GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גת: פתרון אחד, לפני שבכלל עזבת את ישראל אתה יכול לקנות אצלנו ביטוח שכשתחזור כבר יתן לך כיסוי.
אילן גת: פעם שניה לאנשים ששוהים בחו"ל ורוצים לשלם פחות מהשמונת אלפים חמש מאות חמישים, אנחנו מציעים את זה בשלושים ארבעים אחוז מהעלות הזאת.
אילן גת: ופעם שלישית לאנשים שכבר נחתו היום וצריכים ביטוח אנחנו גם מציעים עלות, אמנם יותר יקרה, של מאה דולר לחודש, אבל עדיין זה פתרון שאפשר לחיות אתו.
אילן גת: הבעיה היחידה, וזה חשוב לדעת, זה אותם אנשים שבאו לישראל לקבל טיפול רפואי מאוד יקר.
אילן גת: אנשים כאלה אנחנו לא נקבל לביטוח, קופות החולים לא יקבלו וביטוח לאומי לא יאשר.
אילן גת: וזאת הבעיה המרכזית של התיקון הזה, אותם אנשים חולים שצריכים לחזור לישראל לקבל טיפול רפואי מיידי.
אילן גת: כל שאר האנשים יש להם פתרון כזה או אחר, טוב יותר, טוב פחות.
סופה לנדבר: יש אנשים ששומרים קשר עם המדינה, עם יהודים שנמצאים במקום הזה, אין להם בעיה, הם מכירים את הסיפור.
אבישי גלי: אני נתקלתי באנשים, אבל שוב, אנשים שהיה להם ביטוח בחו"ל, וכאשר הם הגיעו ארצה, או לפני שהם הגיעו ארצה וביררו, והעניין של השישה חודשים כלל לא היה אקטואלי, מה הם עשו, הם עשו בחברת ביטוח שלהם, בחו"ל, שכל הזמן היו מבוטחים, הם עשו ביטוח נושאים לחו"ל, כאשר ישראל היתה החו"ל שלהם.
אבישי גלי: ואז כאן הם היו מקבלים את השרות הרפואי, משלמים, ושולחים את הקבלות.
סופה לנדבר: אני לפני כמה ימים דיברתי עם משפחה יהודיה שרצתה לחזור ארצה מקנדה ולא יכולה לחזור מפני שעבור כל בנאדם היא צריכה לשלם כמעט אלפיים דולר והיא אומרת אני רוצה ואני לא יכולה.
אבישי גלי: אבל אם יש לה את הביטוח בקנדה היא ממשיכה אותו, הביטוח הרגיל שלה בקנדה,
סופה לנדבר: היא רצתה לחזור ולקבל כאן ביטוח בריאות.
אבישי גלי: אבל היא היתה יכולה להרוויח את חודשי ההמתנה על ידי כך שהיא ממשיכה את הביטוח הרגיל שלה מעשר שנים בקנדה,
סופה לנדבר: אנחנו מכירים ויודעים שמצרפת ומאמריקה ומקנדה ועוד כמה מדינות אנשים שמחליטים לא רוצים לחזור, הרי אנחנו יודעים, ואנחנו גם יודעים שמי שרוצה לחזור ואנחנו מסוגלים להחזיר אותו זה אנשים קצת חלשים, שלא הצליחו שם, או רוצים מכמה סיבות, ואנחנו רוצים אותם כאן, ואנחנו העם היהודי שאנחנו רוצים אותם כאן, ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי שיחזרו הביתה.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו נשקול לעשות תיקון בחקיקה הקודמת, בחקיקה הנוכחית, תיקון החוק שקיים.
סופה לנדבר: אני כן נפגשתי אתך ואני חושבת שאנחנו הגענו לאיזו שהיא הבנה, ובכל זאת ועדת פניות ציבור ממליצה להקים ועדת חריגים שתהיה מוקמת מנציגי משרדים: משרד הבריאות, משרד הקליטה, קופות חולים ומוסד לביטוח לאומי, אשר יחד יקבעו מחלות שיטפלו בהן, שמחלות האלו לא סובלות דחייה.
סופה לנדבר: קיימת סכנה לחיים של חולים במידה ולא יטופלו באופן מיידי.
סופה לנדבר: במקרים כאלה תקבע הוועדה כי תושב שיקבל טיפול מייד, ללא צורך בתקופת המתנה שמחייבת אותו לפי החוק.
סופה לנדבר: כמו כן תקבע הוועדה כי מטופל תושב חוזר יהיה חייב לשהות תקופה מסויימת בארץ ללא זכות יציאה ממנה.
סופה לנדבר: במידה שירצה לצאת מהארץ יחוייב במלוא העלות של הטיפול שהוא קיבל במדינת ישראל.
סופה לנדבר: רבותיי, תסתכלו, איך היה קודם, לכל התושבים שחוזרים הם כולם מייד רצים לביטוח לאומי ולמערכת כדי לקבל טיפולים?
סופה לנדבר: תגיד מה צריכה לעשות משפחה של אותו סטודנט שחזר מגרמניה וצריך לחכות חצי שנה.
סופה לנדבר: הוא מסוגל לחכות חצי שנה?
סופה לנדבר: מה צריכה לעשות משפחה.
נתן סמוך: היום במסגרת סעיף 58 יש הסדר שהוא הסדר ממצה.
