GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חני מונין: הקוסמטיקאית לא חייבת שתהיה לה בחדר תעודה שהיא סיימה את לימודיה וכי היא הוסמכה על-ידי משרד העבודה.
חני מונין: לעומת זאת עד כמה שידוע לי בארצות-הברית לא רק שהן חייבות אלא שיש דברים בהם אסור להן לטפל.
חני מונין: בלייזר למשל רק רופאים יכולים לטפל וכך גם בכל מיני סוגים של פילינג שמתבצעים רק על-ידי רופא עור.
חני מונין: בארץ הנושא הרבה יותר פתוח ולא ברור מה מותר ומה אסור כי אין רישוי.
חני מונין: משרד העבודה לא קבע הוראות וחוקים במה מותר לטפל ובמה אסור לטפל.
חני מונין: אנחנו ברשות מעונינים שהקוסמטיקאיות יעברו קורס בפיקוח משרד העבודה ושכל קוסמטיקאית כשהיא תסיים את הקורס, היא תעבור בחינה ואם היא לא עוברת, היא לא תקבל תעודה ולא תוכל לעסוק בתחום הזה.
חני מונין: כל אחת תעבור בצורה מסודרת את הקורסים שצריכים לעבור, היא תדע במה מותר לה לעסוק ובמה אסור לה לעסוק.
חני מונין: בעצם יהיה רישוי בתחום הזה.
חני מונין: אני רוצה לדבר על המצב של בתי-הספר כיום.
חני מונין: היושב-ראש אמר שיש כשלושים בתי-ספר שמרביתם כן בפיקוח משרד העבודה, אבל מהתחקיר שאני ערכתי עולה שכיום הבנות נבחנות בבית-הספר עצמו, דבר שבעבר לא היה כך.
חני מונין: זה אומר שהבוחנת של משרד העבודה מגיעה לבית-הספר, המורה נמצאת בחדר יחד עם הבוחנת כאשר הרבה פעמים הן מכירות והן חברות, הבחינה לא נעשית בצורה אובייקטיבית והוגנת.
חני מונין: כלומר, הרבה פעמים האינטרס של בית-הספר הוא שכמה שיותר תלמידות יעברו בציונים יותר גבוהים ושכמובן יעברו את הבחינות.
חני מונין: כך יוצא שהמורה בעצם מעבירה הרבה אינפורמציה במפורש או שלא במפורש והתלמידות לא ממש מתכוננות לחומר וחלק מהן גם לא מכירות את החומר ולמרות זאת עוברות את הבחינה, רק בגלל זה שלחשו להן, אמרו להן וכולי.
חני מונין: נראה לי נכון לחזור לימי העבר ושכל מועמדת תקבל הזמנה למקום אובייקטיבי חיצוני לבית-הספר, היא לא תכיר את מי שמסביבה או שתכיר באופן מקרי לחלוטין, המורה לא תהיה שם באופן קבוע.
חני מונין: זאת אומרת, אם היא תצטרך חמש דקות להסביר משהו, בסדר, אבל לא כדי להיות שותפה לבחינה.
חני מונין: אני רוצה להתייחס לרמת המורות שמלמדות כיום.
חני מונין: הבנתי שיש מורות שמלמדות בבתי-ספר לאחר שנתיים ניסיון.
חני מונין: הן גמרו ללמוד, קיבלו תעודה ולא ברור מה הציונים בתעודה הזאת, יש להן שנתיים ניסיון בלבד והן כבר מתחילות ללמד.
חני מונין: כיוון שזה נושא שקשור לבריאות ולסכנות הבריאותיות שכרוכות בו, אנחנו רואים צורך שלמורות יהיה ניסיון של יותר משנתיים ולפחות של חמש שנים ושבנוסף לזה הן יעברו הכשרה, הן יתלוו למורה מוסמכת במשך שנה שלמה עד שהן יתחילו ללמד.
חני מונין: כלומר, רק לאחר שש שנים של ניסיון ופרקטיקה והתלוות למורה נוספת הן תוכלנה להתחיל ללמד.
חני מונין: לגבי הכלים והחומרים.
חני מונין: אני הבנתי מתוך שיחות עם קוסמטיקאיות שקיים כלי אחד מאוד מסוכן שחלק מהקוסמטיקאיות משתמשות בו.
חני מונין: לצורך הסרת שיער לפעמים משתמשים בשעווה ושעווה אפשר לסנן.
חני מונין: לאחר שימוש, שזה שימוש במקומות מאוד אינטימיים או שלא אינטימיים, לוקחים את השעווה שהשתמשו בה ויש מסנן שעווה.
חני מונין: אפשר לחזור על התהליך מספר פעמים ולהשתמש מספר פעמים בשעווה הזאת.
חני מונין: אנחנו רואים שיש פה מקור לסכנות בריאותיות חמורות ביותר.
חני מונין: של אגזמות, של פטריות ושאר תחלואים שאני לא מומחית בהם אבל אם שומעים על זה אני חושבת שכולם מבינים כמה המצב יכול להיות מסוכן.
חני מונין: אני חושבת שמשרד העבודה צריך לפקח בתחום הזה של הכלים ולאסור שימוש בכלים אלה וכמובן לאסור על מכירתם.
