הנציגה של משרד המשפטים.
דוד רותם: מי הוציא את חוות הדעת של משרד המשפטים?
אורה דואק: כרמית יוליס אישרה את חוות הדעת שלנו.
אורה דואק: היא רצתה לבוא לישיבה, אבל היא לא יכלה להגיע.
דוד רותם: אני אפנה למשרד המשפטים, ואם זה לא יסתדר אני אפנה ליו"ר ועדת הבחירות ואבקש להוציא צו נגד ההוסטלים.
אורה דואק: אנחנו קשורים אליהם.
עדנה ביבי: זו חוות דעתנו, שקיבלה אישור.
עדנה ביבי: הנושא הזה עלה לא רק בהקשר של ביקור חברי כנסת אלא גם בנושאים אחרים, כמו תקנות ארנונה וכו'.
עדנה ביבי: בעיני, ההוכחה לכך שההוסטלים האלה הם פתרון טוב, היא שאלה שנמצאים בשוק החופשי ומקבלים עזרה בשכר דירה עומדים בתור ארוך ורוצים להגיע להוסטלים.
יצחק בלה: גם החברות הציבוריות קיבלו הנחיה מהחברות הממשלתיות ברוח הדברים של אורה.
דוד רותם: זה מאותו מקום.
אריה אלדר: משרד המשפטים הוציא הנחיה, וזה עבר לכל המערכות.
עדנה ביבי: אנחנו פנינו למשרד המשפטים בעקבות הפנייה של חה"כ אילטוב.
אריה אלדר: האם אתם יזמתם את הפנייה?
עדנה ביבי: אנחנו יזמנו את הפנייה, מכיוון שמדובר בחוק חסינות חברי כנסת.
עדנה ביבי: רצינו להיות בטוחים, כי זה תחום שאנחנו פחות עוסקים בו כמשרד.
עדנה ביבי: אם הגישה של משרד המשפטים היתה שונה, היינו יוצרים פורמולה חדשה.
עדנה ביבי: הם ביקשו לדעת בדיוק איך ההוסטלים מתנהלים ומהו המודל, ולבסוף אישרו את חוות הדעת שלנו.
אריה אלדר: זה לא קשור לעובדה, שחברי כנסת במשך כל השנה מגיעים, מבקרים, תורמים ופוגשים את הדיירים שלנו.
אריה אלדר: יכול להיות שההנחיה הזו פוגעת באותם אנשים שכן עושים לטובת עשרות או מאות שכל השנה אתה לא רואה אותם והכניסה שלהם בתוך הבית יוצרת מהומה.
אריה אלדר: פתאום ועד בית פונה אלינו ואומר: מי בא לכאן אתמול?
אריה אלדר: האם אתם תמכתם בו?
אריה אלדר: האם אתם יודעים שהוא סגן ראש עיר?
אריה אלדר: יש כאלה שתומכים בזה ויש כאלה שתומכים בזה.
אריה אלדר: הדבר הכי בריא הוא לעסוק בעבודה קהילתית, בעבודת סיעוד, בעבודה סוציאלית.
אריה אלדר: צריך לשמור את המערכות האלה כך שהדיירים לא ייפגעו והמערכת תישמר.
דוד רותם: נניח שאחד מהדיירים רוצה לחגוג מסיבת יום הולדת לבן שלו ומבקש לשכור את האולם אצלכם, האם הוא יכול?
אריה אלדר: פנו אלינו לא פעם בבקשה כזו.
אריה אלדר: הדבר הקל ביותר הוא לומר לאדם: לך החוצה, תמצא מסעדה, תשלם 50 שקלים עבור סועד ותקיים את המסיבה בחוץ.
אריה אלדר: כך אתה שומר באופן מוחלט על המערכת.
אריה אלדר: אנחנו כן מאפשרים את זה, גם אם זה חטא מסוים כלפי משרד השיכון.
דוד רותם: זה הבית של האנשים.
דוד רותם: האם כאשר אני חגגתי בר מצווה לבן שלי לא השתמשתי בגינה של הבית המשותף?
דוד רותם: האם למישהו זה הפריע?
עדנה ביבי: במסיבת הגיוס של הבן שלי זה הפריע מאוד, והשכנים שלנו הזמינו משטרה.
דוד רותם: אם מודיעים מראש, זה בסדר.
עדנה ביבי: הודעתי מראש ושמתי שלט, אבל תמיד יש שכן אחד שמתנגד.
אריה אלדר: פעם אישרנו מקרה כזה בנהרייה, ובגלל סכסוכים בין האנשים למחרת מצאנו כתבה בעיתון מקומי ש"עמיגור" מממנת.
אריה אלדר: לכן, הבנו שצריך לשמור על זה.
אריה אלדר: היום אנו מאשרים רק מקרים חריגים.
אריה אלדר: היתה אלינו פנייה מנכה מאוד קשה ניצול שואה, שגם הבן שלו נכה, ואני לקחתי את האחריות ואישרתי לו לבצע את האירוע במועדון.