נתן סמוך: אנחנו כתבנו את ההסדר הזה כהסדר ממצה, עם הקלה מאוד משמעותית בדרישות.
נתן סמוך: שלא בוועדה יאשימו אותנו שאנחנו מרוקנים את הסעיף מתוכנו.
נתן סמוך: המדינה לא תוכל לקחת כסף ממקורות החוק שלמעשה חתומים היום בפנינו על פי החוק ולהעביר אותו לידיים פרטיות בגלל שיש ועדת חריגים על פי החלטה והמלצה ואנחנו מאוד מכבדים אותה, כזאת או אחרת של הוועדה.
נתן סמוך: זה יחייב תיקון חקיקה להערכתי.
נתן סמוך: אני אומר את זה דווקא בתור אדם שאני חושב שדי שיתף פעולה עם משרד הקליטה לקידום הצעת החוק המיטיבה.
נתן סמוך: להערכתי הממשלה לא תלך לכיוון הזה, ואני מציע שלפני שגם נציגי ממשלה דנים בנושאים האלה, אני חושב שכדאי לקיים איזה שהוא דיון בין משרדי על סמך המלצה של גבירתי.
נתן סמוך: המלצה של גבירתי מחייבת אותנו לשקול את הדברים ואנחנו נעשה את זה.
נתן סמוך: אנחנו לא יכולים להתחייב לקיים את זה ללא תיקון חקיקה.
נתן סמוך: להערכתי תיקון החקיקה הזה הממשלה לא תתמוך בו.
נתן סמוך: זאת הערכתי.
דניאל אלקיים: יש לי הערה.
דניאל אלקיים: אני ישבתי איתך וקיבלנו החלטות.
סופה לנדבר: זאת החלטה של ועדה, נכון.
סופה לנדבר: אנחנו דיברנו על מצב הנדון והוא הסביר לי את המצב הקיים ואני הסברתי לו את המקרים שאני נתקלתי בהם.
סופה לנדבר: במקרים של מחלות שאינן מצריכות טיפול דחוף ומיידי המוסד לביטוח לאומי יאפשר לשלם תשלום חד פעמי של חוב שהצטבר למוסד ואז יהיה צורך בתקופת המתנה לקבלת טיפול.
סופה לנדבר: במקרה הזה גם מחוייב תושב להישאר תקופה מסויימת בארץ, ובמידה שירצה לעזוב יחוייב במלוא עלות הטיפול.
סופה לנדבר: אני חושבת שאני אמליץ לכל קופות החולים לנהוג כפי שנוהגת קופת חולים מכבי ולעקוב אחרי מבוטחים שלהם, ברגע שהם מאבדים את הזכויות של תושב להציע להם להמשיך להיות חברים בקופה על ידי תשלום דמי חבר חודשי או שנתי.
סופה לנדבר: להמליץ לקופות חולים להגדיל את הגיל שבו ניתן לרכוש ביטוח רפואי במקרה של תושב חוזר, ואני ממליצה להגביר את המודעות של אנשים, אני חושבת שלחלק מהאנשים באמת אתה צודק, חסרה מודעות, ואז אם חמישים אלף מתוך מאתיים עשרים מכירים את החקיקה הזאת, התיקון לחוק הקיים, אז אני חושבת שאנחנו נמצאים מול הבעיה ואנחנו צריכים לפתור את הבעיה הזאת בהסברה.
סופה לנדבר: אז להגביר את ההסברה בגלל שאנחנו נתקלים במקרים אנושיים שאני חושבת שאתה לא מסכים למלים שלי שאנחנו אכזריים אבל אני לא מצאתי בלקסיקון שלי מלה אחרת, בגלל שכאשר יש מקרה זה או אחר שכולנו נתקלנו ואנחנו אומרים אין מה לעשות אז אנחנו אומרים שדין המוות עומד מול הבן-אדם.
סופה לנדבר: ואני לא מסכימה לדבר הזה.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו נשקול לעשות תיקון בחקיקה הזאת בגלל שאני רואה שאחרת אנחנו לא נצא מהפלונטר הזה, ולהקים ועדת חריגים.
סופה לנדבר: אנחנו נתחיל.
סופה לנדבר: אני מברכת אתכם שעשיתם מאמץ להגיע, אני גם מברכת אתכם שעשיתם מאמץ מעבר ואני מקווה שאנחנו נפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שאני מודאגת מהמצב שבעצם בתחקרי שלנו אנחנו עשינו תחקיר ובעצם מספר דרי הרחוב גדל משנת 2000 עד 2005 מ- 908 עד 2505, זאת אומרת, ב- 176 אחוז.
סופה לנדבר: זה מה שבעצם אתם תקבלו את הנתונים.
סופה לנדבר: וההקצבה במקום לגדות ב- 176 אחוז כמו שזה צריך להיות גדלה רק ב- 15 וחצי אחוז וההקצבה בממוצע מינוס 52 אחוז שזה מצב לא נכון, לא בסדר ואנחנו כועדה מתנגדים לכך.
סופה לנדבר: אני חשובת שאחרי פגרה, אחרי שאנחנו נפתור את הבעיה הספציפית של גן חיים אני מקווה אנחנו נצטרך לפתור בעיה כללית ואם אנחנו נצטרך לעשות ועדה משותפת עם ועדת הכספים אנחנו נעשה את זה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לחזור לכל הדברים שאנחנו דיברנו לפני מספר ימים.