חני מונין: הרבה יותר קל לפקח על המכירה ולהגיע לבתי העסק שמוכרים את הכלים האלה שהם מסוכנים וכמובן לאכוף את החוק ולקנוס בקנסות חמורים ביותר כדי שבאמת אי-אפשר יהיה למכור ציוד מסוכן כזה.
חני מונין: אלו עיקרי הדברים שרצינו לעסוק בהם.
רונית רפאל: בקשר לתלמידות שסיימו את לימודי הקוסמטיקה.
רונית רפאל: כמו שקיים אצל אחיות, עורכי-דין ורופאים, גם אנחנו צריכות תקופת התמחות שזה דבר מאוד חשוב וקיים בכל העולם אלא שלא קיים אצלנו.
רונית רפאל: אנחנו לומדות עשרה חודשים ובזה נגמר העניין.
אמנון כהן: את מטפלת בנושא של אפילציה?
רון לנדאו: אני לא חושב שיש הרבה קוסמטיקאיות בישראל שפותחות עסק כקוסמטיקאיות ועובדות ללא קורס או ללא הכשרה ואיך שלא נקרא לזה.
רון לנדאו: יכול להיות שיש, אבל אני מאמין שזה במספר אפסי.
רון לנדאו: בשנים האחרונות קיימת תופעה אחרת ואף אחד עוד לא העלה אותה.
רון לנדאו: יש תופעה של חברות של שיווק ישיר שמוציאות יועצות יופי החוצה, מלמדות אותן בקורס של ארבע שעות לעשות טיפול פנים ומבחינת הציבור אני חושב שההבחנה בין קוסמטיקאית לבין יועצת יופי היא היטשטשה בצורה כזאת שלא יודעים מה ההבדל בין קוסמטיקאית מוסמכת לבין יועצת יופי.
רון לנדאו: אני חושב שזו תופעה שצריכה להדאיג יותר מאשר נושא ההכשרה בבתי-הספר.
איה שריג: אני בתפקידי הנוכחי למעלה משלושים שנה, היה לי גם בית-ספר במשך עשרים וכמה שנים ואני מכירה את כל הממלכות לפני ולפנים.
איה שריג: אני אדבר על הלימודים במשך עשרה חודשים בבית-הספר.
איה שריג: אני לא יודעת אם הגיעו לכאן עם תוכנית הלימודים, אבל תוכנית הלימודים היא מצוינת.
איה שריג: חייתי גם עשר שנים בארצות-הברית ועברתי בתי-ספר שם, ולא איכפת לי אם זה יתפרס על 15 חודשים או על 10 חודשים, התוכנית היא אותה תוכנית לימודים.
איה שריג: בתוך מסגרת תוכנית הלימודים יש גם תקופת התמחות.
איה שריג: יש כך וכך שעות של עבודה מעשית על לקוחות.
איה שריג: זאת אומרת שלא לגמרי יוצאים למכונים לתקופת התמחות.
איה שריג: אני לא רוצה להעמיד את המכונים שמקבלים את התלמידה שסיימה לימודים כמושיעי התלמידה כי הם בכלל לא כאלה.
איה שריג: בהתחלה יש כל מיני דברים קטנים שהם עושים במכון והשעות רצות, אבל את תקופת ההתמחות העיקרית היא מקבלת במסגרת בתי-הספר ובהשתלמויות נוספות לאחר הלימודים כמו בארגון הקוסמטיקאיות, כמו במעבדות כשכל המעבדות המוכרות בארץ נותנות השתלמויות מאוד רציניות.
איה שריג: ברצון נשלח לכם את התוכנית שלנו שעומדת להיות מוצגת בקונגרס הבינלאומי הבא שיתקיים בינואר ואז תוכלו לראות את צוות הרופאים שמופיעים שם ותבינו על מה אני מדברת.
איה שריג: 17 שנה ישבתי בוועדות עם משרד הבריאות ויש לנו תיק עבה.
איה שריג: משרד הבריאות איננו רואה את עצמו – והוסבר לי גם למה ואני מבינה – משתלב בתוך הסקציה הזאת שנקראת קוסמטיקאיות ומפקח עליהן.
איה שריג: אם משרד הבריאות היה מוכן, היינו חוטפים את זה, אבל זה לא קורה.
סמדר אהרוני: באשר למחירים, אני יודעת שהם פרוצים וזאת גם מניסיוני האישי.
יורה קרנות: יש שלושה אספקטים.
יורה קרנות: יש את ההגדרות או האנשים שעוסקים במקצוע, יש את התכשירים ויש את העסק, אבל על התכשירים והעסק אני אבקש אחר-כך ממגיסטר בתיה הרן להתייחס אליהם.
יורה קרנות: לגבי המקצוע.
יורה קרנות: אני רואה את הפגם העיקרי, למה המקצוע הוא כזה, בזה שאין רישוי.
יורה קרנות: אם אני לוקחת לדוגמה איזשהו מקצוע רפואי שמוסדר ברישוי, יש דרישות מסוימות כדי שאדם יקבל את הרשיון שזה השכלה, שזאת הגינות, שזאת אזרחות, שזאת בחינה, ויש גם את האמצעי שאם אדם כזה, אחרי שהוא קיבל את הרשיון, לא עומד בסטנדרטים מקובלים, אם הוא רשלן, אם הוא עבריין, אם הוא עבר עבירה פלילית, אם הוא עשה משהו לא אתי, יש אפשרות להעמיד אותו לדין משמעתי עד כדי לקיחת הרשיון.