סופה לנדבר: דוד רותם יפנה למשרד המשפטים, ונקבל תשובה.
סופה לנדבר: לדעתי, זה מוגזם ומוזר.
סופה לנדבר: מדובר באנשים עצמאיים שעברו הרבה בחיים, וזה לא בסדר לא לתת להם להיפגש איתנו.
עדנה ביבי: האמונה האישית שלי היא, שאלה שפועלים כל השנה זה ייזכר לטובתם בבחירות גם אם ימנעו מהם לבוא ולתת הרצאה לפני הבחירות.
דוד רותם: אני לא הולך למקומות האלה בגלל שאני מחפש את הקולות של האנשים.
דוד רותם: אני לא צריך את זה.
דוד רותם: אני יכול לשלוח להם מכתב ולהזכיר להם.
דוד רותם: אנשים בעצמם מבקשים להיפגש איתי.
דוד רותם: מכיוון שהאנשים האלה הם עצמאים, הם רוצים באמת לקחת חלק במשחק.
דוד רותם: הם רואים שיש פה משחק פוליטי, והם רוצים להיות חלק ממנו.
סופה לנדבר: קשה להסביר לאנשים האלה, איך פתאום לא מקבלים אותי וסוגרים בפניי את האולם.
אורה דואק: אנחנו נקבל תשובות, ונראה מה יהיה הלאה.
סופה לנדבר: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
סופה לנדבר: הקמנו תת ועדה, של ועדת הכספים, בראשותו של חבר הכנסת ליצמן.
סופה לנדבר: היום אנחנו רוצים לקבל תשובות ברורות.
סופה לנדבר: המכרז הסתיים ב-31 בדצמבר, אנחנו מבקשים לדעת איפה הוא נמצא, מה קורה איתו והאם צריכים בחקיקה נוספת.
סופה לנדבר: חבר הכנסת ליצמן, אני מבינה שאתה רוצה לפתוח בנושא.
יעקב ליצמן: אני רגיל לומר שחוק זה חוק, לא משנה על איזה נושא.
יעקב ליצמן: אותם אנשים שחתומים על חוק תשלום מס הכנסה, חתומים על חוק להקמת בית חולים ותפעולו מה-1 בינואר 2007.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, אנחנו יום אחרי אי ביצוע החוק.
יעקב ליצמן: שנה עברה מאז יום ביצוע החוק, מילא שהממשלה לא בנתה על עצמה נניח, לא שאני מסכים עם זה אבל נניח.
יעקב ליצמן: מילא שהממשלה עדיין לא סייעה לזה, גם לזה אני לא מסכים, אבל בסדר, נניח.
יעקב ליצמן: אבל שהממשלה אפילו מפריעה לזה, זה כבר מלא בעייתיות.
יעקב ליצמן: לפני ארבע-חמש שנים היה כבר מכרז, ביטלו את המכרז ואמרו שאף אחד לא יוכל לגשת, בוודאי שאי אפשר לגשת.
יעקב ליצמן: משרד שעושה מכרזים, לא פלא שאף אחד לא ניגש.
יעקב ליצמן: היום יש אנשים שמוכנים להקים בית חולים גופים, עמותה, בלי סיוע ממשלתי.
יעקב ליצמן: אני לא שאולי בדיעבד נבקש סיוע, אבל מוכנים ללכת על זה.
יעקב ליצמן: יש מספיק כוח ואנשים שרוצים להקים בית חולים בעיר אשדוד, רוצים להציל נפשות.
יעקב ליצמן: עובדה שאותו גוף, "רפואה וישועה", שבימים אלה, מקווה בעזרת השם, להשלים את חדר המיון הקדמי מה שנקרא עד מאי, ולתפעל אותו במאי 2008 השנה.
יעקב ליצמן: אני מדגיש, כשלב ראשון לבית חולים, אין לנו עניין דווקא להישאר בחדר מיון קדמי, אותו גוף מוכן גם לקבל את זה אבל כל פעם מכניסים מקלות חדשים.
יעקב ליצמן: רבותי, יצא מכרז, כך שמענו, לא יודעים מהם התנאים שלו.
יעקב ליצמן: אני יודע שהעמותה הגישה את ההצעה שלה.
יעקב ליצמן: לא יודע אם ישנם גופים אחרים או לא, לא איכפת לי אם יש או לא.
יעקב ליצמן: בית חולים באשדוד חייב המציאות.
יעקב ליצמן: הייתי בביקור עם אישיות חשובה, עם ראש העיר, בחדר מיון קדמי.
יעקב ליצמן: אחת השאלות שהוא שאל מייד כמה תושבים יש באשדוד.
יעקב ליצמן: ראש העיר אמר לו 220 אלף תושבים, 230 אלף תושבים.
יעקב ליצמן: הוא אחד מהרפובליקנים החשובים, התשובה שלו היתה, שבאמת צריך בית חולים בגודל אוכלוסייה כזאת.
יעקב ליצמן: הוא הביא איתו גם רופא מומחה מארצות הברית, מהסנט, וגם הוא אמר אותו דבר.
