GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בני מזגיני: אני רוצה לספר לכם, אני הייתי בסרט הזה, עברתי את התהליכים הללו על בשרי בשנת 1990, הפכתי כל אבן שיכולה להיות על מנת שלא אמכור את הבית, הייתה לי נפילה עסקית, למזלי גיליתי את קיום הוועדה הבינמשרדית.
בני מזגיני: משנת 1990 ועד היום, אני לא אומר שאין לי פיגור בהחזרי המשכנתא, אבל להבדיל, זה לא יכול לחזור למה שהיה קודם, אני שולט במצב, זה ההבדל כאשר פורסים לך את ההלוואה, התנאים נוחים יותר.
בני מזגיני: לסיכום, אדם שנאלץ להתגורר ברחובות כתוצאה מפינוי הוא אדם שכבודו נפגע פגיעה קשה ואף נגרם לו נזק בלתי הפיך.
בני מזגיני: פינוי גורר אחריו משקעים, גירושים, טראומות לילדים והידרדרות לסמים ואף למעשים קיצוניים בגוף האדם.
בני מזגיני: אני בטוח כי רצון טוב, הבנה והתחשבות בנסיבות, יש בזה כדי לצמצם את כל הנזקים ולמנוע את הפיצוץ החברתי הבא.
בני מזגיני: אני לא מתכוון לשתוק, 22 אלף איש זה לא צחוק, ככל שזה ימשיך, נצא למאבק, אם זו השפה שמבינים, אנחנו נצא וניאבק ולא נוותר, נהפוך את המדינה אם צריך על מנת שנקבל את הזכויות המגיעות לנו, לא מבקשים טובות, רק זכויות.
בני מזגיני: אם משרד השיכון, הבנקים ובנק ישראל יתנו לכל לווה ולווה את הזכויות המגיעות לו, אין לי ספק שהדברים ייראו אחרת.
בני מזגיני: אני מודה לכם.
אמנון כהן: תודה לבני מזגיני.
אמנון כהן: אני מבקש כעת לשמוע את הפונים, אני מבקש לספר לנו בקצרה ולא לחזור על דברים שנאמרו.
רוני גיל: אדוני היושב ראש אמר בתחילת דבריו, שבנק משכן אמר שהדברים האלה לא קיימים אצלו.
רוני גיל: אני מתפלא, לקחתי הלוואה מבנק משכן ואני כבר עם צו פינוי.
רוני גיל: קיבלתי מהמדינה משכנתא לזכאים נמוכה מאוד, משכנתא לרווקים, שילמתי אותה במשך 11 שנה.
אמנון כהן: את מדברת רק על משכנתא לזכאים?
רוני גיל: לקחתי את המשכנתא לזכאים ועוד תוספת מאוד קטנה של 23 אלף שקל בשנת 1988 עם 9% ריבית.
רוני גיל: שילמתי את המשכנתא במשך 11 שנה, בשנתיים האחרונות לא עבדתי, פעמיים עבדתי אצל מעבידים שלא שילמו את משכורותיי, החוב שלי עמד על 12 אלף שקל, שילמתי 4,000 שקל, נשארו 9,000 שקל, השארתי הודעות לעורכת הדין שלא חזרה אליי, בסופו של דבר, היום זה הגיע ל-20 אלף שקל, ניסיתי להגיע להסדר ולא הצלחתי, הגעתי עם מזומן והיא לא הסכימה לקבל את הכסף והיום אני נמצאת עם צו פינוי.
שלמה ועקנין: רכשתי את ביתי בשנת 1994 ולקחתי משכנתא דרך הבנק הבינלאומי.
שלמה ועקנין: משנת 1993 עד שנת 2000 ניהלתי חברה קבלנית לעבודות עפר עם 30 עובדים, מנהלי עבודה, מהנדסים, ציוד מכני כבד, עם קבלני משנה.
שלמה ועקנין: עבדתי אך ורק עם מוסדות ממשלה, עבדתי לאורך בקעת הירדן משדמות מחולה ודרומה, לאורך כל צפון ים המלח בכל אזור מועצה אזורית מגילות, כולל בניית חופים, כולל עבודות בעין גדי במשך שלוש שנים, כולל פיתוח הטיילת והחופים בעין-גדי, עבדתי בנאות הכיכר, עבדתי בשדה התעופה בעין-יהב, החברה פרחה ושגשגה במחזורים של מיליונים בשנה.
שלמה ועקנין: כאשר לקחתי משכנתא, חשבתי שלי זה לא ייקרה ופרסתי אותה לתקופת זמן קצרה, כלומר, חמש, עשר ועשרים שנה.
שלמה ועקנין: בכל שנה ושנה שילמתי את המשכנתא ללא בעיות, חייתי בטופ עד שהחלה הידרדרות כלכלית, לקחתי עבודות במחירי הפסד על מנת לפרנס את המשפחות שמסביבי ולהצליח לשרוד.
שלמה ועקנין: כנראה שזה היה כדור שלג שהגיע לממדים שהחברה התפרקה, הציוד נמכר, והיום אני מחוסר עבודה, לצערי היום אני פוקד את לשכת התעסוקה.
שלמה ועקנין: לפני כשנה וחצי שלח אליי הבנק מכתב על חוב המשכנתא, פניתי אליהם בבקשה לפרוס את החוב, לא ידעתי מול מי אני עומד, התקשרתי לפקידה בבנק הבינלאומי בתל אביב, היא לא הסכימה לקבל את פנייתי, אמרה לי, רק אם תביא 40-50 אלף שקל נבוא לקראתך.