יורה קרנות: גם אם קיימים בתי-ספר בפיקוח – ואני מוכנה לקבל, אני לא מומחית בזה, שאותם עשרה חודשי לימוד מספיקים, לא אני אחליט כאן – אם נותנים את התעודה שסיימו את בית-הספר, גמרנו, אין שום אמצעי לקחת חזרה ולומר לציבור שאמנם האיש למד אבל הוא עושה מה שלא למד, הוא עושה משהו שהוזהר במפורש לא לעשותו.
יורה קרנות: אני לא יודעת מאיפה לקחתם את הסמכות לטפל בלייזר.
יורה קרנות: לדעתי לייזר זה עיסוק ברפואה וזאת עבריינות.
יורה קרנות: כך גם לגבי פילינג.
יורה קרנות: יכולים להיות סוגי פילינג שקרובים מאוד לעיסוק ברפואה.
יורה קרנות: מי בכלל הרשה לאחות מוסמכת לגעת בלייזר?
יורה קרנות: זה עיסוק ברפואה.
בתיה הרן: התמרוקים נבדקים על-פי ההרכבים של הצהרת היצרן.
בתיה הרן: אנחנו לא עושים אנליזה לכל תכשיר מהתחלה כי זה בלתי אפשרי.
בתיה הרן: האחריות היא של בעל הרישום, אותו יצרן או אותו יבואן.
בתיה הרן: מנחים אותנו הכללים לגבי רעילות של חומר.
בתיה הרן: אין פה נושא של יעילות מאחר שאין מדובר בתרופות.
בני לויזון: לעניין הרישוי.
בני לויזון: קודם כל, יש חיקוקים שיש בהם רישוי שבהם לא קיימת הסנקציה הזאת של שלילת הרשיון וזאת בעיה.
בני לויזון: זה צריך להיקבע ולהיות כתוב בצורה המפורשת.
בני לויזון: לדוגמה, בחוק החשמל יש שופט מחוזי שהתמנה באופן מיוחד לכל הנושא.
בני לויזון: כאן יש סיווג מקצועי וכאן אני אסביר בדקה למה הכוונה.
בני לויזון: חוק שירות התעסוקה 1957 קבע את כל ההסדרה של תעודות מקצוע למקצועות.
בני לויזון: שר העבודה מכריז על מקצוע אחרי שועדה - שכוללת את נציגי הממשלה, נציגי המעסיקים ונציגי העובדים שאלה הם האיגודים המקצועיים, במקרה הזה ההסתדרות – קובעת את תוכנית הבחינה, זה הסילבוס, הנושאים, שזה בסיס לבניית תוכנית לימודים ולבניית בחינות לביצוע.
בני לויזון: אז מי שעובר את הבחינות בהצלחה, נקבע שהוא או היא קוסמטיקאית.
בני לויזון: בחוק שירות התעסוקה וכל מה שנלווה לאותו פרק אין סנקציה של מה שנקרא ביטול תעודת המקצוע כתוצאה מאיזושהי רשלנות.
בני לויזון: אין בכלל כי זה כולל את כל המקצועות שהוכרזו במשק.
בני לויזון: לא נקבע כלל כזה ויכול להיות שיש מקום להעיר את תשומת לב המשרד להכניס פה איזשהו אלמנט שאומר שבמקרה שיש עבירה מסוג א', ב' או ג', ניתן גם לשלול תעודת מקצוע מבעל מקצוע כזה.
בני לויזון: זה לא קיים ולא קיים בשום מקצוע בחוק שירות התעסוקה.
בני לויזון: אכן יש חיקוקים כמו חוק החשמל וחוקים אחרים שבהם נקבעו כללים כאלה או אחרים, נקבעו גם הליכים משפטיים ותקדימים.
בני לויזון: אני רוצה לומר שכאשר יזמו את התיקון לחוק בריאות העם לפני כשמונה או תשע שנים, סעיף 65, פרק ה' – אני ליוויתי את זה בזמנו – נעשה איזשהו הסדר לגבי מקצועות שהמשרד שלנו מכשיר בהם ושהם פרה-רפואיים, זה יכנס כנספח לתוך התיקון לחוק בריאות העם ואז אנחנו כ"קבלן" שמבצע את ההכשרה כפופים בעצם לאישורי משרד הבריאות ולפיקוח של משרד הבריאות על כל מיני בעיות שקשורות באותו מקצוע.
בני לויזון: יש רשימה שלמה של מקצועות כאלה אבל מקצוע הקוסמטיקה לא נכנס.
בני לויזון: אמרה כאן יורה קרנות שמבחינת משרד הבריאות לא נראה להם שהוא פרה-רפואי או מתאים להיכנס לאותה רשימה.
בני לויזון: מאידך, כל הצוות שמלווה את הכנת התוכנית הזאת היה צוות רפואי.
בני לויזון: אני בהחלט לא מתנגד שנשב עם אנשי משרד הבריאות ונדון בעניין של הצורך אולי לתקן את חוק שירות התעסוקה באותו מקצוע שבו עלתה התלונה הזו ואולי ללמוד מזה לגבי מקצועות אחרים בעתיד, אם קיים צורך.
