GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בריאן קזין: הבעיה היא באמת עם אלה שנותנים אספקת שירותי קייטרינג ללא רשיון יצרן וזה כבר בטיפול העירייה וכמו ששמענו אין להם את כל הכוח שם לטפל ולפעול נגד המקומות האלה.
בריאן קזין: אנחנו בשירות המזון במשרד הבריאות התחלנו כבר לפני כמה חודשים במבצע רב לאומי בקשר לנושא הזה של קייטרינג עם רשיון וללא רשיון יחד עם השלטון המקומי וזה לפי היוזמה של שר הבריאות הרב בניזרי שהחליט לעשות את הפעולה הזאת.
בריאן קזין: אנחנו מתחילים לא דווקא בבתי-ספר אלא בעיקר באולמות שמחה, גני אירועים, היכן שאנחנו רואים את הסכנה הגדולה ביותר בשלב הזה.
בריאן קזין: אם אתם רוצים, יש לי כבר פתרון.
בריאן קזין: אני חילקתי את החומר הזה שמסביר פחות או יותר מה הדרישות העיקריות בחוק.
בריאן קזין: אני אומר שאם משרד החינוך יכול להוציא הנחיות לכל בתי-הספר, לכל גני הילדים, קודם כל לא לקבל מזון מחברה ללא רשיון יצרן, זה הדבר הפשוט ביותר.
בריאן קזין: רשיון יצרן ניתן והוא בתוקף לשנה אחת בלבד וצריך לחדש אותו.
בריאן קזין: אם יש רשיון יצרן – אפשר לקבל, אם אין רשיון יצרן – לא לקבל.
בריאן קזין: אני יכול עבור משרד החינוך להכין רשימה של בדיקות פשוטות ביותר וזה מופיע בחוברת.
בריאן קזין: צריך לבדוק את הטמפרטורה של ההובלה של המזון שמגיע ואת הטמפרטורה של אספקת המזון.
שלום גולדברג: בעניין הפיקוח על מוסדות חינוך.
שלום גולדברג: חוק שירותי בריאות לתלמיד נכנס לתוקף לפני כשנה וחצי.
שלום גולדברג: משרד הבריאות מפקח על מוסדות חינוך, על כיתות א' עד ט'.
שלום גולדברג: יש פקחים של משרד הבריאות שמבקרים בבתי-הספר.
עירית לבנה: אני מקבלת את ההערה שיש לפרט יותר.
עירית לבנה: יש לי הערה הרבה יותר משמעותית ואני רוצה להתייחס אליה.
עירית לבנה: אני בפירוש פונה למקור הישיבה הזאת כי אני חושבת שהמעורבות של ההורים בנושא הזה היא מאוד משמעותית.
עירית לבנה: אם ההורים יהיו איזשהו גורם מסייע, מזהה ושותף להנהלת בית-הספר בקביעה הזאת – וזה כן כתוב וזה חייב להיות כי הם גם משלמים עבור השירות הזה – זה יעזור.
עירית לבנה: אם תהיה מודעות הציבור, אז מודעות ההורים תהיה גבוהה יותר וזה יאפשר לבית-הספר אכן לקיים את אותם תהליכים שאנחנו נדרשים אליהם.
אמנון כהן: לנציגת משרד החינוך.
אמנון כהן: אני מבקש בחוזר המנכ"ל שיצא בקרוב שאכן יצוין שם שחייבים להתקשר עם יצרנים בעלי רשיון בפועל, כמובן לבדוק אם הרשיון בתוקף, ושהם אכן פועלים גם לפי הנחיה של מכון התקנים.
אמנון כהן: אני מבקש לעבוד בנושא הסברה.
אמנון כהן: אינני יודע למי לפנות, אבל חשוב לי שכל הורה יהיה מודע ויכנס למטבח הפעוטון, או המעון, או גן הילדים, או בית-הספר.
אמנון כהן: אני אשלח את סיכום הדיון לנציג ארגוני ההורים הארצי כדי שהם יודיעו לכל נציגי ארגוני ההורים שחשוב מאוד שיהיו מודעים ויפקחו וידעו מה קורה במטבח בית-הספר.
אמנון כהן: אם משהו לא מסודר, שיעירו הערות, ושגם הם עצמם יבדקו את הרשיונות.
אמנון כהן: הם יהיו השליחים של עצמם ויבדקו את הרשיונות ויחייבו את המוסדות האלה להתקשר עם הגופים שיש להם את הרשיון.