שלמה ועקנין: הטיפול עבר לעורך דין, ובחול המועד סוכות, כאשר ישבנו בסוכה, קיבלתי מכונס נכסים צו פינוי מהבית.
שלמה ועקנין: פניתי לעורכת הדין שטיפלה בעניין, אני רוצה לומר שדווקא במקרה שלי היא באה לקראתי, היא גילתה התחשבות מכיוון שגם היא עברה את זה, נתנה לי קצת מרווח נשימה.
שלמה ועקנין: לפני כחודשיים השגתי סכום של 16 אלף שקל הלוואה מהמשפחה, החזרתי חלק מהחוב וזה מקנה לי קצת שקט לתקופה מסוימת.
שלמה ועקנין: בתקופה הזאת שברתי את הראש איך אשמור על הבית.
שלמה ועקנין: ההוצאות לפועל שפקדו אותי כתוצאה מקריסת החברה לא עניינו אותי, לא הדאיג אותי שעיקלו לי נכסים, מחשבים, טלוויזיות, מכוניות, רק חשבתי איך אני לא מאבד את הבית.
שלמה ועקנין: נהגתי בשלוש מכוניות אמריקאיות, עיקלו לי הכל והיום אני נוסע באוטובוס.
שלמה ועקנין: הדברים האלה לא חשובים לי, הכי חשובה לי היא קורת הגג שלי.
שלמה ועקנין: ברגע שאין לך קורת גג, יש לך בעיה עם האישה, אין לה אמון בך, כל פעם דופקים לך בדלת ואין לך שקט.
אמנון כהן: מה החוב שלך היום?
שלמה ועקנין: למזלי הכרתי את בני מזגיני, לפני כחודש ראיתי אותו בטלוויזיה וחשבתי לעצמי, הוא התקווה האחרונה שלי, נסעתי אליו לאילת, הבאתי מסמכים והוא עזר לי.
שלמה ועקנין: הקרן עמדה על 57 אלף שקל, עורכת הדין שלי דרשה 120 אלף שקל.
שלמה ועקנין: כמובן שהיא מימשה את כל המשכנתא ומבקשת את כל הסכום.
שלמה ועקנין: שווי המשכנתא שלוויתי מהווה 35% מערך הדירה, מה החיפזון לאיים עליי לזרוק אותי מהבית?
שלמה ועקנין: למה לא לתת הזדמנות נוספת, למה לא לתת מרווח נשימה?
שלמה ועקנין: אני לא מתכוון לקבל דמי אבטלה, אני מתבייש, זה לא מתאים לי, למה להביא את האדם להגיע למצב כזה?
ויטה זינגרמן: לקחתי משכנתא בשנת 1996 מבנק לאומי למשכנתאות, שילמתי במשך חמש שנים את המשכנתא, החזירו לי את המשכנתא מכיוון שהפסקתי לקבל דמי מזונות, נכנסתי למצוקה כספית.
ויטה זינגרמן: כל הזמן עבדתי, מעולם לא קיבלתי דמי אבטלה.
ויטה זינגרמן: כאשר החזירו לי את המשכנתא, קיבלתי הביתה מכתב זרוק ומלוכלך, אפילו לא בדואר רשום, נאמר במכתב, שהעמידו לי את כל המשכנתא לפירעון מוקדם.
אמנון כהן: מיידי?
ויטה זינגרמן: לא, קודם כל החזירו לי את המשכנתא, פניתי לעורכת הדין של הבנק שבאה לקראתי, הגעתי להסדר ושילמתי את החוב, במהלך התשלומים החזירו לי חמישה תשלומים שזה בסך הכל קרן של 10,000 שקל, לא הודיעו לי שבעבור 10,000 השקלים האלה פתחו תיק אצל עורך דין אחר, לא קיבלתי מכתבים הביתה בעניין אלא רק מכתב מההוצאה לפועל שהעמידו את המשכנתא שלי לפירעון מוקדם.
ויטה זינגרמן: פניתי לעורך הדין עם הצעה לפרוס את החוב, הוא לא היה מוכן לשמוע אותי, הוא אמר לי, שהבנק רוצה את כל הכסף פלוס 15 אלף שקל שכר טרחת עורך דין ועוד 4,500 שקל פתיחת תיק הוצאה לפועל, בסך הכל 30 אלף שקל.
ויטה זינגרמן: עורך הדין הציע לי הצעה, לקחת הלוואה מהבנק לחסל את החוב.
ויטה זינגרמן: אמרתי, אתה רוצה שאקח הלוואה עם הצמדה וריבית, הרי אני לא אצליח לעמוד בתשלומים, ומה אקח עוד הלוואה?
ויטה זינגרמן: פניתי לעורך הדין שלי, הגשתי בקשה להוצאה לפועל על עיכוב הליכי משכון, בהוצאה לפועל נתנו לי תשובה, שהם לא יכולים לעמוד בין עורך הדין לבין הבנק והם מציעים לנו להסתדר בינינו.
ויטה זינגרמן: לאחר מכן, העורך דין התקשר אליי ואמר, שהוא מוכן ללכת לקראתי אבל שכר הטרחה כבר גדל ל-18 אלף שקל.
ויטה זינגרמן: ממש במקרה הדלקתי את מקלט הטלוויזיה וראיתי את בני מזגיני.