יעקב ליצמן: אין ספק שעיר גדולה כמו אשדוד, העיר החמישית בארץ, היחידה שאין לה בית חולים.
יעקב ליצמן: יש מקומות שבהם יש שתי בתי חולים, יש מקומות שיש ארבעה בתי חולים ברדיוסים קטנים, באשדוד אין בית חולים, וזה פיקוח נפש, אף אחד לא רוצה ביזנס כאן, אף אחד לא רוצה לעשות כסף.
יעקב ליצמן: כולם יודעים שבבתי החולים היום לא רוצים כסף, לכן אני מצפה לשמוע מפי היושבת ראש, ראשית, מה התוצאות של המכרז, לא מי שזכה, וכמה אנשים הגישו.
יעקב ליצמן: לא מעוניין כרגע לחשוב מי זכה, אני מדבר תכ'לס על דברים.
סופה לנדבר: מהם הצעדים הבאים, ומתי ובאיזה מועד?
יעקב ליצמן: מתי התחילו לצאת עם זה, ואפשר להתחיל לבנות, אני לא רואה שום עיכוב.
יעקב ליצמן: אם אפשר לפתוח חדר מיון במשך שנה, מה הבעיה להתחיל לבנות בית חולים, רק אל תפריעו לנו.
יעקב ליצמן: תרדו מאיתנו אתם לא רוצים לבנות, יש גופי חסד שרוצים לעזור לציבור.
סופה לנדבר: החוק חוקק על ידי, יחד עם חברי הכנסת, בתמיכה מאסיבית של יו"ר ועדת הכספים דאז, חבר הכנסת ליצמן, וחברי כנסת אחרים.
סופה לנדבר: אני צריכה לומר, שבעצם כבר היה צריך לעמוד בית חולים ולקבל חולים, ולהבריא אנשים.
סופה לנדבר: עד כה זה לא קרה, חשבתי שאנחנו התקדמנו לפני כמה חודשים.
סופה לנדבר: כבוד ראש העיר.
צבי צילקר: תודה רבה על ההזמנה.
צבי צילקר: תודה רבה על העזרה לאורך כל השנים.
צבי צילקר: אולי היסטוריה קצרה של כמה דקות, כי אני חושב שעיקר הדיון צריך להיות מהו הצעד הבא לפי לוח זמנים.
צבי צילקר: אני לא רוצה להזכיר את המכתב הראשון ליהודי בשם ויקטור שמטוב שעדיין חי, והוא אמר כשהעיר תהיה גדולה.
צבי צילקר: אני עובר לשלב הבא, תם ה-31.
צבי צילקר: תמ"א שהגדירה, והיה כי תקרא עלייה, יקום בית חולים.
צבי צילקר: תמ"א – תכנית מתאר ארצית, זה חוק.
צבי צילקר: זה מאושר בממשלה, ולפי זה מקדמים את כל הפיתוח במדינה.
צבי צילקר: כתוב במפורש, בית חולים באשדוד, 300 מיטות, בשלב שני, 500 מיטות, ב-1991.
צבי צילקר: אז היינו בסך הכל 80 אלף, או 90 אלף תושבים.
צבי צילקר: היה ברור שאם נתחיל עם 80-90 אלף, נגיע ל-140 אלף תושבים.
צבי צילקר: מה קרה שהפכנו להיות העיר החמישית בישראל, ומהר מאוד, ועם אוכלוסייה שהיא לא עתירת נכסים, ולא עתירת יכולת להגיע לבתי חולים?
צבי צילקר: ואני אומר לכם ברצינות, לא סתם חלק מוותרים על חלק מהתרופות, משום שאין להם את האמצעים כדי לקנות אותם, אני כבר לא אומר להגיע לבית חולים.
צבי צילקר: או כאשר האוכלוסייה החרדית צריכה להגיע לבית חולים לשהות שם בשבת.
צבי צילקר: חבר הכנסת ליצמן, גם אתה שכחת, יצאו שני מכרזים על ידי מדינת ישראל, למי אסור היה לשבת בוועדה, לראש העיר, כי הוא אינטרסנט.
צבי צילקר: ראש העיר אינטרסנט רק עם בית חולים, אסון לאומי.
צבי צילקר: שני המכרזים כפי שאמרת נגמרו בלא כלום, כי לעניות דעתי, ואני לא רוצה להכפיש איש, לא היתה כוונה רצינית.
צבי צילקר: אני לא אומר שהיתה כוונה, אלא לא היתה כוונה לאיש להוציא את זה לפועל, אני אומר זאת בדרך החיובית והכי יפה.
יעקב ליצמן: אתה לא אומר, אבל אני אומר.
צבי צילקר: רק לפני חודשיים-שלושה, קם נשיא המדינה ואמר בפני מאות אנשים בכנסת, בית החולים קום יקום.
צבי צילקר: אנחנו נושמים את המאבק עם בית חולים.