סופה לנדבר: רבותיי, לפני מספר ימים קיבלנו פנייה של העמותה "גן חיים" שבעצם החוב המצטבר שלהם השנה 200 אלף ₪ שהאנשים האלו פתחו עמותה ופתחו בית, ניתן להגיד בית, לאנשים שבעצם זקוקים, אנחנו גם שמענו כאן את הדברים, אנחנו פשוט שמענו מקרים שקורעים את הלב, היה כאן בן אדם, אם אתם זוכרים, שהוא סיפר לנו שלפני מספר שנים, כאשר הוא התקבל לעמותה, היה עולה חדש שהגיע בתוכנית של הסוכנות, תוכנית לאנשים בודדים שכאלו יש להם כאן לא אי בודד והם לא נמצאים לבד בעולם, שיקבלו אותם אבל התברר שלא קיבלו אותו והוא הידרדר למצב של רחוב ועבר מצומת לצומת והמצב שלו היה מאד קשה, הוא נכנס לבית חולים לניתוח לב פתוח, והאדם הזה כאשר היו צריכים להוציא אותו מבית חולים אמר, את הכלבים לא מוציאים החוצה במצב כזה.
סופה לנדבר: היה חורף והיה קר והיה מצב קשה מאד ואז המצב שלו הידרדר, כנראה בן אדם עבר ניתוח לב פתוח, לקחו אותו לבית החולים ישירות מהכנסת.
סופה לנדבר: למה אני מספרת את הסיפור?
סופה לנדבר: בגלל שבעצם הוא כל כך נגע בליבי, בלב של כולנו אבל בן אדם אמר, שאני היום לא מסוגל לצאת מהבית הזה, אין לי בית אחר וזה הבית שלי ואני ראיתי אותו לפני שנתיים ואני ראיתי אותו היום, הוא אחר ממה שהם קיבלו אותו.
סופה לנדבר: הם קיבלו אותו במצב של אותם אנשים דרי רחוב והוא חזר לחיים.
סופה לנדבר: אני רוצה לפנות למשרד הקליטה, שרה, אנחנו קראנו שבעצם משרד הקליטה במשך לפי החלטה של מנכ"ל לשעבר, רונן פלוטשר, ההחלטה שלו היתה להעביר עד שנת 2002 למשרד הרווחה תקציב שנתי למשרד רווחה, בסך הכל חצי מיליון ומאז הופסקו ההעברות ממשרד הקליטה.
סופה לנדבר: אנחנו כאן בועדה גילינו שבתוך כמעט 4000 איש שנמצאים בטיפול של משרד הרווחה, 80 אחוז הם עולים ממדינות חבר העמים.
סופה לנדבר: זאת אומרת, אנחנו נבקש שתשקלו שוב לחזור לאותן הקצבות בגלל שאם עולה חדש לא נקלט בארץ והמצב שלו הידרדר לרחוב, לצומת, לנדבות, לאלכוהול ולסמים, אני חושבת שטוב תעשו אם תשקלו שוב שזה הכספים שאתם תצטרכו למצוא אותם בכיס של משרד הקליטה.
סופה לנדבר: כדי בעצם שהאנשים האלו יוכלו לקבל טיפול.
סופה לנדבר: אנחנו מצאנו שדרי רחוב שנמצאים ובוחרים לגור בהוסטלים לתקופה של מעל שנה, הם לא ממשים את הסיוע בשכר דירה.
סופה לנדבר: אנחנו חושבים שאתם צריכים לשקול לתת אפשרות לבני אדם שאם הוא שנה, שנתיים, גר בבית הזה אין סיכוי שהוא יעבור לשכירות אז במקום לצבור את הכספים האלו, אתם צריכים לשקול לשחרר את הכספים ולתת לאנשים להשתמש בכספים האלו בגלל שאלו כספים לשכירות ולא טוב שהם נמצאים במשרד השיכון כאשר דייר יכול לקבל 1044 שקלים, לדעתי ניתן להעביר את הכספים האלו לדיירי רחוב אחרי תקופה של שנה, פלוס לתת להם אפשרות להשתמש בכסף שההוסטל בעצם יהיה שכר דירה, זה 12 אלף שקל עבור שנה, 24 אלף שקל עבור שנתיים, זה כסף שיישאר לשימוש בגלל שהמצב הוא לא טוב.
סופה לנדבר: אנחנו נתחיל ממשרד השיכון.
בת שבע  גורדון: כפי שנאמר בשיחה שלך שהתנהלה עם מר ישראל שוורץ, סמנכ"ל בכיר לאיכלוס .
בת שבע  גורדון: דרי רחוב, משרד השיכון נותן סיוע למי שהוגדר כדר רחוב ובואו נתחיל מהתנאי הבסיסי.
בת שבע  גורדון: דר רחוב זה מי שגר ברחוב או בגנים ציבוריים או בבתים נטושים לפחות חודש ימים.
בת שבע  גורדון: המשרד שלנו נותן סיוע למשך 24 חודשים בסך 1044 שקלים גם אם מדובר בדיירים שהם בעלי דירה לשעבר, שלפי החלטת הממשלה, אנחנו מאשרים סיוע בשכר דירה ליחידים מגיל 55 ויותר שהם חסרי דירה.