ויטה זינגרמן: פניתי אליו, הוא היה התקווה האחרונה שלי.
ויטה זינגרמן: הגשתי בקשה להשהיה למשך 90 יום, קיבלתי אישור ל-60 יום, וכאשר הגעתי לבנק שלי, בנק למשכנתאות, ואמרתי להם שיש לי אישור מהוצאה לפועל על השהיה של 60 יום, אני מבקשת להגיש בקשה לוועדה בינמשרדית לפריסת החוב, אמרו לי, אין בעיה, תביאי שלושה תלושי משכורת, דף חשבון ואנחנו נפרוס זאת.
ויטה זינגרמן: הייתי כל כך עצבנית, אמרתי, איך יכול להיות שלא הבאתם זאת לידיעתי?
יוסף ליפשיץ: אני לא רוצה להלאות אתכם עם הסיפור שלי, אני רק רוצה לספר לכם, שללא העמותה לנפגעי משכנתאות, היום יכולתי להיות מחוץ לבית בגלל חוב של 10,000 שקלים לבנק טפחות.
יוסף ליפשיץ: הקמנו עמותה שבנתה שכונה באילת, הוצאנו מכרז על המשכנתאות ובנק טפחות זכה במכרז.
יוסף ליפשיץ: קיבלתי את המשכנתא בשנת 1991, קיבלתי את המשכנתא לסירוגין עם התקדמות הבנייה, כלומר, ההלוואה שלי הפכה לארבע הלוואות עם ארבעה מספרים שונים, כל הלוואה שונה בגודלה וכאשר הבנק הגיש מימוש הוא הגיש זאת לשופט כהלוואה אחת, שאני חייב את כל הכסף, לא משלם אותה כלל והוא דרש מימוש.
יוסף ליפשיץ: המזל שלי היה, שהם טעו במספר המגרש, היה להם איזה הליך עם מינהל מקרקעי ישראל וזה התעכב.
יוסף ליפשיץ: כאשר גיליתי את העניין, גיליתי זאת בזמן, פגשתי את בני מזגיני שעזר לי מאוד.
יוסף ליפשיץ: תוך חודש ימים העניין הסתדר, כולל הפסקת הליכי מימוש - - -
אמנון כהן: כלומר, אתה אומר שזה חוסר ידיעה.
יוסף ליפשיץ: בהחלט חוסר ידיעה, הבנק לא יידע אותי על קיום הוועדה הבינמשרדית, ועורך הדין שמכיר את ההליך הזה לא ביקש מהבנק לפעול כהלכה, לפנות לחייב וליידע אותו על הוועדה הבינמשרדית.
יוסף ליפשיץ: עורכי הדין לא עושים זאת וזה רק למטרות רווח.
יוסף ליפשיץ: ראש ההוצאה לפועל אמר לי, הידיים שלי כבולות, אין לי אפשרות לעשות דבר, הדבר היחיד שיכל לעשות, לומר לבנק, אין מימוש, לעניין שכר הטרחה תפנו לבית משפט, הוא יחליט אם מגיע לכם.
יוסף ליפשיץ: אמרתי לו, שמכיוון שההליכים נעשו מלכתחילה שלא כדין, לא מגיע להם שכר טרחה.
יוסף ליפשיץ: כאשר הבנק פותח הליך מימוש הוא פותח שני תיקים, אחד לי והשני לאשתי, על כל תיק כזה הוא גובה לא רק אגרת פתיחה - - -
אמנון כהן: אני לא מבין, למה שני תיקים, הרי אתה ואשתך משפחה אחת?
יוסף ליפשיץ: נכון, אבל אני חתום על המשכנתא וגם אשתי חתומה, יש להם עילה לממש זאת פעמיים, שכר טרחה כפול וידיו של בית המשפט כבולות.
יוסף ליפשיץ: לא אלאה אתכם יותר, אתם מכירים את ההליכים, מדובר בתרגילים שעורכי הדין מגיעים למה שהם רוצים באמצעות דברים טכניים, רק שמול העמותה קשה להם להתמודד כי בעמותה נמצאים אנשים שמבינים עניין.
יוסף ליפשיץ: אני ממליץ היום לכל מי שרואה אותנו, לכל מי שלוקח הלוואה, לפני שאתם לוקחים הלוואה, תהיו חברים בעמותה, דע את זכויותיך ולא תיפגע במקרים של תקלות.
יוסף ליפשיץ: כאשר אדם מגיע לדיון בבית דין לעבודה, ליד השופט יושב נציג ציבור.
יוסף ליפשיץ: הייתי מציע, שליד ראש ההוצאה לפועל, במקרים של מימוש נכסים בלבד יישב נציג ציבור ויבדוק האם נעשו כל ההליכים שהיו מחויבים לפני שמגישים את הבקשה למימוש.
יוסף ליפשיץ: את העניין הזה אפשר ליישם על ידי תקנה ואז יימנעו מקרים רבים שכאלה.
דליה מילמן: אתחיל מהסוף להתחלה, אני כבר נזרקתי מהבית, במשך שנתיים אני גרה בשכר דירה בקיבוץ, כדי לא לחיות על ספסל בגן ציבורי בחרתי להיות אנושית ולגור בשכר דירה בקיבוץ בבקעת הירדן.