צבי צילקר: כבר ראינו שזה לא החוק היחיד שלא מתכבד על ידינו הפקידים.
צבי צילקר: אנחנו בסך הכל פקידים לא במובן הגס והמכוער, אלא התפקיד שלנו זה להוציא לפועל את מה שהכנסת מחוקקת, אז גם את החוק לא?
צבי צילקר: אחר כך התחיל עוד פעם תהליך, תשנה תב"ע, תוסיף תב"ע.
צבי צילקר: רבותי, עינויי דין שאנחנו עברנו, לא יתוארו.
צבי צילקר: אנחנו חשבנו ש-RFI, אני לא יודע אם זאת הדרך הקצרה ביותר, או המהירה ביותר, אבל אני מקווה שנצא מפה לא עם חדוות נעורים, אלא נצא מפה בידיעה מה קורה.
צבי צילקר: לא היינו בטוחים מי זה לא ההגיוני שיכניס מאות מיליונים כדי להקים בית חולים.
צבי צילקר: מי זה הלא הגיוני הזה, לא אומר את המילה האחרת.
צבי צילקר: מסתבר, שיש שלושה גורמים מאוד רציניים, ופה זה הוכיח את עצמו, הבניין ייגמר בסביבות מאי, יוני, יולי ויופעל.
צבי צילקר: ארבע קומות לפי התנאים המחמירים ביותר, של מטה מל"ח של פיקוד העורף.
צבי צילקר: למה אני מזכיר את זה?
צבי צילקר: רק לפני שבוע בצפון נפל קסאם.
צבי צילקר: היום רק מתווכחים על שניים, שלושה קילומטר, אז למה מחכים?
צבי צילקר: שבית החולים כולו באשקלון יהיה תחת אש?
צבי צילקר: מחכים עוד פעם שחיפה תהיה תחת אש, ואז נצטרך לקלוט אלפי אנשים מאשדוד?
צבי צילקר: פיקוד העורף מחמיר, כי הוא יודע שארבע קומות מתחת לאדמה זה נכס בלתי רגיל.
צבי צילקר: זה יכול לתת את השרות הטוב ביותר.
צבי צילקר: והכל בעשרות מיליוני דולרים, אמנם הדולר ירד, אבל זה בעשרות מיליוני דולרים.
צבי צילקר: ב-RFI ביקשו שלושה, "רפואה וישועה", הרב ליצמן בא ואומר, רבותי, תנו לי להתחיל לעבוד, רק אל תפריעו.
צבי צילקר: "אסותא" גם כן לא שחקנים, מוסד רציני מאוד.
צבי צילקר: החברה השלישית היא אולי תחת גיבוי של "מכבי" אלקטרה, גם כן לא זוטרים בעניינים האלה.
צבי צילקר: לפי דעתי, היו צריכים לשבת תוך יומיים שלושה, להחליט, להמשיך בתהליך, ולהגיד רבותי, בעוד ארבעה חמישה חודשים עובדים על השטח.
צבי צילקר: פרוגרמה ישנה רבותי, שבע עשרה שנה.
צבי צילקר: לא צריך להגיד עכשיו להכין פרוגרמה, כי ישנה הפרוגרמה.
צבי צילקר: מכרזים יצאו כבר, מה, צריך לשנות אותם מההתחלה?
צבי צילקר: שני מכרזים יצאו.
צבי צילקר: פעם עם נכסים, ופעם בלי נכסים.
צבי צילקר: אומרים, תוציאו בלי נכסים, ניגש לעסק, ונבנה.
צבי צילקר: נרצה נכסים כמו מלונית, נשלם עבור זה.
צבי צילקר: מה הבעיה, יצאו שני מכרזים.
צבי צילקר: קחו את אותו מכרז, שבוע ימים תעשו תיקונים שמתאימים להיום, ונגמור את העסק.
צבי צילקר: אומרים להכין עכשיו מכרז לשישה חודשים, אתם תשמעו סיפורים מסמרי שיער, אבל היו שני מכרזים.
סופה לנדבר: היינו בוועדות כאשר אמרו שהמכרז כבר מוכן.
צבי צילקר: בכל ישיבה אני רואה אנשים חדשים.
צבי צילקר: אני לא רגיל לדברים האלה, אני רגיל לזה שראשי העיריות עומדים לדין, והם מועפים בגלל אי סדרים כאלה ואחרים.
יעקב ליצמן: לא פלא שהאוצר לא מבקש להזמין את ויקטור שמטוב להעיד על המצב.
צבי צילקר: אני אזמין אותו, אנחנו צריכים לשמור על המדינה הזאת.
צבי צילקר: סליחה על המלים שיוצאות מהלב, ההתנהלות היא לא רצינית, לא מתאים לנו הדבר הזה.
צבי צילקר: תזכרו, בדרום אשדוד קסאם, שלב הבא, אינני יודע מה יהיה.
צבי צילקר: רוצים עוד פעם חיפה, לא רוצים.
צבי צילקר: רוצים עוד פעם קסאמים על אשקלון, לא רוצים, אנחנו נזדקק לזה.