בני לויזון: יכול להיות שלא צריך להפעיל פה הליך שלם של חקיקה שזה ייקח ממילא בכנסת שנתיים או שלוש שנים לרישוי מקצוע הקוסמטיקה כאשר בעצם אלטרנטיבה לרישוי זאת תעודת מקצוע על-פי חוק אחר שזה חוק שירות התעסוקה.
בני לויזון: זאת פשוט תהיה מקבילה.
בני לויזון: יכול להיות שצריך להכניס איזושהי תקנה בחוק שירות התעסוקה שאומרת שניתן לשלול וצריך לפרט והמומחים יאמרו לנו היכן לפרט.
בני לויזון: עולה כאן כל הזמן העניין של אפילציה חשמלית.
בני לויזון: אצלנו כתוב בצורה מפורשת ביותר שנושאים בעלי סיכון גבוה כמו אפילציה חשמלית, וזה מודגש, אינם כלולים בתוכנית הלימודים שלנו ואין רשות ללמדם.
בני לויזון: רציתי להציג כאן את המסגרת הכללית העוטפת כי יש פה מערכת כללים.
בני לויזון: אנחנו כמשרד עבודה מכשירים על-פי שלושת הגופים שסיכמו ביניהם מה צריכה לדעת קוסמטיקאית.
בני לויזון: אין לנו שום גוף אכיפה כדי לראות מה היא עושה אחר-כך בחוץ.
אירן טובאנה: בנוסף לתעודה, כל תלמידה שלומדת במסגרת בית-ספר של משרד העבודה מקבלת תעודת גמר כשבתוך התעודה יש את פירוט נושאי הלימוד והציונים שהיא קיבלה במבחן ובמהלך הלימודים.
אירן טובאנה: לגבי צוות ההוראה.
אירן טובאנה: אני יכולה להעיד שאין מורה שאין לה לפחות ארבע שנות ותק בקוסמטיקה וזה בנוסף לכך שהיא עוברת מיון אצלי לפני כניסתה ללימודים.
אירן טובאנה: ברוב המקרים היא סייעת למורה ותיקה בתוך הכיתה.
אירן טובאנה: לגבי נוכחות המורים בכיתה, אני יכולה להעיד שזה ממש לא נכון.
אירן טובאנה: לבוחנות יש את ההנחיות הברורות שברגע שמורה עוברת את דלת החדר בו מתבצע המבחן, מפסיקים את המבחן.
אירן טובאנה: אין נוכחות לא של המורה וגם לא של מנהלת בית-הספר.
אירן טובאנה: אין השפעה על הבוחנות והבוחנות שלנו יודעות ויש להן זכות מלאה לפסול תלמידות.
אירן טובאנה: לגבי אפילציה עם שעווה.
אירן טובאנה: בתשעים אחוז מהמכונים השעווה שמשתמשים בה היא חד-פעמית ולאחר השימוש זורקים אותה.
אירן טובאנה: במידה שמשתמשים בשעווה בשימוש חוזר, הוכח בכל המעבדות בכל העולם שהחיידקים לא יכולים לחיות בתוך שעווה כי השעווה לא נשארת יותר משנייה אחת או שתיים באותה טמפרטורה וכדי לפתח חיידקים צריך חום קבוע.
אירן טובאנה: אני מכירה הרבה מעבדות שהוכח בהן שאין שום סכנה בעניין הזה.
אירן טובאנה: לגבי תקופת ההתמחות.
אירן טובאנה: מהניסיון האישי שלי – אני באה ממסגרת של טכנאי בכיר בקוסמטיקה בצרפת ולימדתי עשר שנים בבתי-ספר לקוסמטיקה בצרפת - הייתה תקופת התמחות, אבל ברוב המקרים הקוסמטיקאיות שיוצאות מבית-הספר לתקופת התמחות עוסקות בניקיון המקום ואף קוסמטיקאית לא מוכנה לתת לתלמידה מתחילה לגעת בלקוחה.
אירן טובאנה: ההסתכלות יכולה להיות משהו חיובי אבל זה לא מספיק.
אירן טובאנה: בתוך בית-הספר יש 150 שעות של קבלת קהל והתלמידות כן מקבלות קהל בהשגחת המורים, וברוב בתי-הספר יש גם מכון יופי שבסיום הלימודים התלמידות יכולות לבוא לתקופת התמחות בבית-הספר עצמו.
אירן טובאנה: לגבי הנושאים הרגישים ביותר שזה הלייזר, אפילציה ופילינג.
אירן טובאנה: כל הנושאים הללו לא כלולים בתוכנית הלימודים שלנו.
אירן טובאנה: לגבי החומרים הקוסמטיים.
אירן טובאנה: אני לא רוצה להגן על המעבדות אבל תדע שאנחנו בתוך בתי-הספר משתמשים ומלמדים להשתמש אך ורק בחומרים שיש להם אישור משרד הבריאות וזו גם הדרישה בתוך המבחן.
אירן טובאנה: הבוחנות בודקות שעל החומרים יש את התו המקורי של היצרן.