דליה מילמן: קיבלתי משכנתא בשנת 1989 מבנק כרמל, 55 אלף שקל, אולצתי לקחת את המשכנתא על ידי עורך דין שטיפל בי במקרה לאחר שהפכנו למשפחה שכולה, אחי נהרג, אחי תמך בי כי אני אלמנה, נקלעתי לבעיה וראיתי שאני מסתבכת, בשנת 1988 נמצאתי במצב שלא ידעתי מה קורה אתי, השכול פקד אותי, לא ידעתי במה לטפל קודם ונקלעתי לבעיות כספיות.
דליה מילמן: העמדתי את הבית שלי למכירה, הבית נמכר על ידי העורך דין, הכסף מומש, לא ראיתי ממנו שקל, לא ידעתי איזה חוב כוסה.
דליה מילמן: אז הוא פנה לאמי המנוחה - שנפטרה לפני שנתיים מצער - ואמר לה, שאם אקנה את הבית שלה ואקח משכנתא, זה יכסה את החובות שלי ויהיה לי לשלם רק משכנתא.
דליה מילמן: מתוך אילוצים עשיתי זאת.
דליה מילמן: קיבלתי 55 אלף שקל משכנתא, נתתי לעורך הדין 30 אלף שקל בצ'ק בנקאי וכסף מזומן.
דליה מילמן: לאחר חודש הוא התפטר מהתיק ואמר שהוא לא יכול לטפל בי יותר.
דליה מילמן: השאיר אותי ללא מסכמים, ללא אפשרות בדיקה איזה חובות כוסו, מה אני חייבת ולאן עבר הכסף.
דליה מילמן: לאחר חקירת משטרה התברר ש-30 אלף השקלים הופקדו לחשבון של אשתו, כסף המשכנתא נלקח ואני נמצאת עם חובות שוטפים וחוב המשכנתא.
דליה מילמן: אני עובדת במשך 20 שנה במקום מכובד, אבל אני נאלצת להתפטר ממקום העבודה, לקבל את הפיצויים, את הפנסיה, את הקרנות ולכסות חובות על מנת לא לפגוע בערבים שנפגעו כי הם לא אשמים.
דליה מילמן: אני עושה זאת, מוצאת מקום עבודה חלופי ואז בא בנק כרמל ומטיל עיקול על המשכורת ואין לי כבר משכורת.
דליה מילמן: אני מקבלת פנסיה כאלמנה, נשארים לי 750 שקלים מהמשכורת ומזה אני צריכה לשלם משכנתא וזה מעבר ליכולתי.
דליה מילמן: נפתח תיק הוצאה לפועל אחד, נפתח תיק הוצאה לפועל שני, ואני משלמת.
דליה מילמן: נסגר תיק הוצאה לפועל אחד, 48 אלף שקל שולמו, שאלתי, כמה אני עוד חייבת?
דליה מילמן: אומר לי העורך דין, 250 אלף שקל, עלייך לשלם מייד אחרת אני מממש.
דליה מילמן: נבהלתי.
דליה מילמן: פניתי לאמי, אמרתי, זורקים אותנו מהבית, מה עושים?
דליה מילמן: היא אומרת, תני הוראה לשלם 5,000 שקל לחודש מכספי השכול שאני מקבלת.
דליה מילמן: נתתי הוראה, שנה שלמה שילמתי 5,000 שקל לחודש, קרסתי, עבדתי, אימא שלי חלתה מאוד, פתאום מגיעה הביתה הודעה על כונס נכסים, את אימא שלי הפכו גם לחייבת, היא לא חייבת, קניתי ממנה את הבית, שילמתי מס רכוש, היא הפכה להיות חייבת מספר 2.
דליה מילמן: בקיצור, הגעתי למצב שבגל קרן חוב של 55 אלף שקל שילמתי 108,426 אלף שקל, לקחו לי 481 אלף שקל, לקחו לי את הבית, ב-2 בנובמבר 1999 נזרקתי מהבית, נתנו לי פרק זמן של שלושה חודשים למכור את הבית, עורך הדין החתים אותי על הסכם, שלא תהיה לי זכות לגשת להוצאה לפועל, לבדוק את היתרה בתיק הוצאה לפועל כי פעם אחת ניסיתי לממש זאת דרך בית משפט מחוזי ונזרקתי כי באתי מאוחר וללא עורך דין.
דליה מילמן: נזרקתי בבושת פנים, ההליכים המשיכו וכאשר המכתבים למימוש הגיעו זה עבד על אימא שלי והיא גמרה את החיים שלה, היא ראתה שזורקים אותה החוצה.
דליה מילמן: המשכתי להיאבק וגיליתי שאני לא יכולה יותר, פניתי לעורך דין שייצג אותי, הוא פנה לעורך דין והגיעו להסכם, שאם אמכור את הבית תוך שלושה חודשים, הם מסכימים לרדת מחוב של 480 אלף שקל ל-330 אלף שקל.
דליה מילמן: אם לא, זה יגיע למימוש, צו הפינוי מאיים עליי ואזרק לרחוב.
דליה מילמן: מכיוון ששוק הנדל"ן נמצא בשפל לא הצלחתי למכור את הדירה.
דליה מילמן: מדובר בדירה ברחוב מרכזי, קומה שנייה, אבל בכל זאת היה קשה למכור את הדירה.
דליה מילמן: זה הגיע למימוש, לקחו לי את הכסף ועד היום אני לא יודעת כמה הייתי חייבת על הדירה ולמה לקחו לי את כל הכסף?