צבי צילקר: לא רק שעובדים עוד שנה וחצי על היציאה הדרומית, התחילו גם עם היציאה המרכזית.
צבי צילקר: הסנטור הזה חיכה בחוץ 40 דקות, לא יכול לעבור עם כל הבטחונות, ועם כל הדברים.
צבי צילקר: ארבעים דקות עד שהוא נכנס לאשדוד, ואז אם קורה משהו.
צבי צילקר: אני לא רוצה להיכנס לרגש, יש חוק צריך לכבד אותו.
צבי צילקר: החוק הזה הוא לא חוק חדש, צריך להזיז אותו.
צבי צילקר: היו שתי מכרזים, אז מה הפקידים הקודמים שהיו לפני שלוש שנים הטעו אותנו?
צבי צילקר: אל תזרקו את הכדור למישהו אחר.
צבי צילקר: יש פרוגרמה מקדמא דנא, יודעים בדיוק מהן שלושת המחלקות הראשונות, יולדות, ילדים, פנימית, וקדימה לעבודה.
צבי צילקר: זה יכול להיות בדורנו.
צבי צילקר: יש לנו הרבה צעירים בגילכם, קוראים לכם נערי האוצר, יש לכם ילדים, והם צריכים טיפול.
צבי צילקר: אנחנו המבוגרים דואגים לנכדים שלנו, לא רק לעצמנו.
צבי צילקר: אנא במטוטא מכם.
סופה לנדבר: ממלא מקום ראש העיר אשדוד, חבר הכנסת בדימוס מר לסרי.
יחיאל לסרי: חברת הכנסת לנדבר, וחבר הכנסת הרב ליצמן, תודה על היוזמה לקיים את הדיון הזה, בכלל מה שאתם עושים למען המאבק שלנו, אתם שותפים מלאים.
יחיאל לסרי: העיתוי של הדיון הוא בזמן יוצא מן הכלל, בן סגירת RFI, לבין דיון בבג"ץ, שאמור היה להיערך ביום חמישי הקרוב.
יחיאל לסרי: ביקשנו לדחות אותו בחודש נוסף, מייד אומר מדוע.
יחיאל לסרי: יש איזשהו פער, יש איזושהי סתירה, בין ההתנהגות של משרד האוצר, לבין חלקים שונים של משרד האוצר.
יחיאל לסרי: מצד אחד מפרסמים RFI, שכוונתו טובה.
יחיאל לסרי: מי מוכן לבנות בית חולים באשדוד, במפרט ובתנאים האלה והאלה.
יחיאל לסרי: מצד שני, מגישים תשובה לבג"ץ שבה אומרים, אנחנו נגד הקמת בית חולים באשדוד, בית חולים באשדוד הוא לא כלכלי, גם מגישים חוות דעת כלכלית של משרד רואי-חשבון, שמסביר מה היו הנזקים הכלכליים לקופת המדינה, כתוצאה מהקמת בית חולים באשדוד.
יחיאל לסרי: יש פה איזושהי סתירה מובנית, היינו שמחים לשמוע מה קשר הסתירה הזאת.
יחיאל לסרי: ביקשנו דחייה של הדיון בבג"ץ, כדי להתכונן מול חוות הדעת הכלכלית הזאת.
יחיאל לסרי: אני כבר יכול לבשר לכם, שאנחנו שכרנו משרד של שמואל סלאבין, שהוא מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, שיעמוד מולכם בבג"ץ בנושא הזה.
יחיאל לסרי: לגבי הבקשה, אם אכן הכוונה רצינית.
יחיאל לסרי: ראש העיר אמר את זה קודם לכן, אנחנו יכולים לומר, שהלו"ז צריך להיות לא יאוחר מסוף פברואר, אז יהיה מכרז מוכן.
יחיאל לסרי: יש את כל התשתית, את כל הנתונים, נעשתה כל עבודת ההכנה, יש RFI, יש גופים שמוכנים לבנות את בית החולים.
יחיאל לסרי: אגב, הם גם מוכנים להתאחד ביניהם כדי לבנות את בית החולים.
יחיאל לסרי: זאת שאלה מעניינת, מה קורה אם כל המציעים אומרים עכשיו, אנחנו מתאחדים לגוף אחד, האם אפשר לוותר על המכרז.
יחיאל לסרי: נניח שהיתה רק הצעה אחת ב-RFI, על פי החוק אפשר לגשת ולחתום עם המציעים, זאת מטרת RFI.
יעקב ליצמן: אתה צודק אדוני.
יעקב ליצמן: רק אם רוצים בית חולים, אם לא רוצים, בטח לא.
יחיאל לסרי: אם רוצים ואם לא רוצים, אפשר.
יחיאל לסרי: לכן גם ב-RFI הכנסתם סעיף מאוד חשוב, שתוצאות RFI לא מחייבות.
יחיאל לסרי: אז למה מפרסמים?
יחיאל לסרי: בכל אופן זאת השאלה הראשונה לגבי הסתירה, הבקשה היא לגבי הלו"ז.