בת שבע  גורדון: ופה, מכיוון שמדובר באוכלוסייה הזו שבאמת זקוקה לסיוע של המשרד, אנחנו מאשרים להם סיוע גבוה פי 2 למרות שבעבר הם היו בעלי דירה.
סופה לנדבר: פי 2 זאת אומרת איזה סכום?
בת שבע גורדון: 1044 שקלים כאשר יחידים בודדים בגיל 55 מקבלים פחות, זה בערך 550 שקלים.
בת שבע גורדון: אנחנו לא מעבירים סיוע בשכר דירה למוסדות אלא הרווחה אבל אני יושבת כאן ואני אשמע את התגובה של כל אחד ואחד.
בת שבע גורדון: אנחנו נבדוק את הבקשה במגמה חיובית, כפוף ליכולות שלנו וכמובן לבדיקה שתיערך מול משרד האוצר ומשרד הרווחה.
שרה כהן: משרד הקליטה בהחלט ראה את עצמו שותף אמיתי בכל מה שקשור לטיפול בדרי הרחוב החל מהשלב שבעצם בעקבות גל העלייה צופה המדינה לראשונה בבעיה של דרות רחוב שלא היתה לפני כן.
שרה כהן: ההחלטה דאז ושוב, אני מציינת ברמה של החלטות של מנכ"לים היתה של מנכ"ל משרד הקליטה דאז, אפרים כהן מול מנכ"ל משרד הרווחה דאז, בן שושן, שהיתה אז החלטה שהמשרד שלנו יקצה תקציב לטובת בעצם שיפוץ בית שהוקם לראשונה, שיפוץ וציוד של בית שהוקם לראשונה בפתח תקווה לדרי רחוב.
שרה כהן: מאז שוב, בהסכמות בין המנכ"לים היתה התחייבות של משרד הקליטה להקצאה של חצי מיליון שקל באופן שוטף מזה שנים די לפחות כקרוב ל- 10 שנים להקצאה של חצי מיליון שקל רק לטובת בעצם טיפול בדרי רחוב במסגרות שונות.
שרה כהן: וזה בנוסף בעצם לסיוע שהמשרד נותן באופן שוטף לעולים כחלק מהזכאויות שלהם, אנחנו גם קיצרנו הליכים בהנפקה של תעודות, בסיוע בדמי קיום לנתמך בחצי השנה השניה לעליה, בסיוע בקרן מנהל מחוז, כל מה שניתן היה לתת וכולל גם פתרונות דיור בהחלט בעדיפות באותם מקרים שאפשר היה בעצם להביא לשיקום של האדם במסגרת של פתרון דיור.
שרה כהן: בשנת 2002 היתה החלטה שקיבל אותה מנכ"ל משרד הקליטה דאז והטיעון היה שמשרד הקליטה, שני טיעונים מרכזיים היו, לפחות ממה שנמסר לי על ידו באותה תקופה.
שרה כהן: האחד שמדובר כאן באנשים שבחלקם הגדול הם כבר שוהים זמן ממושך בארץ, 10 שנים, 12 שנים בארץ ואי אפשר כבר לבוא ולקרוא להם עולים לפי ההגדרות המקובלות של משרד הקליטה.
שרה כהן: אני לא מדברת על פתרון דיורי כי הנושא של טיפול בדרי רחוב זה לא פתרון דיור, אנחנו מדברים על התייחסות לצרכים טיפוליים של אדם ולא למענה שהוא מענה דיורי כי מענה דיורי אפשר היה לתת את זה לאורך תקופת הזכאות, אף אחד לא מנע את האפשרות לקבל גם פתרון דיור אם הוא נכנס למהלך הרגיל של פתרון דיור.
שרה כהן: אני מדברת כאן ברמה של טיפול שהוא טיפול באוכלוסייה עצמה.
שרה כהן: הדבר השני שבע
שרה כהן: צם היה זה באותה תקופה והתקשינו מאד להתמודד עם הטיעון הזה שמדובר כאן בעצם במיכסות לסידור מוסדי.
שרה כהן: זאת אומרת, כי מרבית הכסף שמשרד הקליטה העביר הלך בעצם לטובת השהייה של דרי הרחוב בבית החולים קריית שלמה.
שרה כהן: זה היה על מכסות.
שרה כהן: וחלק מהטיעון היה שכמו שיש מכסות למפדרים ויש מכסות למוסדות שונים, ויש מכסות וקודים גם בבתי אבות אז למה לנושא של דרי רחוב אין קודים מסודרים או מכסות מסודרות שהמדינה דואגת לסידור מוסדי לאורך זמן כשם שקיים לגבי קליינטורה אחרת.
שרה כהן: האמירה היתה ובהקשר אליה קשה מאד למצוא כרגע טיעונים שהם יצדדו בכיוון של העברה נוספת של תקציב שהוא היה תקציב מאד אקראי כי בסופו של דבר זה כאילו התווסף לסל המקורות שמשרד הרווחה לצערו לא קיבל באמצעות הקצאה מהאוצר שהוא היה חלק מתוך הכסף שמיועד לטיפול בדרי רחוב והטיעון שהוא טיעון שלדעתי עדיין בעינו עומד זה למה לטובת דרי רחוב אי אפשר להשיג באמצעות הקצאה מסודרת של אוצר המדינה כשם שנותנים תקציב עבור שהייה בבתי אבות, כשם שנותנים תקציב עבור מוסדות סיעודיים, כי בכל מקום אי אפשר להתעלם מהעובדה שהעולים מהווים יותר מ- 50 אחוז מהאוכלוסייה, אז מה?