דליה מילמן: התחננתי בפני ההוצאה לפועל שייתנו לי 10,000 לשלם שכר דירה עבור שנה אחת בקיבוץ.
דליה מילמן: אני חיה מ-3,000 שקל פנסיה, יש לי הוצאות קבועות של 1,700 שקלים, תרופות 400 שקלים, מסי מועצה 120 שקל, בעבור תיק איחוד שנכפה עליי אני משלמת 200 שקלים, נשארים לי 890 שקל למחייה, איך אפשר?
אמנון כהן: כעת אני מבין למה בנק כרמל לא הגיע לכאן.
קובי אשכנזי: אני עורך הדין שביצע את המכירה.
קובי אשכנזי: בנק כרמל לא נמצא כאן מסיבה אחרת לגמרי.
קובי אשכנזי: לא אכנס לדברי הגברת מילמן ולכל תהליך קבלת ההלוואה, שמתוך הדברים עולה שזה היה הליך פיקטיבי לחלוטין.
קובי אשכנזי: יש עובדות שחייבים לומר אותן, לא יעלה על הדעת להטיל רפש באנשים כאשר בסופו של דבר, הליך מכירת הדירה נעשה ונדחה במשך כל כך הרבה שנים מאחר והבנק הגיע להחלטה – אני מודה שזה בהמלצתי – שהוא לא נוגע בדירה כל עוד האם המנוחה נמצאת בחיים מכיוון שלא יעלה על הדעת להשליך אישה בת 80 לרחוב גם אם היא עשתה עסקה עם הבת שלה שבמסגרתה היא משכנה את הדירה הזאת כדי להציל את הבת שלה מחובות אחרים.
קובי אשכנזי: בבנק התקבלה החלטה מאוד אמיצה, לא לגעת בדירה זאת למרות שלא שולמו ההחזרים החודשיים של ההלוואה ולו גם החזר אחד.
קובי אשכנזי: מעולם לא שולם החזר אחד של ההלוואה הזאת במסגרת ההחזרים השוטפים.
קובי אשכנזי: כל הגבייה בהלוואה המסוימת הזאת נעשתה באמצעות הליכי הוצאה לפועל.
קובי אשכנזי: אם אנחנו מדברים ספציפית על הליך המכירה של הדירה הזאת, אני רוצה לומר, כאשר אימא של הגברת, המנוחה, הלכה לעולמה, זה נודע לנו רק לאחר מעשה.
קובי אשכנזי: זאת אומרת, במקרה, לא הייתה לנו שום ידיעה.
קובי אשכנזי: פנה אלינו העורך דין שייצג אותה באותה עת וביקש לבצע את הליך המכירה בעצמו, הסתבר לנו לתדהמתנו, שלא זאת בלבד שלא יידעו אותנו, אלא שיש כבר כונס נכסים על הדירה.
קובי אשכנזי: כונס הנכסים שמונה על הדירה הזאת היה כונס נכסים על חובות אחרים של הגברת.
אמנון כהן: בנק אחר?
קובי אשכנזי: לא, נושה רגיל, נושה אחר לחלוטין שמונה במסגרת הליכי הוצאה לפועל אחרים, היו המון עיקולים על הדירה הזאת.
קובי אשכנזי: גם המשכנתא נרשמה בתהליך מאוד ארוך מכיוון שהיה צורך לפנות לבית המשפט המחוזי ולבקש צו לאפשר רישום המשכנתא.
אמנון כהן: אני מציע להפסיק בשלב זה, תודה רבה על ההערה, אני מבין מדוע ביקשת להגיב, אבל עדיין ישנו עוול שנעשה לה גם מעורך הדין הקודם שלא נתן לה פרטים.
קובי אשכנזי: זה לא קשור לבנק.
קובי אשכנזי: אני מוכן להעביר לך בכתב את כל השתלשלות העניינים.
אמנון כהן: בהמשך נשמע ממשרד המשפטים, מה קורה במצב כזה כאשר עורך דין מבצע דברים מעין אלו.
אורי מנחם: אני גר בירדנה, בעמק בית-שאן, ב-1983 קניתי משק ב-760 אלף שקל ישן, לקחתי הלוואה מבנק משכן.
אורי מנחם: בשנת 1988 רציתי לבנות בית ולצורך כך נעזרתי בבנק טפחות.
אורי מנחם: עסקתי בחקלאות, כידוע לכם, החקלאות פעם בעליה ופעם בירידה, לצערי היא יותר בירידה מאשר בעלייה.
אורי מנחם: בשלב כלשהו נקלעתי לקשיים, את הבית לא סיימתי לבנות, ומנהל בנק מזרחי המליץ לי לקחת גם הלוואות משלימות על מנת ראשית לקזז את החוב בסניף שלו.
אורי מנחם: את העסקה שלו הוא עשה ואני נשארתי עם כל ההלוואות.
אמנון כהן: מה החוב שלך?
אורי מנחם: לקחתי הלוואה בסך 125 אלף שקל, עד שנת 1999 היו לי פיגורים, שילמתי אותם, הגעתי למצב ששילמתי מעל 3,200 שקל בחודש לשני הבנקים.
אורי מנחם: שילמתי בסביבות 100 אלף דולר לשני הבנקים.
אורי מנחם: אני נמצא בבעיה מאוד קשה, המשפחה שלי גדלה, עד היום לא סיימתי את בנייתו של הבית, אני נכנס לבית לא מושלם, נוצרה בעיה ואין לי מאיפה לשלם, המשפחה גדלה, יש לי חמישה ילדים.