יחיאל לסרי: כמי שעומד בראש מטה מאבק העירוני שלנו, רוצה לספר לכם, שיש מטה מאבק גם ציבורי.
יחיאל לסרי: ראש העיר ואנוכי, והצוות כאן, באים מפגישה איתם, עלינו על דרך של מאבק ציבורי בלתי מתפשר, אתם רואים את התוצאה שלו.
יחיאל לסרי: זה קמפיין, זאת הפגנה שעשינו לא מזמן.
יחיאל לסרי: אנחנו נלך ונחריף את הצעדים ככל שנווכח יותר ויותר, שאין בכוונת האוצר, ממשלת ישראל, מדינת ישראל לקיים את החוק, ולהתקדם באופן מעשי בטווח הקרוב.
יחיאל לסרי: לא בעוד חצי שנה, ולא בעוד שנה לבניית בית חולים.
יחיאל לסרי: אני אומר את זה לא כאיום, אלא כהודעה.
יחיאל לסרי: 235 אלף תושבי אשדוד, לא מוכנים לשתוק יותר, והצעדים יהיו חריפים, עד כדי גרימת נזק כלכלי לקופת המדינה.
יחיאל לסרי: שהדברים יהיו ברורים, ושיירשמו גם כאן בפרוטוקול, בישיבה של בוועדת פניות הציבור.
יחיאל לסרי: אנחנו באים בשם הציבור כולם.
יעקב ליצמן: אני אבקש להזמין את משרד המשפטים לישיבה הבאה, שיסבירו איך יכול להיות שהממשלה עוברת על החוק.
יעקב ליצמן: אם דורשים מאחרים לשמור, צריך לדרוש גם מהממשלה לשמור חוק.
יעקב ליצמן: מילא לא שומעים לבג"ץ, למשל, כמו על המיגון בשדרות, נו.
יעקב ליצמן: אבל חוק, חשבתי שחוק כן צריך לשמור.
יעקב ליצמן: אם משרד המשפטים ישכנע אותי שלא צריך לשמור על חוק, אני אבחר את החוקים שלא צריך לשמור, למה רק את זה יש עוד חוקים.
סופה לנדבר: אנחנו עוברים לדיון.
סופה לנדבר: בפתיחה שלי לא רציתי לדבר על ההיסטוריה, אבל אני רוצה לומר, שבשאילתה שהגשתי, שאלתי מה זאת השורה, לא מחייב.
סופה לנדבר: לי ענו שלא מחייב, זה דבר סטנדרטי, שבעצם בסטנדרטים של המכרז הזה צריכה להיות השורה הזאת, והיא לא מחייבת לשום דבר.
סופה לנדבר: זאת אומרת, לא מחייבת לשאילתה שלי, האמנתי.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס להיסטוריה, ואני לא רוצה להיכנס לרעיון של הקמת שדולה למען אשדוד.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס להפגנות ולשביתות שעשינו, ולא רוצה להיכנס לישיבה מורכבת, כאשר עשינו ישיבה תחת הסיסמה "קום יקום בית חולים באשדוד".
סופה לנדבר: כל חברי הכנסת, וכל השרים, ורוב הבית הזה היו, ראש הממשלה היה באשדוד לא מזמן, לפני מספר חודשים, כאשר המכרז הזה יצא לדרך.
סופה לנדבר: הוא אמר שבעצם הוא לא מבטיח, הוא מקיים, וכך הבנו.
סופה לנדבר: אני מבינה שמהיום ולהבא, תושבי העיר אשדוד לא יהיו מופקרים על ידי ממשלת ישראל, ומדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו בישיבה זאת, נשים את הנקודה למשיכת זמן שהיתה עד כה, אני לא רוצה לאיים.
סופה לנדבר: אם חלילה וחס, זה לא ייצא לפועל, היום אני מחתימה את חברי הבית הזה, חברי הכנסת, נגיש חוק על זה, שפרסונאלית, מי שלא מקיים את החקיקה במדינת ישראל, אם זה השר, אם אלו הפקידים, כל אחד אחראי, אחריות זאת אחריות, כולל המקום שאני לא רוצה לשלוח לשם אף אחד.
סופה לנדבר: רבותי, מי היה במכרז הזה, מי יכול להסביר לנו איך הסתיים ומהם הצעדים הבאים.
סופה לנדבר: אני מצפה ממשרד הבריאות, ממשרד האוצר, ממשרד השיכון, וממינהל מקרקעי ישראל.
סופה לנדבר: הבטחתם לנו, אמרת צבי, וגם הבטיחו לנו שכאשר מכרז RFI יוצא לדרך, זאת תהיה עלות שלילית.
סופה לנדבר: בגלל זה אנחנו הסכמנו, בגלל זה חיפשו שרים בממשלת ישראל, שר השיכון, שר האוצר, שר הבריאות, גם אמרו שהפרוגרמה כבר מוכנה, כך הכריז משרד הבריאות, זאת אומרת, כל המרכיבים שהיו צריכים לצאת ולהיות בדרך לציבור בעיר אשדוד, כבר מוכנים, אני רוצה להבין איפה זה נמצא.