שרה כהן: אנחנו נדרשים כרגע לשלם עבור מכסות לבתי אבות או במוסדות סיעודיים שיש שם עולים?
סופה לנדבר: קודם כל אני לא מבינה למה בכל זאת הפסקתם את ההחלטה?
שרה כהן: כי זו היתה החלטה של המנכ"ל דאז, אני בדיוק הסברתי את זה.
סופה לנדבר: אתם כנראה לא לקחתם בחשבון את הסקר שנערך כאן בועדה, ואני חושבת שטוב תעשו אם תיקחו את המחקר הזה ותעבירו אותו לשר.
סופה לנדבר: אני דיברתי עם השר והוא אמר שאחרי שהוא יקבל את המכתב שלי הוא יצטרך לתת תשובה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה לא מוריד ממשרד הרווחה אבל כל זאת, אם ב- 176 אחוז גדל מספר דיירי הרחוב משנת 2000 עד 2005, זה מדבר על משהו.
סופה לנדבר: ואם בתוך המספר של אנשים שהם חסרי דיור ונמצאים במצב אנושי שאני קשה לי אפילו לתאר אותו, יש מספר גדול של אותם אנשים שהם מוגדרים כעולים חדשים.
סופה לנדבר: את לא היית בישיבה הקודמת והיה כאן רופא שהוא לא כל כך הרבה שנים בארץ, רופא מרדים שהוא סיפר לנו סיפור שהוא לפי ההגדרה של משרד הקליטה הוא עולה חדש.
סופה לנדבר: הוא נכנס אחרי שנה קיבל רשיון, עבר את כל המבחנים, נכנס לבית חולים, זרקו אותו מבית חולים אחד, זרקו אותו מבית חולים השני והוא נשאר ברחוב ובן אדם ישב כאן ואני חושבת שאנחנו כולנו אנשים חזקים אבל קשה היה לא להוציא את הדמעות.
סופה לנדבר: פשוט קשה לתאר את הסיפור.
סופה לנדבר: אז אם הוא לא נקלט בארץ אני חושבת שטבעי מאד שמשרד הקליטה, אני עכשיו לא מדברת על מכסות ואני לא מדברת על דברים אחרים, אנחנו כולנו שותפים והמצב שלא היה בארץ והיום יש 3000 פלוס איש, זה מצב שהוא לא צריך להיות כאן.
סופה לנדבר: אני זוכרת שאז הייתי חברת מועצת העיר אשדוד, נשלחתי ללדיספולי וכאשר עמדי שם באולמות שהיו שם מאות ואלפי אנשים ואנחנו אמרנו להם, אל תיסעו לאמריקה, אל תיסעו לקנדה, תגיעו לכאן, מה שיש שם אין במדינת ישראל, אנחנו כולנו עם אחד ואנחנו כולנו דאגה על כל בן אדם ופה יש 3000 איש ואנחנו לא דואגים למצב.
סופה לנדבר: זה מצב שהידרדר, שיצא מהפסים ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות יחד.
סופה לנדבר: כל אחד יעשה משהו, מאמץ קטן ואנחנו נעבור את הבעיה הזאת.
שרה כהן: אני מקבלת את זה כיוון לאורך עבודתי בכל התחומים שאני עוסקת בהם מבחינתי מדובר כאן בשותפויות שהן שותפות אמיתיות, בכל אופן וזה לא שיש כאן איזה שהיא נסיגה חד צדדית מהמעורבות שלנו, אנחנו מתקצבים את כל הפעילות של העובדת הסוציאלית דוברת הרוסית בתל אביב, ביחידה לדרי רחוב, אנחנו שותפים בגלגל בירושלים ואנחנו גם הגשנו בקשה שאושרה וממתין תקציב של 600 אלף שקל מעזבונות המדינה לטובת מענה חדש של בית לחיים שהיתה פנייה שלנו לעזבונות המדינה ואושר לנו תקציב שהוא חלק מסל המקורות כרגע עבור הקמה של בית לחיים לדרי רחוב שהם לא בני שיקום.
שרה כהן: אבל הנקודה היא כאן שמה שאני אומרת הוא זה שבעצם יוצא כאילו שבאים כרגע באיזה שהוא סוג של אמירה, הפסקתם משרד הקליטה הספיק את התקצוב שבעצם מישהו צריך לבוא כרגע באיזה שהיא אמירה ומדוע אין כאן הקצאה שיטתית של מכסות עבור שהייה של דרי רחוב כי אז אנחנו ניתן עוד כחצי מיליון כשם שנתנו לדוגמא, אז ניתן עוד חודש של שהייה זה לא מביא את הפתרון.
סופה לנדבר: אני פשוט עומדת כאן חברת אונים כאשר מגיעים לכאן אנשים שמייצגים את העמותה שהם בעצמם עולים חדשים וכאשר חוב של מדינה 200 אלף שקל הם צריכים לקחת הלוואת כדי להחזיק את האנשים כי אישית הם כבר קשורים לאנשים.
סופה לנדבר: אז אני אומרת שמשרד הקליטה אם אתם רוצים לטפל נקודתית אז תיקחו את הנתונים החדשים.