אמנון כהן: פנית לוועדה הבינמשרדית?
אורי מנחם: פניתי לוועדה הבינמשרדית אבל היא פסקה לי לשלם 1,600 שקלים בחודש וגם את זה אני לא מסוגל לשלם.
אורי מנחם: 1,600 שקל ועוד 500 שקל לבנק משכן, סך הכל 2,100 שקלים.
אורי מנחם: עוד שכר טרחת עורך דין, זה עוד 400-500 שקל לשנתיים, והמצב שלי לא מאפשר זאת.
אורי מנחם: אני רוצה להראות לך מסמך שמצחיק אותי, אני לא יודע אם לצחוק או לבכות, אני מקבל מכתב ב-20 במרץ, שהסכימו לקבל 5,000 שקל ואני צריך להסדיר את היתרה של 16,000 שקל ריבית פיגורים בצירוף שכר טרחת עורך דין.
אורי מנחם: ב-6 במאי, לאחר שהפקדתי 5,000 שקל, קיבלתי מעורך הדין מכתב:
אורי מנחם: אני מאשר שקיבלתי 3,800 שקל, קרי, 1,200 הוא לקח לעצמו, ובנק טפחות ימשיך בהליכי המימוש.
אורי מנחם: אני מציע לכם לסור מייד למשרדי להסדרת תשלום הפיגורים העולה כיום ל-45 אלף שקל".
נסים סיוה: לקחתי משכנתא ב-1996 בתור רווק, הסכום שלוויתי כולל הלוואה משלימה הוא בסך 250 אלף שקל.
נסים סיוה: לפני שנה התחתנתי ונולדה לי תינוקת, בינתיים פוטרתי מהעבודה וגם אשתי פוטרה, עבדתי בענף הבנייה, אשתי בחקלאות, אנחנו גרים בקרית גת, פוטרנו שנינו ולכן לא הצלחתי לשלם משכנתא במשך תקופה של 8 חודשים, הסכום היה 18 אלף שקל.
אמנון כהן: מאיזה בנק לקחת משכנתא?
נסים סיוה: מבנק לאומי.
נסים סיוה: הגיעו אליי התראות מהבנק שלא שילמתי משכנתא אבל מכוח המציאות לא יכולתי לגשת לבנק ולהגיע אתם להסדר כי לא היה לי כסף לעשות זאת, כמעט ולא היה לי כסף לאוכל.
נסים סיוה: לפני כחודש וחצי הגיע אליי מכתב מעורך דין אגסי מבאר שבע, שלמעשה מוציאים את הנכס למימוש.
נסים סיוה: הגעתי לעורך דין, ביקשתי ממנו לפרוס את החוב, התחלתי לעבוד, אני רוצה לשלם, בוא נגיע לפשרה, החוב המקורי היה 18 אלף שקל, הוא דרש 45 אלף שקל, ואז הוא אמר לי, זה בתנאי שתשלם מזומן, אם תרצה לפרוס לארבעה תשלומים, אצטרך להוסיף עוד 15,500 שקל, כלומר, הגיע ל-58 אלף שקל.
אמנון כהן: לא פנית לוועדה הבינמשרדית?
נסים סיוה: דרך בני מזגיני הגשתי בקשה לראש ההוצאה לפועל לדחיית ההליכים ל-90 יום על מנת לגשת לוועדה הבינמשרדית.
נסים סיוה: הטענה של עורך הדין, שלוועדה הבינמשרדית מגיעים רק עולים מחבר העמים.
נסים סיוה: זאת אומרת, אני שעשיתי שירות צבאי, לא יכול להגיע לוועדה.
נסים סיוה: זו תגובתו הכתובה של עורך דין אגסי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני תוהה, האם טוב יותר לייצג ציבור שלא מקבל משכנתאות?
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מציע ליושב ראש הוועדה, לשמוע את טיעוניהם של נציגי הבנקים, של הממשלה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסיפורים קורעי לב, אנשים נאנסים במשכנתאות, אולי לא צריך לקחת משכנתא, מי צריך את כל התלאות הללו?
אמנון כהן: אדוני, חבר הכנסת דהאמשה, הפונים שהגיעו מרחוק הגיעו לכאן וכיבדו את הוועדה בנוכחותם, אני לא יכול שלא לתת להם לומר כמה משפטים.
אמנון כהן: אני יודע שיושב ראש העמותה הציג את הנושא, אבל אני רוצה לשמוע בשני משפטים את הסיפור הכואב של הפונים.
אפרים סממה: אני גר ברמלה.
אפרים סממה: לקחתי משכנתא בשנת 1990 מבנק לאומי.
אפרים סממה: סכום ההלוואה היה כ-50 אלף דולר.
אפרים סממה: היו לי פיגורים, לא הצלחתי לשלם, סכום ההלוואה הגיע מ-50 אלף דולר ל-750 אלף שקל.
אפרים סממה: ניסו כמה פעמים להוציא אותי מהבית.
אפרים סממה: יש לי שני ילדים, אישה בהיריון וילד חולה, כל הכסף הולך על טיפול בילד.
אפרים סממה: היום אני מובטל, הרווחתי 3,000 שקל בחודש ולא הצלחתי לשלם את הסכום.
אפרים סממה: 750 אלף שקל.