אירן טובאנה: תרשה לי לומר שאם אנחנו לא יכולים להוכיח שהחומרים כן יעילים, אני חושבת שאנחנו כאן נופלים באיזה פח כי אני חושבת שגם בדברי אוכל או בתרופות אין לנו שום אפשרות לומר שחומר זה או אחר הוא כן בריא והתרופה המסוימת כן מועילה או לא מועילה באופן משמעותי.
אירן טובאנה: אם מתחילים עם חומרים קוסמטיים, יש לנו עוד הרבה דברים נוספים לתקן.
יורם גלר: אני פניתי לשר העבודה ולמנכ"ל משרד העבודה לפני שנה וחצי-שנתיים לגבי בוחנת מסוימת בצפון - יכול להיות שזאת תופעה שקיימת בכלל בארץ – שיש לה מרכז מכירות לקוסמטיקאיות.
יורם גלר: אותה גברת בוחנת את אותן תלמידות בסוף הלימודים ושעה אחרי הלימודים או תוך כדי הלימודים מוכרת להן מהמוצרים שלה.
יורם גלר: היא בוחנת והיא מוכרת לאותן תלמידות וזה לפני הסיום ואחרי הסיום.
יורם גלר: היא מוכרת ככזאת.
יורם גלר: מהיכרותי עם השוק, וההיכרות של היא די עמוקה, אינני מכיר קוסמטיקאיות שעובדות עם לייזר.
יורם גלר: זה ייחודי ומיוחד וצריך להוריד את זה לפי דעתי מהשולחן.
יורם גלר: זאת לא תופעה שקיימת למרות שהעלו אותה.
יורם גלר: יש תופעה אחרת.
יורם גלר: קוסמטיקאיות חייבות לעבוד עם מוצרים שמאושרים על-ידי משרד הבריאות.
יורם גלר: למשל, כל מי שציין כאן פילינג, אסור או מותר, לפילינג יש חוק במשרד הבריאות, עד 8 או 8,5 אחוז ריכוז.
יורם גלר: מי שעובדת עם יותר, היא עובדת שלא כחוק.
יורם גלר: יש תופעה מזערית של קוסמטיקאיות שמייבאות חומרים מארצות-הברית ואז זה על אחריותן, אבל זה בערך כמו רופאים שעושים פעולות רפואיות שאינן כחוק.
יורם גלר: מי שעובדת לא כחוק, היא לא עובדת כחוק.
יורם גלר: לפי דעתי צריך להקים את לשכת הקוסמטיקאיות שמקבילה ללשכת רואי החשבון או להסתדרות הרפואית או ללשכת עורכי-הדין והיא צריכה לעשות בחינות לאחר הלימודים.
יורם גלר: בלשכה יהיו חברות חלק מהחברות המקצועיות, ארגון הקוסמטיקאיות, נציגים ממשרד הבריאות וממשרד העבודה והם יקבעו את רמת הבחינות ומי תוכל לעבור את הבחינות.
יורם גלר: הציבור ידע שקוסמטיקאית שיש לה תעודה של לשכת הקוסמטיקאיות, היא קוסמטיקאית טובה.
איה שריג: לגבי נזק בעור אחרי טיפול אצל קוסמטיקאיות.
איה שריג: אתם צירפתם מכתב שהוא מלפני שמונה שנים ואי-אפשר בכלל לטפל בו, אבל יכולים להיות אצל הקוסמטיקאית מספר אחת בעולם או מכון ליופי מספר אחד פלוס בעולם ולצאת ויש תקלה.
איה שריג: כותבת המתלוננת שהוציאו לה שחורים בלייזר.
איה שריג: אין ולא קיים דבר כזה.
איה שריג: המכתב הזה הוא בכלל מהירח.
אמנון כהן: אנשים שניכוו ונקלעו למצב הזה.
אמנון כהן: אני אזום חקיקה פרטית, או שינוי חוק שירות תעסוקה או שינוי תקנה, כדי שיהיה ברור שיש רישוי ברור למקצוע הקוסמטיקה ולא רק סיווג מקצועי כזה או אחר.
אמנון כהן: השינוי ידבר גם על נושא הסנקציה כתוצאה מרשלנות ומה קורה אם יש מספר תלונות על אותה קוסמטיקאית, שמי שנתן את התעודה, תהיה לו אפשרות לקחת את התעודה.
אמנון כהן: יכול להיות שבתוך החוק הזה נכניס את הפן של תקופת ההתמחות של חצי שנה כשהתקופה מלווה בשכר – נסיעות, מלגות, שכר מינימום – עליו נצטרך לבוא במשא ומתן עם הגורמים.
אמנון כהן: נפנה לשר העבודה והרווחה שידאג לכך שכל בתי-הספר יהיו בפיקוח משרד העבודה והרווחה.
אמנון כהן: אם יש בתי-ספר שפועלים ללא פיקוח, שיקבלו את המרות של משרד העבודה והרווחה או ייסגרו.
אמנון כהן: נבקש משני המשרדים – משרד העבודה והרווחה וממשרד הבריאות – להקים צוות משותף מקצועי שיבחן את הדברים וזה במקביל להצעת החוק שלי וללא שום קשר כי הצעת החוק שלי יכולה לקחת זמן ואילו אותו צוות מקצועי יכול באופן מיידי לתקן תקנה כזו או אחרת.
אמנון כהן: אני עומד לרשות
אמנון כהן: כם אם יש לכם איזושהי בעיה להביא את זה לדיון מהיר בוועדת שרים.