שרה כהן: משרד הקליטה לא מטפל בהוסטלים ולא אחראי גם מיניסטריאלית לטיפול בהוסטלים ובדרי רחוב.
שרה כהן: מה שהעמותה יכולה לעשות באופן שהמערכת שלנו פועלת זה להגיש בקשה לועדת התמיכות של המשרד ולקבל בהתאם לקריטריונים סיוע לפי מה שועדת התמיכות קובעת.
שרה כהן: אבל אני רוצה זה כאילו לבוא ולהגיד למשרד הקליטה, יש כאן אחריות מיניסטריאלית מאד ג בורה.
שרה כהן: אין לנו אחריות כרגע על החזקה של אנשים במסגרות שהם מסגרות של הוסטלים שהם טיפוליים.
שרה כהן: לדוגמא, יש ילדים במרכזי חירות שהם 50 אחוז מהילדים שמוצאים מהבתים, הם ילדים של עולים ואנחנו לא מחזיקים אותם.
שרה כהן: אנחנו לא מחזיקים אנשים במסגרות סיעודיות.
רוברט אילטוב: עם כל הכבוד, יש שם עולים חדשים ואנחנו לא ניתן לכם להתנער מהאחריות הזאת.
שרה כהן: איש לא מתנער מהאחריות.
שרה כהן: אנחנו באים ואומרים שכשם שבמדינת ישראל לא נקבע שמשרד הקליטה אחרי לדוגמא על מסגרות סיעודיות למשל שמשרד הבריאות אחראי עליהם ויש בהן עולים ואנחנו לא נדרשים במתן קוד למסגרת סיעודית ולא נדרשים לקודים למפגרים ולא מתבקשים לקודים של חוסים למיניהם במוסדות למיניהם, מה השוני כאן דווקא בדרי רחוב אל מול מסגרות מוסדיות אחרות .
רוברט אילטוב: לא נתתם שקל אחד לנושא הזה.
רוברט אילטוב: לא טיפלתם בזה.
שרה כהן: עבור מה?
רוברט אילטוב: עבור דיירי רחוב.
שרה כהן: אנחנו השתתפנו, נתנו השתתפות.
שרה כהן: מה שאני באה ואומרת שהתקבלה החלטה שהיא החלטה שהיתה של מנכ"ל המשרד דאז, אני מבחינתי.
רוברט אילטוב: אז תעבירו למנכ"ל של היום את הדרישה שלנו וזהו.
שרה כהן: צריך להבין שיש כאן משהו שהוא יותר איזה שהוא משהו משונה.
רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד לך, היתה מתכונת מסוימת שאתם השתתפתם או שילמתם, לא משנה איך אנחנו נקרא לזה ותחזרו לזה.
רוברט אילטוב: כי זה עולים חדשים.
רוברט אילטוב: אם יש בעיה עם משרדים אחרים אנחנו מוכנים לבדוק את זבה, להעלות את זה בועדות הרלבנטיות, לדבר עם השרים אבל מה שאתם השתתפתם כמשרד לקליטת העלייה וחשבתם שזה נכון להשתתף כי זה עולים חדשים, אנחנו מבקשים, תחזירו את התקציבים האלה כי זו החלטה לא פוליטית היתה, זו היתה החלטה מקצועית ואני חושב שזו החלטה לא נכונה.
רוברט אילטוב: כי אתם שילמתם והשתתפתם ויש צורך להמשיך ולהשתתף כי זה אותם אנשים, אותם עולים חדשים.
שרה כהן: אני אעביר את המסר חזרה למשרד.
שרה כהן: ואני אעביר את זה למנכ"לית המשרד, הנקודה היא כאן החצי מיליון ששל של ההשתתפות דאז הוא רק חלק מתוך סל המקורות.
שרה כהן: יש בעיה אינהרנטית שהנושא אינו מתוקצב באופן ראוי את ההיקפים שלו, זו הבעיה, לא אם אנחנו ניתן עוד חצי מיליון או מיליון, זאת הבעיה.
סופה לנדבר: מה שהוא אומר שמשרד הקליטה, המנדט שלו לקלוט את העולים במדינת ישראל, אם יש ליקוי כל כך גדול שבזמן של כמה שנים מספר דיירי רחוב גדל ב- 176 אחוז אנחנו מביאים את האצבע המאשימה לא אל העיריות, ולא במשרד רווחה ולא במשרד השיכון שהם היום משתתפים, ולא במשרד האוצר, אנחנו מביאים את האצבע המאשימה למשרד הקליטה.
סופה לנדבר: זה מנדט של משרד הקליטה לקלוט את האנשים ואם אנשים שהגיעו עם תואר שני ושלישי ואנשים הידרדרו למצב שהם היום מבקשים נדבות יש פה ליקוי אחד גדול ולא משנה אם זה משרד כזה או אחר וגם לא להעביר את זה ממשרד למשרד.
סופה לנדבר: אני אמרתי בהתחלה, בואו נעשה את זה במשותף, אני לא יכולה להגיד עיריית אשקלון, עיריית אשדוד, עירייה זו או עירייה אחרת, אני יכולה להגיד זה לא משרד זה ולא משרד אחר, אני אומרת שאתם צריכים לחזור למתכונת שאם זה היה חצי מיליון והיום מספר גדל ב- 176 אחוז ש- 80 אחוז מהם עולים ממדינות חבר העמים, קרה כאן משהו רבותיי ואתם צריכים לבדוק במשרד.