אמנון כהן: כמה כסף הם רוצים ממך באופן מיידי?
אפרים סממה: הם דורשים 70 אלף שקל מיידית.
אפרים סממה: פניתי לגורמים רבים, אמרו לי, אתה מסובך מעל הראש.
אפרים סממה: פניתי לנשיא המדינה, לכולם.
אפרים סממה: באו אלי ממשטרת רמלה ומההוצאה לפועל וביקשו ממני לפנות את הבית.
אפרים סממה: אמרתי להם, אם אפנה את הבית, לאן אלך?
אפרים סממה: אתם לא מוציאים אותי מהבית, שברתי בידי את זכוכית החלון, השוטר נבהל וברח.
אפרים סממה: אמרתי לו, מפה אתה מוציא אותי רק בארון מתים.
יצחק פנחסוב: בשנת 1993 לקחתי משכנתא מבנק לאומי, לאחר שנה הייתה לי פריצת דיסק, במשך שנה וחצי ישבתי בבית ולא עבדתי.
יצחק פנחסוב: באותה תקופה אשתי הייתה לאחר לידה, שנינו לא עבדנו.
יצחק פנחסוב: לאחר תקופה מסוימת הגיע אלינו מכתב מעורך דין שצריך לשלם את החוב ומכיוון שלא יכולנו לשלם הגיע צו פינוי.
אמנון כהן: מה היה סכום החוב?
יצחק פנחסוב: 20-25 אלף שקל.
אמנון כהן: זה לאחר חישוב שכר טרחת עורך דין?
יצחק פנחסוב: כן.
אמנון כהן: מה היה החוב המקורי, כמה חודשים לא שילמת משכנתא?
יצחק פנחסוב: במשך שנה וחצי לא שילמתי משכנתא.
יצחק פנחסוב: דרך משרד השיכון הגעתי אתם להסדר, אמרו לי, אנחנו משאירים לך את הבית בתנאי אחד, תשלם לנו 30 אלף שקל ואת השאר נפרוס לך למשך שנתיים בתשלומים של 500 שקל.
אמנון כהן: וזה בנוסף למשכנתא שאתה משלם?
יצחק פנחסוב: כן, זה בנוסף למשכנתא.
יצחק פנחסוב: לקח לי זמן, תוך שלושה חודשים ארגנתי את הכסף ושילמתי להם אותו.
יצחק פנחסוב: לאחר תקופה של חצי שנה הם לא גבו את הסכום של 500 שקל בנוסף למשכנתא והגיעו אליי עם מימוש של 450 אלף שקל למכירת הדירה.
אלי שלום: לפני שנתיים קניתי דירה בגדרה, לקחתי משכנתא בסך של 260 אלף שקל מבנק דיסקונט למשכנתאות.
אלי שלום: סכום הפיגורים שלי היה על סך של 16 אלף שקל, בגלל ריבית פיגורים זה גדל ל-40 אלף שקל.
אלי שלום: אני צריך לשלם 20 אלף שקל במזומן והשאר בפריסת תשלומים.
אלי שלום: שילמתי משכנתא בסכום של 30 אלף שקל.
אלי שלום: לפני שבועיים פיניתי את הדירה וכעת אני גר בשכר דירה.
אלי שלום: מה קורה הלאה, אין לי מושג.
סלמן סלימן: עד עכשיו כולם דיברו כאן על צווי פינוי ועל פניות לבתי משפט.
סלמן סלימן: אני מדבר מתוך ניסיון, בדקתי מאות משכנתאות גם לאגודה וגם לאנשים פרטיים, הבעיה היא, שהבנקים לא מיישמים הלכה למעשה את הוראות בנק ישראל, את צו הריבית ואת הוראות החשב הכללי.
סלמן סלימן: הם מתייחסים לעניין הביטוח, לעניין הפירעון המוקדם, ריבית הפיגורים, שיוך הסכומים לפירעון, העמדה לפירעון מיידי והפסד מהמענקים שהמדינה נותנת לזכאים.
סלמן סלימן: אם אדוני רוצה שאפרט חלק מהם, אני מוכן לפרט אותם.
אמנון כהן: זה בלתי אפשרי כרגע, אנחנו מוגבלים בזמן, כל אחד דיבר באופן פרטני ולגופו של עניין למקרה שלו.
אמנון כהן: הדברים שציינת כעת הם מאוד חשובים - - -
סלמן סלימן: אלה הסיבות שגורמות לפיגור להיות בר ביצוע.
אמנון כהן: אנחנו מבינים שישנם דברים שצריכים להיות מיושמים והם אינם מיושמים.
אמנון כהן: לשם כך אנחנו מקיימים את הדיון, נשמע את כל הצדדים וננסה למצוא דרך שלא נגיע למצב מעין זה, מצב שבו אנחנו לא יכולים לדאוג לצעירים, לעולים חדשים.
אמנון כהן: מצד אחד המדינה נותנת משכנתא, ומצד שני, כאשר נקלעים לקשיים, לא מעניין אותנו שום דבר, נותנים לציבור להתמודד מול עורך דין.
אמנון כהן: זה לא כך, אנחנו צריכים להיות אנושיים, המטרה לעזור ולמצוא דרך להביא לפתרון הבעיה.
אמנון כהן: אני מבקש לקבל התייחסות על השאלות שנשאלו כאן.
אמנון כהן: אני בטוח שנציגי הבנקים מכירים את הפונים, אם יש לכם תשובות נקודתיות, נשמח לשמוע.