אמנון כהן: אני אפנה לשני השרים כי לדעתי הנושא הזה חייב לבוא על פתרונו כמה שיותר מהר.
אמנון כהן: אני בטוח שבתעודה במה כל אחת יכולה לטפל אבל אני לא רוצה שיהיה מצב שבהסתמך על תעודת הקוסמטיקאית כל אחת תיקח על עצמה לטפל בעוד נושאים רבים אחרים שאין להם קשר ללימודיה.
אמנון כהן: צריך למגר את התופעות האלה כדי שהציבור לא יהיה חשוף לאנשים לא מקצועיים.
אמנון כהן: בהצעת החקיקה שלי אני אתייחס להעלאת סף דרישות הכניסה לבית-הספר והעלאה ל12- שנות לימוד עם תעודת בגרות.
אמנון כהן: אני חושב שמגיע לציבור לקבל את הכי טוב וזה אומר לפחות 12 שנות לימוד.
אמנון כהן: אני לא רוצה להתייחס לתקופת הלימודים שתהיה עשרה חודשים או שנה כי את זה אני משאיר לאנשי המקצוע אבל אני חושב שנתמקד על תקופת ההתמחות.
אמנון כהן: בכל נושא רישוי עסקים אני אתייעץ עם היועצים המשפטיים של הוועדה על-מנת לגרום לכך שיהיה ברור מי מקבל את הרשיון.
אמנון כהן: כפי שציינתי, מי שלא עומד בתנאי הרשיון או מתקבלות תלונות, אפשר יהיה לקחת את הרשיון.
אמנון כהן: בנושא יועצות היופי אני רוצה שיהיה ברור מי זאת אותה יועצת יופי ושזה יהיה נושא נפרד מנושא הקוסמטיקאיות.
אמנון כהן: אנחנו אמנם הוועדה לפניות הציבור ונכון שהסמכויות שלנו לא מוגדרות, אבל אנחנו יכולים לשמוע גם בקשות של גורמים נוספים כמו בעלי אולמות שקודם כל הם אנשים שרוצים לתת את השירות ולהרוויח את מה שמגיע להם אבל לא פעם הם נגררים בצורה כזאת שהם גם עורכים את האירוע ולאחר מכן מוגשת נגדם תביעה כאשר לפעמים מוצדקת ולפעמים לא מוצדקת.
אמנון כהן: לפעמים התביעה היא כזו שמאלצת אותם להגיע לבתי-משפט.
אמנון כהן: אומרים שהלקוח תמיד צודק, אבל לפעמים הלקוח משתמש יותר מדיי במושג הזה ואפילו אם הוא צודק קצת, הוא מנצל את ההזדמנות ולוקח לזכותו המלאה את הכל בצורה מוגזמת.
אמנון כהן: קיבלנו מספר פניות מבעלי אולמות שטוענים שהם מגיעים למצב של סחיטה מאנשים שהיו נוכחים באירועים כאלה ואחרים.
אמנון כהן: נכון שאולי מגיע איזשהו פיצוי על נזק שנגרם כתוצאה מזה שהמלצר שפך על האורח משהו או עקב כך שהוא החליק באולם וכולי, אבל התביעות הן מאוד מאוד מוגזמות ואין גם איזשהו גוף שיבוא עם אותם אנשים במשא ומתן.
אמנון כהן: אולי צריך לחשוב על גוף לא משפטי שיכול לפשר ולגשר בין האנשים.
אמנון כהן: אולי כדאי שיהיה כאן גוף שיהיה נציג הציבור, נציג בעלי האולמות, איש שיבוא במשא ומתן וזאת כדי לא להגיע למשפטים אלא אם מגיע לאותו אדם פיצוי, לתת לו את אותו פיצוי שמגיע לו.
אמנון כהן: נמצאים כאן אתנו נציגי בעלי האולמות, הם ייתנו לנו את הדוגמאות.
אמנון כהן: אני רוצה לציין שבדרך כלל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם הרשות להגנת הצרכן והמועצה לצרכנות שאמורים להגן על הלקוחות.
אמנון כהן: אני חושב שגם הם היו צריכים להיות כאן ולהשתתף בדיון כי הם צריכים לשמוע את הדברים ולהגיב עליהם.
אמנון כהן: זה לא מכובד שכאשר יש להם את האינטרס שנוגע לפעולות שלהם, הם כן מגיעים, וכשהמצב הפוך, הם לא מכבדים את הוועדה ולא מגיעים.
אמנון כהן: ברוח זו נכתוב מכתב למנכ"לים.
אמנון כהן: אנחנו עובדים אתם בקשרים כל כך הדוקים ומן הראוי היה שישלחו את נציגיהם לכאן.
אמנון כהן: אני יכול לציין שגם תקליטנים וצלמים לפעמים נתקלים באותה סיטואציה.
אמנון כהן: אני מניח שיש אנשים שמנצלים את המצב.
חיים טל: לצערי בכמה השנים האחרונות יש תופעה שהיא לא רק בענף השמחות אבל היא מאוד בולטת בענף השמחות.
חיים טל: אנחנו יודעים שבאירוע יש הרבה מרכיבים – שירות, אוכל, אנשים, חשמל, תקליטנים, צלמים – ושירותים נוספים שקשורים לנושא הזה.