סופה לנדבר: תעבירי את זה למנכ"לית, תעבירי את זה לשר, אנחנו גם הערנו להם מכתבים ואנחנו מבקשים לחזור ולא רק לחזור בחצי מיליון אלא לחזור בסכום כסף שהוא שווה בהגדלה של מספר האנשים.
רוברט אילטוב: עם זאת, מה שאנחנו היינו רוצים לבקש, אנחנו מבינים שזה לא רק פרויקט של משרד הקליטה, יש אחריות של משרד הרווחה ומשרד השיכון וזה ברור וגם עיריות ומשרד הפנים אז אנחנו מבקשים שתאם תתייחסו לנושא הזה, איך אתם רואים את זה ואנחנו נשמח לפנות לגורמים הרלבנטיים ולדרוש גם את ההשתתפות שלהם.
רוברט אילטוב: זה לא ייתכן שאנשים שיש להם את אותם הזכויות של אותם האזרחים, נזרקים החוצה, אף אחד לא מטפל בהם וכל אחד מתנער מאחריות.
רוברט אילטוב: לכולם יש פה אחריות משותפת.
שרה כהן: ההתנערות היחידה מאחריות כאן היא התנערות שהנושא אינו מתוקצב באופן ראוי על ידי משרד האוצר.
שרה כהן: יש כאן שותפות מקצועית של שורה אנשים שנמצאים כאן.
שרה כהן: אנחנו לעולם ולאורך כל הדרך מבחינתי זה מהלך שהוא מהלך משותף עם חשיבה משותפת, עם רצון אמיתי כאן לעבודה משותפת ומתואמת.
שרה כהן: ברמה של מדיניות ממלכתית הנושא קיבל את הביטוי הפורמלי שלו במסגרת משרד הרווחה שהוא נקבע מיניסטריאלית לרכז את הטיפול בדרי רחוב.
שרה כהן: אנחנו חלק מתוך השותפים, אנחנו רואים את עצמנו שותפים ואני עדיין חוזרת ואומרת, הבעיה המרכזית היא זה היעדר מקורות מובנים לאורך זמן לטיפול בנושא.
שרה כהן: אני אחזור עם המסר למשרד, אני חושבת שזה המקום שלכם ובבית הזה לבוא ולהביא לידי כך שאפשר יהיה לתקצב את הנושא באופן ראוי להיקפים של האוכלוסייה שנמצאת היום בפועל.
רוברט אילטוב: אנחנו פה נשתדל מצדנו להעלות את כל הדברים במקומות הרלבנטיים אבל מצדנו אנחנו מבקשים מכם שקודם כל תחזירו את מה שהיה.
רוברט אילטוב: לפחות שזה לא ימשיך להידרדר ולעצור את ההידרדרות הזאת ואנחנו נמצא גם את הפתרון לדברים שאת אומרת.
סופה לנדבר: טוב, תודה רבה לכם.
סופה לנדבר: אשקלון, אתם לא הייתם בישיבה הקודמת.
חנה יוגב: אנחנו עובדים עם העמותה, אני חושבת שיש לנו קשרי עבודה טובים ואנחנו חושבים שהם עושים עבודה טובה.
חנה יוגב: יחד עם זאת, אנחנו עובדים עם דו"ח החשבונות של משרד הרווחה ובעצם בפועל הרשות היתה צריכה להוסיף 25 אחוז על מה שמשרד הרווחה מוסיף כי זו ההתחשבנות הרגילה.
חנה יוגב: משרד הרווחה מעביר לנו 157 אלף שקל, יחד עם ה- 25 אחוז של המשרד זה 222 שקל, אנחנו עצרנו בשנה שעברה ביולי, בסוף יולי אמרתי לאיגור ולאולג, אמרתי אין כסף, נגמר.
חנה יוגב: איכשהו קיבלנו בסוף השנה מהמשרד ושילמנו רטרואקטיבית על מנת שלא נגיע למצב הזה השנה.
חנה יוגב: עשינו הסכם עם השלטר בתחילת השנה ואמרתי שאני מוכנה לשלם עבור 12 איש שגם את זה שמתי את ראשי על מזבח גזבר עיריית אשקלון כי אמרתי, אני מוכנה לקחת על אחריותי 12 איש בתוך השלטר, כל היתר תראו אם אתם מסתדרים עם זה או לא.
חנה יוגב: שבפועל אנחנו משלמים 73 שקל לבן אדם לילה, זאת אומרת, אנחנו משלמים 350 אלף שקל בשנה שזה אומר שעיריית אשקלון מוסיפה משהו כמו 120 או 130 אלף שקל בשנה על ה- 25 אחוז.
חנה יוגב: אנחנו בסופו של דבר משלמים לשנה 350 אלף שקל עבור 325 אלף שקל עבור 12 דרי רחוב זה אומר שעיריית אשקלון נוסף על ה- 25 אחוז שהיא משלמת היא מוסיפה למעלה מ- 100 אלף שקל בלי להגיד כלו.
חנה יוגב: הרשות לא מסוגלת לממן יותר, יש הרבה סעיפים בתוך הרווחה שהיא מממנת מעל 25 אחוז בכל מקרה, כשהפתרון הוא באמת פתרון ארצי.