מיקי דור: אכן, כמו שראש העיר אמר, הגיעו שלוש הצעות.
מיקי דור: פעם ראשונה בשבוע שעבר, הבטחנו, ואנחנו נקיים תוך 14 יום, לא נעכב דברים.
מיקי דור: תהיה התייחסות מקצועית, והיא תועבר לוועדה.
מיקי דור: בעוד שבוע, אצלנו לא יהיו עיכובים.
מיקי דור: אצלנו, הכוונה למשרד הבריאות.
מיקי דור: אנחנו בשם משרד הבריאות, הבקשה היתה מוועדת המכרזים, וזה מה שהבטחתי, ואני אקיים.
יעקב ליצמן: הוועדה לא מטעם משרד הבריאות.
מיקי דור: הוועדה ביקשה ממשרד הבריאות לבחון את זה מבחינה מקצועית.
יעקב ליצמן: משרד הבריאות הודיע, שתוך שבוע ימים מהיום גומר את הנושא.
סופה לנדבר: מינהל מקרקעי ישראל, בבקשה.
אלי יקיר: למעט העובדה שהקרקע מופקעת, ואתם צריכים לבטל את ההפקעה.
צבי צילקר: הודענו שביטלנו את זה.
צבי צילקר: רציתם שנכניס עוד סעיף, אנחנו נעשה את זה.
צבי צילקר: ראשית, הייתם צריכים להודיע את זה לפני המכרז.
צבי צילקר: שנית, איך יצאתם בשני מכרזים קודמים, לכל יש לכם תשובות.
אלי יקיר: לכל הטענות שלך את צודקת, יש מצב נתון, הקרקע כרגע מופקעת.
צבי צילקר: אני מצהיר שאין בעיה עם ההפקעה, קיבלתם ערמות של חומר.
יעקב ליצמן: האם אדוני אומר, שלא רק שעברתם על החוק, גם על הנהלים אתם עוברים.
אלי יקיר: חס וחלילה, אנחנו לא עוברים על הנהלים.
יעקב ליצמן: יצאתם למכרז כאשר אין קרקע.
יעקב ליצמן: למה, זה נגד הנהלים.
אלי יקיר: נעשתה טעות בערר, עכשיו הנושא נבדק.
אלי יקיר: והיות והנושא נבדק, והוברר שהקרקע מופקעת.
אלי יקיר: ..
יעקב ליצמן: מתי נודע לך אדוני?
אלי יקיר: לפני שבוע.
יעקב ליצמן: אני מבקש מגברתי היושבת ראש להוציא פרוטוקול של ועדת הכספים.
יעקב ליצמן: נדמה לי שהמינהל הצהיר אז לפני שנה, שאתם הצהרתם אז כבר, לא יודע מי טיפל.
יעקב ליצמן: אני מבטיח לך, שאם אני לא מוצא, אגיד לך טעיתי.
יעקב ליצמן: אבל אם אני מוצא, כמעט בטוח, שהצהרתם אז שהקרקע מופקעת.
אלי יקיר: סביר מאוד להניח שזה באמת מה שנעשה.
יעקב ליצמן: מה פירוש נודע לכם לפני שבוע ימים?
אלי יקיר: חבר הכנסת ליצמן, היות ויצא מכרז, סביר להניח שהמדינה לא ידעה שהקרקע מופקעת.
אלי יקיר: היום אנחנו יודעים שהקרקע מופקעת, צריך לבדוק את זה.
יעקב ליצמן: זה היה הריב בינינו אז בישיבה עם המינהל, נדמה לי עם היועצת המשפטית של המינהל.
חיים אמסלם: הרב ליצמן, לא רק שיד ימין לא יודעת תמיד מה יד שמאל עושה, לפעמים היא גם מרביצה לה.
יעקב ליצמן: מהרגע הזה אתה מטפל.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, אתה מצהיר שזה המכשול האחרון, שאם ראש העיר מסדר לגבי הפקעת הקרקע, נגמרו הבעיות.
יחיאל לסרי: מבחינת המינהל.
יעקב ליצמן: אתה יודע שזה הישג גדול שהוא מדבר בשם המינהל.
יעקב ליצמן: לפני דקה הוא אמר לי, שמישהי אחרת היתה בישיבה, זה רק מראה איך אתם נראים.
צבי צילקר: אולי רק הערה שראוי לבדוק אותה.
צבי צילקר: יצאו שלושה מכרזים על ידי המדינה, שהמינהל שותף אליהם, והם לא בדקו את עצמם באמת בניגוד לחוק, ובניגוד לנוהל תקין, אבל לא זאת הבעיה.
צבי צילקר: בתב"ע המקורית כ-150 דונם בערך, היו מופקעים על ידי העירייה, במקרה הייתי גם מהנדס העיר, וגם ראש העיר.