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים להשתלח במישהו, אנחנו מבקשים ללמוד את הנושא על מנת לנסות לתקן את המעוות.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע מנציגי הבנקים, בכמה מקרים מדובר שדיירים פונו מבתיהם?
אמנון כהן: כמה דירות עומדות למכירה כאשר הדיירים נמצאים מחוץ לבית?
אמנון כהן: אני מבקש את ההתייחסות של המועצה לצרכנות, האם קיבלתם פניות דומות, האם גם אליכם פנו בעניין זה?
ציפי קיברסקי: למשרדי המועצה כמעט ולא התקבלו תלונות לגבי משכנתאות, אבל לעומת זאת, אנחנו פנינו למנכ"ל משרד האוצר וגם למפקח על הבנקים, ביקשנו לאפשר לזכאי משרד השיכון לשלם את החיובים עד לעשירי לחודש.
ציפי קיברסקי: רוב האנשים מקבלים את המשכורות בעשירי לחודש.
אמנון כהן: המשכנתא יורדת כבר בראשון לחודש.
ציפי קיברסקי: לכל הצרכנים שלקחו משכנתאות באמצעות הבנקים אפשרו לשלם עד עשירי לחודש, אבל לא לזכאי משרד השיכון.
ציפי קיברסקי: פנינו גם למפקח על הבנקים וגם למנכ"ל משרד האוצר ולא קיבלנו תשובה חיובית.
דורה כהן: אני שומעת כאן דברים ונראה לי שכאילו אני חיה במקום אחר.
דורה כהן: אני לא מבינה - אני מדברת כרגע כאדם פרטי, אחר כך אעבור לכובע הבנק - כאשר אדם לוקח על עצמו חוב, הוא חייב להגיע לפתרון בכל דרך ולבוא עם ידיים נקיות לפתרון.
דורה כהן: אי אפשר לומר לבנק, אני רוצה ללכת לוועדה בינמשרדית כשאדם לא משלם ולו אגורה אחת כשהוא יכול לשלם סכום מסוים על חשבון התשלום החודשי.
דורה כהן: אני אתן דוגמה.
דורה כהן: אם התשלום החודשי של אדם הוא 2,000 שקל, הוא לא מסוגל לעמוד בתשלום הזה והוא רוצה להגיע לוועדה בינמשרדית כדי לקבל הקלה, הוא חייב לבוא לבנק ולומר, אני יכול לשלם רק 500 שקל, 600 שקל, ועם זה לבוא לוועדה.
דורה כהן: אני לא יכולה כנציג בנק להיות נאמן על משרד השיכון ועל כסף שלי ולבוא לוועדה עם עובדה שאדם לא משלם כלום.
אמנון כהן: הטענה שלהם, שהם בכלל לא ידעו על קיום הועדה הבינמשרדית.
דורה כהן: אצלנו זה לא קורה בכלל.
אמנון כהן: יש אנשים שלא יודעים, הם חוששים להגיע לבנק כי המצב שלהם לא מאפשר להם כרגע לשלם.
דורה כהן: אני מדברת על הבנק שלי, אני לא יודעת מה קורה בבנקים אחרים.
דורה כהן: בבנק הבינלאומי וגם בבנק עצמאות, אנשים לא צריכים לפנות אליי כדי שאציע להם את העניין של ועדה בינמשרדית, יכולים להעיד על כך אנשי משרד האוצר, אנשים שמשלמים אצלנו באופן שוטף את התשלומים ויש להם פיגורים מן העבר, הם מקבלים ממני הודעה, שהבנק פנה בלעדיהם לוועדה בינמשרדית וקיבל אישור לפרוס את החוב שלהם, אנחנו מזמינים אותם לחתום על שני טפסים ובזה נגמר העניין.
דורה כהן: יש עשרות מקרים כאלה.
אמנון כהן: כמה אנשים הגיעו אליכם עם בעיות כאלה?
דורה כהן: בשנה האחרונה דנו ביותר מ-300 תיקים בוועדה בינמשרדית.
דורה כהן: אמר נציג העמותה לנפגעי המשכנתאות, שלאנשים אין דרך לפנות למשרד השיכון לבד אלא דרך הבנק בלבד.
דורה כהן: זה לא נכון כי יש ועדה שנקראת ועדה עליונה, שהלקוח פונה אליה ביוזמתו.
דורה כהן: כל אדם שיש לו משכנתא של משרד השיכון, הוא יכול להגיע לנציגים של משרד השיכון באזור מגוריו ולהגיש בקשה לוועדה עליונה, הוא לא צריך את הבנק בשביל זה.
בני מזגיני: אם הוא יודע על זה.
דורה כהן: אם הוא יודע להגיע לוועדה בינמשרדית הוא גם יודע להגיע לוועדה עליונה, לא צריך להיתמם.
אמנון כהן: ואז במקביל פותחים שני תיקים.
דורה כהן: אנחנו לא פותחים שני תיקים בשום מצב.
דורה כהן: אני מתפלא שזה עלה כאן, אולי יש כאן בנק שכן עובד כך, אני לא מכירה את המצב הזה.
אברהם גוטמן: רציתי להתייחס לוועדה הבינמשרדית, עושים כאן הכללה, שלכל מקרה יש זכות לפנות לוועדה הבינמשרדית.
אברהם גוטמן: הוועדה הבינמשרדית מטפלת בזכאים בלבד.