חנה יוגב: אני צריכה להגיד משהו כאן ברמה המקומית, אנחנו בשנה שעברה ספרנו 46 דרי רחוב, המון זה המון לעיר כמו אשקלון כשאני מסתכלת ופוגשת קולגים שלי מרחובות, מנתניה, ערים בסדר גודל דומה שאומרים לי, אנחנו לא מתעסקים עם התחום, יש לנו איזה 4 או 5 דרי רחוב אבל אנחנו לא מתעסקים עם זה בכלל.
חנה יוגב: אני חושבת שאחת הבעיות שנוצרה ברמה המקומית היא, שאיפה שיש שירותים מגיעים אנשים היות ואין חוק השתייכות לדרי רחוב ואתה חייב לטפל בדר רחוב ביום שאתה מוצא אותו, איפה שאתה מוצא אותו אז אני חושבת שמה שקרה באשקלון זה חבר מביא חבר.
חנה יוגב: זאת אומרת, צריכים להסתכל מנקודת המבט של השרות בעניין הזה, שהרשות אומרת, סליחה, אני קולטת ממקומות אחרים בגלל שיש פה שירות ובגלל שהשירות הוא טוב ובגלל שהשירות איכשהו ממומן ומתוקצב אז למה אני צריכה לעשות את זה?
חנה יוגב: זה משהו ארצי, מישהו צריך לתת את הדעת ברמה של תקצוב ארצי, פתרון ארצי לעניין הזה ומחר בבוקר אם יהיה לי 70 דרי רחוב באשקלון?
חנה יוגב: כי כולם יביאו את כולם ככה, אז אני אוכל לשלם את זה בתור רשות?
חנה יוגב: בחיים לא.
סופה לנדבר: אני חושבת שהעניין שאחד מביא את השני זה עניין טוב מאד, יש בפעם הקודמת אנחנו ראינו כאן
סופה לנדבר: סרט כאשר בחיפה אחד מהעמותות חיפשו את האנשים וניסו למשוך אותם לבית ככה שלא יישארו בחוץ ושיהיו מתחת גג ואני חושבת שהמטרה המשותפת שלנו זה להחזיר את האנשים האלה לחיים.
סופה לנדבר: אני מבינה שיש עוד בעיה, אשדוד ואשקלון וחיפה וערים אחרות, יש לנו בעיה עם 80 אחוז שהם עולים אז כנראה יש לנו בעיה.
סופה לנדבר: עיר שהיא קולטת עלייה ומספר האנשים שנמצאים בעיר הוא גדול יחסית לאוכלוסייה שגרה בעיר ואני מדברת על עולים, אז כנראה כאן עם דברים אחרים שהעירייה מביאה יש דברים שהם לקויים של קליטה, קשיים של קליטה, דברים שמביאים לדבר הזה.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני חושבת שיש פה בעיה.
סופה לנדבר: נכון שהשירותים הם טובים, גם באשדוד וגם באשקלון ודאגה רבה למקרים סוציאליים אבל יחד עם זאת אני חושבת שיש בזה משהו גם טוב.
סופה לנדבר: בגלל שאם בעיר אחת מנסים למשוך אותם ולקנות אותם ולהביא אותם כדי שיהיו מתחת גג ולא בצומת ושיפסיקו עם סמים ולא כל אחד מסוגל לחזור למצב הרגיל, למצב של בית אז יש בזה משהו.
חנה יוגב: כן, אבל יחד עם זה אני אומרת פה כנציגת רשות שזה מאד מסובך.
חנה יוגב: יש לנו את השלטר ויש לנו באשקלון אישפוזית פרטית לסמים שהם אוספים אנשים מהתחנה המרכזית בתל אביב ומביאים אותם ואנשים נשארים באשקלון.
חנה יוגב: הרשות לא יכולה להתמודד גם עם יבוא, מספיק לה את האנשים שיש לה בשביל להתמודד עם זה.
חנה יוגב: אני עדיין חושבת שהפתרון הוא ארצי, ממלכתי, האוצר צריך לתקצב את זה כמו שצריך ולא שנשב ונתחנן על כסף לדרי רחוב.
חנה יוגב: אבל אשקלון יכולה לעשות רק את מה שהיא יכולה במסגרת זה שהיא מתקצבת את זה מעל ה- 25 אחוז, לצפות ממנה שהיא תתקצב את הכל זה לא מציאותי.
דוד הרטום: ראשית כל התייחסות לגבי משרד השיכון.
דוד הרטום: ממה שאני מבין דרי רחוב בתקופה שהם נמצאים בהוסטלים ובשלטרים בדרך כלל הם לא מנצלים את התקופה המוגדרת הזאת והם עושים את זה כדי לשמור את זה בין היתר גם הם מבחינתם כדי לשמור את זה לרגע שהם ממש יצטרכו.
דוד הרטום: השאלה היא כזאת, האם ואני מבין שהם מקבלים סיוע מוגדל לתקופה של 24 חודשים.
דוד הרטום: השאלה היא האם המינון הזה הוא נכון או שצריך היה למצוא גם כחלק מתוך הסל של מה שאומר השירות בהוסטל, להגדיל את התקופה הזאת ולא על חשבון השהייה בחוץ.
דוד הרטום: אני מעריך שרוב האנשים סדר גודל של 6 עד 8 חודשים זה סדר גודל נכון לתקופה של שהייה בהוסטל וזו תקופה שמאפשרת להם להתקדם לקראת דירת מעבר.