אמנון כהן: נאמר כאן ששר הפנים הורה על זירוז תהליך קבלת רשיון עסקים ולכן אני אפנה אליו בנושא.
אמנון כהן: אנחנו נפנה אליו שיזרז את התהליך על-מנת שלא יהיו קיצורי דרך על-חשבון הילדים.
אמנון כהן: אני מעלה שאלה והיא האם אפשר לתת איזושהי סמכות לווטרינרים האלה שבמידה והם גילו משהו, הם יוכלו לסגור את המקום.
אמנון כהן: אנחנו נפנה לשר הבריאות שייתן סמכות כמו שנותנים לגבי אטליז וכאשר הם מגלים משהו לגבי אוכל, תהיה להם אפשרות סגירה מיידית.
אמנון כהן: אני מודה לכל המשתתפים בדיון הזה.
אמנון כהן: קיבלנו פנייה מהציבור בנוגע לאי-השתלבותם של רופאי שיניים עולים חדשים במערכת הבריאות.
אמנון כהן: בחלק השני של הישיבה נקיים המשך דיון לדיון שקיימנו ב9- בפברואר בקשר לפניות ציבור בנושא אי-השתלבותם של רופאים עולים חדשים במערכת הבריאות ונשמע מה נעשה מאז, אם נעשה.
אמנון כהן: (א) פניות ציבור בנושא אי-השתלבותם של רופאי שיניים עולים חדשים במערכת הבריאות
אמנון כהן: אני מבין שלפונים יש את המסמכים ואני מציע שתעבירו אותם כדי שיוכלו להיבדק.
אמנון כהן: אני מבין שהיה בג"ץ בנושא אבל פסק-הדין נעלם ומי שייצג אותם לא מסר להם אותו.
אמנון כהן: אנחנו יושבים כאן כדי לעזור להם.
בוריס קיניאגרוב: משנת 1993.
בוריס קיניאגרוב: עליתי מסמרקנט בשנת 1993.
בוריס קיניאגרוב: בשנת 1967 סיימתי לימודי רפואה.
בוריס קיניאגרוב: במשך 26 שנים עבדתי במרפאה כרופא שיניים.
בוריס קיניאגרוב: יש לי אות הצטיינות מהמדינה.
בוריס קיניאגרוב: לפני שעליתי לכאן, נאמר לי שם, שמי שעולה לארץ אחרי שעבד עשרים שנה, מקבל רשיון באופן אוטומטי.
בוריס קיניאגרוב: כשהגעתי לארץ מסרתי את המסמכים אבל כעבור חודש קיבלתי תשובה שאין לי זכות לעבוד כרופא שיניים.
בוריס קיניאגרוב: כל הילדים שלי רופאים שלמדו שם וקיבלו רשיון בארץ.
בוריס קיניאגרוב: בארץ אני עובד כגנן אבל לפני זמן מה פיטרו אותי.
בוריס קיניאגרוב: אני בן 52.
בוריס קיניאגרוב: כיום אני מקבל דמי אבטלה.
בוריס קיניאגרוב: באתי עם תקוות גדולות לחיות כאן.
אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת מה ההבדל בין הגדרת רופא למרפא ואם יש לכם נתונים כמה מקרים כמוהם יש לכם וביניהם גם עולים מעליות אחרות שנופלים בין הכיסאות.
אמנון כהן: תמוה בעיני אם הגעתם להחלטה שהם רופאים מעולים שם וניסיון וותק בעובדה, אבל במדינת ישראל הם לא ראויים לטפל באוכלוסייה או לעבוד בעבודה מכובדת בה הם עבדו קודם לכן.
אמנון כהן: זה כמובן משפיע מאוד על האגו האישי של הבן-אדם, על הערכתו העצמית והוא נראה גם אחרת בעיני הילדים שלו כי שם הוא היה רופא וכאן הוא פועל ניקיון.
אמנון כהן: זה משליך גם על חינוך הילדים כאן כי הוא לא יכול לתת את אותם הדברים והחוגים לילדים בגלל הכנסתו הנמוכה ואני כבר לא מדבר על הפגיעה בכבוד המשפחתי שאצלם זה מאוד מאוד חשוב.
אמנון כהן: אם החלטתם החלטה כזאת, למה לא לנווט, להדריך אותם לקבל משהו דומה, להעביר אותם הסבה מקצועית יותר מכובדת מעבודה בניקיון ולעשות זאת בשיתוף עם משרד הקליטה ומשרדים אחרים?