חיים טל: באירוע יכולים לקרות דברים כאלה ואחרים כמו שחולצתו של אדם התלכלכה כתוצאה שהוא קם בפתאומיות ומלצרית החזיקה מגש שנשפך עליו, יכול בן-אדם לקחת זית ואותה שן שבורה שלו שעומדת על סף ריקבון נשברה, והוא לא שם לב שבאותם זיתים ללא חרצנים היה גם חרצן אחד ואותה שן נשברה סופית.
חיים טל: אני יודע על מקרה של חתן שלא רצה לשלם עבור אירוע, וכדי לא לשלם הוא לקח זכוכית וחתך את השפה שלו, והוריד לבעל האולם שלושים אלף שקלים על-מנת שהסיפור הזה לא יצא החוצה ויתפרסם.
חיים טל: הוא טען שהזכוכית הייתה בתוך האוכל, אבל החברים שלו סיפרו שהוא הביא את חתיכת הזכוכית אתו.
חיים טל: התופעות האלה חוזרות על עצמן ואנחנו נתקלים בה יום יום.
חיים טל: צריך להיות ברור שאולמות חייבים להחזיק ביטוח צד שלישי.
חיים טל: זאת אומרת, אם חס וחלילה יש תביעה אמיתית ורצינית – וקורים גם דברים רציניים – יש לה כיסוי.
חיים טל: גם בנושא לכלוך חולצה למשל, אתה אומר לאותו אדם שילך לקנות לו חולצה, אבל אז מסתבר שלא מדובר רק בחולצה אלא מדובר בעוגמת הנפש וכולי.
חיים טל: לדברים האלה אין סוף.
חיים טל: ההשתתפות העצמית לפעמים עולה יותר מאותם מכנסיים או אותה חולצה ותמיד אותה חולצה נקנתה באותו יום והיא נקנתה בבוטיק היקר ביותר במדינה.
חיים טל: אין אירוע היום שאין מישהו שלא מוצא נכון לתבוע משהו.
חיים טל: בדרך כלל בעלי האולמות רוצים לגמור את הנושא ברמה של אותו בן-אדם.
חיים טל: בא בן-אדם, נשפך עליו משהו על החולצה, יש שתי אופציות כאשר האפשרות הראשונה היא לומר לאותו אדם להביא קבלה עבור אותה חולצה, לתת לו את הכסף, אבל אותו אדם לא רוצה.
חיים טל: האפשרות השנייה היא להפנות את אותו אדם לסוכן הביטוח.
חיים טל: לכל בעל אולם יש הסכם עם סוכן הביטוח, כאשר מגיע מתלונן כזה, אותו סוכן יזמין אותו אליו ויש לו את הזמן לשמוע אותו ולדבר אתו.
חיים טל: אם סוכן הביטוח מחליט לתת לו למשל מאה דולר, השתתפות בעל האולם היא בגובה של 200-150 שקלים וכאן מתחילה הבעיה.
חיים טל: בדרך כלל המתלונן לא מוכן להתפשר על הסכום שמגיע לו עבור החולצה.
חיים טל: קרה לי לא מזמן מקרה עם אדם שטען שהשן שלו נשברה באירוע, הצעתי לו 500 שקלים אבל הוא לא היה מוכן לקבל את הסכום הזה.
חיים טל: כפי שהציעו כאן, גם אנחנו חושבים שצריך להיות גוף שמקובל גם על הצרכנים, גם על חברות הביטוח וגם על בעלי האולמות והוא ישפוט.
חיים טל: אם אותו אדם לא מסכים לקבל מאותו בעל אולם את הסכום שחושב שמגיע לו, יבוא הגוף הזה ויאמר לו אם הוא הגזים או לא.
יהודה כהן: היה לי מקרה שנתתי למתלונן מכנסי ג'ינס חדשים שהוא לא רצה ללבוש אותם, קיבל חולצה חדשה שגם אותה לא רצה כי הוא רצה פירמה אחרת.
יהודה כהן: אמרתי לו שיתבע אותי.
אמנון כהן: אני מציע שאתה כיושב-ראש תאסוף את בעלי האולמות ותחליטו שאתם מפסיקים להיות סחיטים.
אמנון כהן: אולי זו הדרך להפסיק את התופעה שקיימת.
אמנון כהן: אם אתם מתארגנים בתוככם ויש איזשהו גוף בלי שאנחנו מתערבים, זה יכול להיות מקובל, אבל אני לא יכול לתת המלצה ליועץ המשפטי או למשרד המשפטים כי מדובר בשיקולים של בית-המשפט.
אמנון כהן: כמו שציינו כאן, זו צריכה להיות הדרך שלכם.
אמנון כהן: אתם ממילא צריכים לשלם, אז תאמרו לאותו מתלונן שאתם משלמים את מה שמגיע לו ולא יותר מזה.
אמנון כהן: שהוא יוכיח שהיה לו נזק, שנגרמה לו עוגמת נפש וכולי.
אמנון כהן: כפי שציינו כאן, אני חושב שצריך להיות הסכם מתואם עם כל הגורמים שעובדים עם בעלי האולמות.
אמנון כהן: אם בעל אולם מסוים רוצה להוסיף משהו, זה עניין שלו.