צבי צילקר: ביקשו מהמינהל להחזיר את הקרקע, הם אמרו, כשתרצו בית חולים, אז תקבלו את הקרקע, הקרקע היתה מופקעת לצרכי בית חולים.
צבי צילקר: החזרנו את הקרקע, הודענו שאנחנו מחזירים את הקרקע.
צבי צילקר: הודיעו לנו עוד פעם, יש לנו ערימה של מכתבים, שאנחנו אומרים שהחזרנו, והחזרנו.
צבי צילקר: אמרו שיש סעיף, אני לא יודע אם זה בגבולות של רישום, או משהו שצריך להתפרסם.
צבי צילקר: אני מודיע פה, ואני מצהיר בשם כל חבריי לעירייה, אין שום בעיה, מבחינת החזרת הקרקע למינהל, אין פה שום תרגיל, להיפך.
אלי יקיר: מאוד פשוט לבטל את ההפקעה.
צבי צילקר: אני מודיע לך, קיבלתי מכתבים מאיתנו שההפקעה מבוטלת.
צבי צילקר: אתה רוצה שמחר אני אציף את הוועדה במכתבים, תקבל אותם.
אלי יקיר: תציף אותי, עוד לא ראיתי מכתב.
צבי צילקר: ישנם מכתבים כאלה.
צבי צילקר: אם יש לכם פאקס קרוב, אפשר לקבל בפאקס את המכתבים.
יצחק גלנטי: אם צריך לחתום מחדש, אין בעיה.
יעקב ליצמן: נבדוק.
יעקב ליצמן: לפי היחס שלך, נראה לי, ואני מרשה לעצמי לומר, שחברי הוועדה יידעו, בלאו הכי לא יקום ולא יהיה, מה איכפת לי שידברו, תביא למה לא.
יעקב ליצמן: אין, יש - יש, אין.
אלי יקיר: למה, אתה בוחן כליות ולב?
יעקב ליצמן: אני לא יכול.
יעקב ליצמן: אבל אני רואה שש שנות דיונים בכנסת בועדת כספים, כולל חוק שלא מקיימים, אז מה אני צריך לחשוב על זה?
אלי יקיר: הזמנת אותי כדי לקדם את הנושא.
אלי יקיר: אני אומר שמבחינת המינהל זה מהווה מכשול.
יעקב ליצמן: אני באמת מכבד אותך, אבל קודמיך שהיו כאן, אמרו לי אותו דבר.
יחיאל לסרי: איך פותרים את המכשול הזה?
אלי יקיר: אתם הפקעתם, לא אנחנו הפקענו.
אלי יקיר: ביטול ההפקעה צריך לבוא ממכם.
יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, יש.
צבי צילקר: אם צריך לעשות משהו, ייעשה.
צבי צילקר: יש פה שלושה חברי עירייה, משלוש סיעות.
יצחק גלנטי: זה ממש לא מכשול.
אלי יקיר: מבחינת המינהל, המכשול העיקרי הוסר.
אודי שושן: תרשו לי לעשות סדר בביטויים, ובדברים שנזרקו פה, על מנת שכולנו נבין לפחות את אותה שפה שאנחנו מדברים.
אודי שושן: קודם כל אני מצטער שאתם מרגישים בצורה שאתם מרגישים.
אודי שושן: אין לאף אחד כוונה לא לקיים חוק כזה או אחר, וההיפך הוא הנכון.
אודי שושן: רק מה, אתם לא רוצים שאנחנו נשב פה, ואנחנו לא רוצים שאנחנו נשב פה, ובעוד חמש שנים ניתן לכם הסברים מלומדים ומנותחים מבחינה כלכלית, למה המכרז נכשל, או למה בית החולים שלכאורה לא הצליחו להרים אותו, או למה בית החולים בעוד עשר שנים יהיה גרעוני, ויהיו לו השלכות כאלה ואחרות על תחום הבריאות בכל אזור הדרום.
אודי שושן: דבר ראשון, אנחנו פועלים, ופעלנו, ונמשיך לפעול על פי החוק.
יעקב ליצמן: על איזה חוק?
יעקב ליצמן: האם אדוני אומר לפרוטוקול כאן, שאתה מקיים את החוק של חברת הכנסת סופה לנדבר, שחוקקה בכנסת?
אודי שושן: בוודאי שאנחנו מקיימים את החוק.
יעקב ליצמן: האם קיים בית חולים באשדוד, אולי קם, שאנחנו לא יודעים.
יעקב ליצמן: בשערי צדק שמעתי.
יעקב ליצמן: איך אפשר לקיים חוק כאשר אין בית חולים?
צבי צילקר: האם מאיר שטרית כמו שהוא מאחד את לוד ורמלה, יאחד את רחובות, אשקלון, ואשדוד בעיר אחת, איך יכולים לעשות דבר כזה?
יעקב ליצמן: אני מזהיר לפרוטוקול, ראש העיר שלא יעז להגיד שוב פעם, כי מאיר שטרית יעשה את זה.