אמנון כהן: חמור מאוד בעיני שמדינת ישראל מתייחסת כך לעולים שהגיעו והם ציוניים, באו עם תקוות רבות, רוצים לשרת במדינה ולתת לה את המירב וכך אנחנו מתנהגים אליהם.
אמנון כהן: אני מתבייש להיות חבר כנסת במדינה שקולטת כך את העלייה.
יורה קרנות: עד שנת 1992 לגבי רפואת שיניים היו שני סוגי רשיונות.
יורה קרנות: מתחילת המדינה, אפילו הבריטים התחילו בזה, היה רשיון לרופא שיניים אקדמי ותמיד ידוע שכמו שרופאים לומדים בצורה אקדמית בפקולטה לרפואה, כנ"ל היו תמיד גם רופאי שיניים שלמדו לימודים שלמים ברפואת שיניים ברמה אקדמית.
יורה קרנות: בזמן המדינה הגיעו לכאן מרפאי שיניים שרובם היו מרומניה והם למדו את המקצוע וקראו לזה אוצ'ניק, אם זה אומר לך משהו.
יורה קרנות: הם עבדו בזה כשוליה שהסתכל על רופא השיניים ועזר לו וכך הוא למד את המקצוע ולאט לאט הוא התחיל לעסוק בזה.
יורה קרנות: נדמה לי שבשלב מסוים הם נבחנו שם וקיבלו מעמד של מרפא שיניים, לא אקדמי, שמותר היה לו לעסוק בצורה עצמאית.
יורה קרנות: אותו אדם הגיע לארץ ובהתחלה קיבל רשיון כשכל הזמן הורגש הצורך ליישר קו ובשלב מסוים לומר שגם אצלנו בישראל הציבור זכאי לטיפול בידי רופאי שיניים אקדמאים בלבד.
יורה קרנות: כל הזמן היו עליות וכל הזמן החוק הזה נתן עוד זמן.
יורה קרנות: הוא הוארך כל פעם כדי להכיר באלו שבאו.
יורה קרנות: בשנת 1976 שונה החוק והונהג לגבי שתי הקבוצות האלה – גם הרומנים – קורס של שנתיים ולאותם עולים מחבר העמים קורס של שנה בעזרת האוניברסיטאות.
יורה קרנות: מי שעבר את הקורס ואת הבחינות, קיבל את הרשיון.
יורה קרנות: בשנת 1992, בימיה האחרונים של אותה כנסת – ואני כבר לא זוכרת איזו הייתה – עבר בכנסת התיקון לחוק שהנהיג בחינת רישוי ברפואת שיניים ושרק אלה עם תואר אקדמי יוכלו מעכשיו והלאה להיבחן ולקבל את הרשיון.
יורה קרנות: הייתה קבוצה אחת שכבר הייתה בארץ של עולים מברית-המועצות שהיו במהלך קורס והם היחידים שזכו בסעיף מעבר להמשיך ואם הם עמדו בבחינה לקבל את אותו רשיון כפי שניתן קודם.
יורה קרנות: דרך אגב, משנת 1976 כל מי שעבר את הבחינה כבר קיבל רשיון של רופא שיניים, כבר לא הייתה הבחנה בין מרפא או לא.
יורה קרנות: כלומר, רק תואר דוקטור הפריד ביניהם והם קיבלו רשיון של רופא שיניים.
יורה קרנות: הדבר הופסק בשנת 1992 ומאז נערכת בחינת רישוי לכל ורק לאלה שהם ברמה אקדמית.
יורה קרנות: לטובת אזרחי ישראל אני חושבת שזה לא כל כך פסול שאנחנו נדרוש שבעלי מקצועות רפואיים יהיו ברמה הכי גבוהה אפשר.
יעקב ברגר: אנחנו הלכנו לכיוון של הסבות של רופאים אבל כאן מדובר באוכלוסייה שאיננה אקדמית ויש לנו יותר קושי ללכת למשל למקצועות אקדמיים אחרים כי כל המקצועות האחרים הם אקדמיים, אם זה רנטגן, אם זה סיעוד וכדומה.
יעקב ברגר: אני בטוח שאנשי המשרד לא שמחו לשמוע את מה שנאמר כאן ונהיה מוכנים לערוך בדיקה עניינית לגבי האפשרויות.
יעקב ברגר: אני רוצה שתדע שכל ההסבות שעשינו בעבר אלה היו הסבות כאשר לפחות מבחינתנו היינו משוכנעים שעם סיום ההסבה האנשים האלה גם ימצאו עבודה.