אמנון כהן: אתם כהתאחדות בעלי האולמות צריכים לעזור לבעלי האולמות.
אמנון כהן: אנחנו דנים בנושא מחסור חמור בתרופות וטרינריות והתפשטות מחלות.
אמנון כהן: את הפנייה קיבלנו מהסתדרות הרופאים הווטרינריים בישראל.
אמנון כהן: מהמכתבים והפניות הבנתי שבכלל כל הנושא של הבאת תרופות לחיות מחמד לא מוסדר וכי בעקבות מקרה שקרה, שאחד הרופאים רצה לייבא תרופות מזויפות, עצרו את הפעולה הזאת ועקב כך המערכת התעוררה ואכן יש צדק כשאומרים שהכל צריך להיות מוסדר ויתנהל כשורה.
אמנון כהן: בינתיים צריך לטפל בחיות האלה ולהפסיק באופן דרסטי, זה יכול להביא להתפשטות מחלות וזה כשהרבה אנשים מחזיקים בביתם חיות מחמד ואותן חיות צריכים לקבל את הטיפול, כי אם הן לא מקבלות, הן יכולות להעביר את המחלות הלאה והלאה וחס וחלילה יכולים להגיע לאיזושהי מגפה שיכולה לעלות חס וחלילה בחיי אדם.
אמנון כהן: ראיתי את הצורך החשוב ביותר לקיים את הדיון, ללמוד את הנושא הזה לעומק ונעשה זאת באמצעות הצגת הדברים על-ידיכם כי אתם אנשי המקצוע בתחום הזה.
אמנון כהן: לאחר מכן נשמע את התייחסות נציגי הממשלה.
אמנון כהן: אני רוצה להגיע לפתרון מיידי וכמובן אם צריך להסדיר את זה בתקנה כזאת או אחרת, אני בטוח שלמשרד הבריאות יש את הכלים להתמודד עם הדברים האלה בעתיד.
אמנון כהן: יכול להיות שבינתיים נצטרך לאמץ תקן מסוים של גוף אירופאי כי זה יכול להתאים גם לצרכים של חיות מחמד בארץ, ובמקביל לרוץ לכיוון של הסדרת כל התחום הזה.
אמנון כהן: כל אחד מהנוכחים כאן יוכל להביע את דעתו ולהתייחס לנושא, כאשר הראשונים אותם נשמע הם נציגי הרופאים הווטרינריים.
משה רפלוביץ: בעצם הבקשה שלנו היא שייתנו לנו לעבוד כמו שעובדים העמיתים שלנו בחו"ל וזה אומר שקודם כל במצב הנוכחי של היום – ואין זמן לישיבות ולתכנונים - ייתנו לייבא תרופות באופן סביר ארצה.
משה רפלוביץ: הדרישה היום מאתנו היא שכל רופא ימלא טופס על כל תרופה שהוא רוצה לייבא ארצה, וזה אומר שעבור רשימה מצומצמת של תרופות שהגשנו למשרד הבריאות, כששים תרופות, צריך להגיש למשרד הבריאות למעלה משלושים אלף טפסים.
משה רפלוביץ: אם אנחנו מדברים על כל הרשימה – הרשימה שהיא קצת מורחבת יותר, אבל לא הרשימה כולה, היא כ500- תרופות – אנחנו מדברים על מאות אלפי טפסים שיצטרכו לעבור כאן מיד ליד ואנחנו יודעים כמה זמן נצטרך להמתין.
משה רפלוביץ: הדבר הראשון שאנחנו מאוד מבקשים הוא שייתנו לנו לפחות במצב הנוכחי שאין לנו עם מה לרפא, ייתנו לייבא באופן פתוח וליברלי יותר ואני לא אומר שנפרוץ את השוק.
משה רפלוביץ: אנחנו מדברים על תרופות שה-FDA, מינהל התרופות האמריקאי, הגוף אולי המחמיר ביותר בעולם בנושא התרופות אישר אותן לשימוש בחיות מחמד.
משה רפלוביץ: למה התרופות האלה צריכות לעבור עוד פעם בדיקות בישראל ועוד פעם אישורים בישראל?
משה רפלוביץ: אם אני אתמצת את כל מה שאנחנו אומרים, דורשים מאתנו היום לרפא חיות מחמד בלחשים ובקסמים מכיוון שתרופות אין.
משה רפלוביץ: כולם היו מודעים למצב הזה.
משה רפלוביץ: אפילו רופאים שהגיעו מחו"ל ונעצרו במכס, כשהבינו שהתרופות הן תרופות לטיפול בחיות מחמד, נתנו להם לעבור חופשי, אבל זה לא מצב תקין.
משה רפלוביץ: בעצם מעודדים אותנו להיות עבריינים.
משה רפלוביץ: מה שקורה הוא שאני לא יכול לעבוד במקצוע אותו למדתי כל כך הרבה שנים.
משה רפלוביץ: הבעיה אחת היא הבעיה המיידית וההצעה שלנו היא לאפשר יבוא חופשי לפי רשימה שאנחנו נגיש, כאשר כל התרופות שאנחנו מגישים הן תרופות שהאמריקאים או האירופאים אישרו אותן לשימוש בבעלי חיים ומדובר בשני גופים גדולים שבודקים תרופות.