יעקב ברגר: אנחנו יכולים לבחון את העניין הזה ולחזור ולעדכן אותך.
אמנון כהן: כנציג הקהילה הזאת אני אעשה את כל הפרסומים שלי ואתה תעשה את הפרסומים שלך כפי שאתה פועל.
אמנון כהן: לנו יש את הדרכים שלנו לגשת לקהילה הזאת.
אמנון כהן: תוך חודש ימים מעביר אליך ארבעים-חמישים שמות.
אמנון כהן: אני מבקש שמהיום כבר תתחילו להכין תוכנית כאילו יש לכם כבר את הארבעים-חמישים האלה ותראו מה אתם מציעים להם כדי שיוכלו לעבור הסבה מתאימה, אחרי שהצעתם להם שלוש-ארבע אלטרנטיבות.
אמנון כהן: כמובן הפן החשוב ביותר הוא לא רק לקבל את ההכשרה אלא גם את העבודה אחר-כך.
אמנון כהן: זאת אומרת, הוא יכול לבחור בהסבה בתחום מסוים אבל צריך להסביר לו שהוא אכן יכול לבחור בתחום זה אבל שידע שלאחר מכן לא תהיה לו עבודה בתחום הזה ולכן עדיף לו לקבל קורס הסבה בתחום אחר כי בו תהיה לו עבודה.
אמנון כהן: הכבוד האישי שלהם, זה דבר שחשוב לנו מאוד.
אמנון כהן: כמובן תצטרכו לתת עדיפות ראשונה לתחום שהם עסקו בו, במידה ולא, משהו אחר ברפואה.
אמנון כהן: צריך לתת להם כמה אופציות כדי שיבחרו ואז תערכו אתם קורס כזה או אחר.
אמנון כהן: אני סמוך ובטוח שמשרד הקליטה יעזור לכם בתקצוב הנושא הזה כי נדמה לי שהם עדיין בהגדרה של עולים ועד עשר שנים הם יכולים לקבל השתתפות.
אמנון כהן: כאמור, תוך חודש אני רוצה לדעת איפה אנחנו עומדים.
אמנון כהן: אם אתם צריכים את עזרתי, בכל יום אתם יכולים להתקשר אתי.
אמנון כהן: משרד האוצר, קח בחשבון שייתכן שלנושא ההסבר יצטרך להינתן תגבור כספי למשרד האוצר.
אמנון כהן: משרד הבריאות יוציא בעיתונות הרוסית הודעה.
אמנון כהן: אני מבקש שתעביר אלי בדיוק את ההגדרות כדי שגם אני אוכל לפרסם אותן בקהילה.
אמנון כהן: זה ייעשה תוך חודש ימים כאשר כעבור חודש נעבוד עם המשרד.
אמנון כהן: משרד הבריאות יבדוק ויעבד תוכנית עם מספר אלטרנטיבות לרופאים הללו כאשר עדיפות ראשונה היא בתחום רפואת שיניים או טכנאות שיניים וכמובן מתן אופציות אחרות.
אמנון כהן: הדבר החשוב ביותר הוא שלאחר קורס ההסבה הזה, תהיה להם תעסוקה הולמת.
אמנון כהן: אנחנו נהיה בקשר.
אמנון כהן: אחרי שיהיו תוצאות סופיות ניידע את הפונים.
אמנון כהן: תודה רבה על השתתפות
אמנון כהן: כם בדיון הראשון.
אמנון כהן: (ב) דיון המשך מה9- בפברואר 2000 בנושא פניות ציבור בנושא אי-השתלבותם של רופאים עולים חדשים במערכת הבריאות
אמנון כהן: רציתי לדעת אם הגשתם איזושהי תוכנית ואם כן, איפה זה עומד.
אמנון כהן: האם יש קשיים, כמה אנשים עומדים בתור, מאיזה אזורים ואיפה הקשיים האמיתיים.
יעקב ברגר: אם אתה זוכר, כמו שציינת, סיפרנו פה שקיימנו בזמנו קורס מיוחד לאותה אוכלוסייה שלמדה בחו"ל ואמרנו לך גם שברמה העקרונית אנחנו יודעים להיערך ולעשות קורס נוסף אבל אין לנו את היכולת התקציבית להרים הכשרה כזאת.
יעקב ברגר: אתה גם ביקשת לקבל מאתנו נייר ואכן כעבור ארבעה ימים קיבלת את אותו נייר – מאותו אדם שדחף וקיים את ההכשרה הזאת - שאומר מה זו ההכשרה הזאת.
יעקב ברגר: כל הנושא הזה עומד על בעיה תקציבית ולא על דברים אחרים.
אמנון כהן: אתה משרד הבריאות תגיד לי איפה אתה נתקל בקשיים.
אמנון כהן: אתה משרד הבריאות ואתם אמורים לתת את ההכשרה המתאימה לרופאים האלה.
אמנון כהן: קליטת הרופאים האלה היא חלק מהציונות.
אמנון כהן: אני לא מתפשר על הטיב, הטיב צריך להיות כפי שצריך ואזרחי המדינה צריכים לקבל את הרופאים הכי טובים, אבל אני רואה כאן שהם לא עוברים בנקודה אחת או שתיים או שלוש.
אמנון כהן: זאת אומרת שסף המעבר זה לא משהו דרמטי.
אמנון כהן: הבנתי גם שמי שנכלל בפרוייקט הזה, תהיה לו איזשהו הקלה.
אמנון כהן: אני רוצה שהם יקבלו את ההכשרה הנכונה, את הקורס הנכון, יקבלו עזרה היכן שהם מתקשים.
אמנון כהן: זה יעלה כסף ואני מוכן להירתם דרך משרד הקליטה, דרך משרד העבודה והרווחה אולי, לכם זה לא משנה, אבל תגידו לי כמה כסף צריך.
אמנון כהן: לא יתכן שתאמרו שהפרוייקט עולה סכום מסוים ואתם לא מקציבים לו אפילו שקל אחד.
יעקב ברגר: משרד הבריאות לא משתתף תקציבית בהכנת הרופאים האלה כי אין לנו תקציב לכך.
יעקב ברגר: דיברתי עם המנכ"ל לפני שיצאתי לכאן ואין לנו יכולת לתת.
יעקב ברגר: אם אני מתייחס לשביתת הרופאים, אנחנו נדרשים לתת כתמיכה מאות אלפי שקלים ואין לנו את היכולת להתחייב על התוספות הללו.
יעקב ברגר: אין לנו את התקציב הזה בתקציב הכללי שלנו.
יעקב ברגר: אנחנו יכולים לקיים את ההכשרה הזאת, מוכנים לקיים אותה לגבי הקבוצה הספציפית שאתה ביקשת ואולי לצרף אליה אחרים או לא על-מנת להוזיל את העלות, אבל אני אומר לך שאין לנו את התקציב לכך.
גלעד ריקלין: נקודה שלא הועלתה כאן וכן עלתה בדיון הקודם.
גלעד ריקלין: במדינת ישראל יש עודף של רופאים, יחס הרופאים לאלף נפש הוא מהגבוהים בעולם ולכן לפני שאנחנו חושבים על פתרון נקודתי כרגע לרופאים, צריך לחשוב שני צעדים קדימה.
גלעד ריקלין: צריך להבין איך המערכת מתנהלת, איך נבנה התקציב.
גלעד ריקלין: זה לא שבאים למשרד האוצר במהלך השנה ומבקשים שייתן חצי מיליון שקל לצורך הזה ומיליון שקל לצורך הזה ועוד שני מיליון שקל לצורך הזה.
גלעד ריקלין: כל שנה באים משרדי הממשלה למשרד האוצר עם דרישות תקציביות.
גלעד ריקלין: משרד האוצר מגיש הצעת תקציב לכנסת.
גלעד ריקלין: מי שבסופו של דבר קובע את התקציב זו הכנסת.
גלעד ריקלין: בשלב הבא או תוך כדי משרדי הממשלה קובעים לפי הצרכים שלהם את חלוקת התקציב בין הצרכים השונים של המשרד.
גלעד ריקלין: למשרד הבריאות יש תקציב - בלי קשר לכסף שעובר לקופות-החולים - של ארבעה מיליארד שקלים.
גלעד ריקלין: למשרד הקליטה אני לא יודע בדיוק כמה, אבל אני מניח שמעל מיליארד שקלים.
גלעד ריקלין: במסגרת החמישה מיליארד שקלים האלה שני המשרדים בהתאם לסדרי העדיפויות שלהם ולצרכים קובעים את התקציב.
גלעד ריקלין: יכול להיות שהדבר הזה לא טופל עד היום כי בעדיפות המשרד נמצאות תרופות בסל התרופות, או קודים לחולים גריאטריים, או תרופות לחולי נפש, או על שיקום חולי נפש בקהילה.
גלעד ריקלין: אני לא יודע, זה עניין של משרד הבריאות והוא הגוף המקצועי והוא צריך לקבוע את זה.
גלעד ריקלין: לכן אני מציע שמשרד הבריאות ימצא כסף מתקציבו או שיעלה את הדרישה התקציבית הזאת במסגרת דיוני התקציב שעכשיו ממש מתחילים ובמסגרת הזאת ימצא את התקציב בתקציב משרדו.
גלעד ריקלין: אי-אפשר לנתק את הבעיה הזאת מהשאלה של צרכים של כלל המשרד.
גלעד ריקלין: בסופו של דבר משרד האוצר מציע הצעה של מסגרת התקציב של משרד הבריאות ומי שקובע את החלוקה הוא משרד הבריאות וכמובן משרד הקליטה.
אמנון כהן: אני אשב עם מנכ"ל משרד הבריאות והקליטה ועם נציג אגף האוצר שיכול להיות שיאמר ששכנענו אותו, שמשרד הבריאות בשנה הבאה ימצא במעטפת התקציב שלו מאתיים אלף שקלים, משרד הקליטה יוסיף 300 אלף שקלים ואת החצי מיליון יתקצב משרד האוצר במסגרת התקציב הכולל.
אמנון כהן: יכול להיות שיהיה דבר כזה אבל לשם כך אני צריך לשבת עם מישהו מאגף התקציבים.
אמנון כהן: יכול להיות ששני משרדי הממשלה יקבלו את עמדת האוצר ומאחר שקשה לו לעזור, הם יגישו לו את ההצעה, ובמה שהוא יוכל לעזור – הוא יעזור.
אמנון כהן: אני מודה למשתתפים.
אמנון כהן: אנחנו עוד ניפגש.
אמנון כהן: א
אמנון כהן: ביגדור ליברמן: אתם יודעים האם המקרים האלה הובאו לוועדה אצל החשב הכללי או לא?
אמנון כהן: אביגדור ליברמן: אני חושב שאתם מתבלבלים בין ועדת דיור עליונה במשרד השיכון לבין ועדה בין-משרדית ליד החשב הכללי.
אמנון כהן: ביגדור ליברמן: הדבר הראשון שצריך לעשות זה לדבר עם החשב הכללי ולהביא בפני הוועדה כל מקרה ומקרה לדיון.
אמנון כהן: לחשב הכללי יש את הסמכות להקפיא את המשכנתאות.
אמנון כהן: שלומית קואולמן: זה לא רטרואקטיבי.
אמנון כהן: לא יחזירו לכם כספים.
אמנון כהן: סימיון מיאייב: אני פניתי בבקשה לבנק טפחות בבקשה לבטל את הביטוח אל המשכנתא, את הביטוח על הדירה שלא קיימת, וגם את זה לא אישרו.
אמנון כהן: גיא שמאי: למען הסדר הטוב, בבנק לאומי למשכנתאות אין ביטוח נכס אלא ביטוח חיים.
אמנון כהן: ביטוח חיים, זה ביטוח חיים, אבל אין ביטוח נכס.
אמנון כהן: אני משוכנע שזה גם בשאר הבנקים ואני מציע לבדוק את זה.
אמנון כהן: ישראל שוורץ: אם תהיה בעיה, אני אומר לך.
אמנון כהן: ישראל שוורץ: זה גורם לי בעיה כי אם אני יושב אתו, אני לא יכול לבוא עם הכתבה ואתה לא רוצה הכתבה.
אמנון כהן: אני לוקח על עצמי להציג את הבעיה כפי שהוצגה כאן ונראה לי שמה שאומרים בהגיון, אני אנסה לקדם.
אמנון כהן: אם תהיה בעיה, אני אדווח לך.
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: זה ברור.
אמנון כהן: מאיר דורון: אני לא יכול להתחייב בשם העירייה.
אמנון כהן: ישראל שוורץ: לפי דעתי הפתרון האמיתי הוא קודם כל להקפיא את המשכנתא.
אמנון כהן: ישראל שוורץ: זה תלוי ברמת הכנסה.
אמנון כהן: מי שיש לו הכנסה גבוהה, המדינה לא חייבת לתת לו בגלל שהוא גר בבית לא ראוי.
אמנון כהן: ההבחנה נעשית לפי רמת הכנסה.
אמנון כהן: מאיר דורון: היום אסור לי לדבר בשם העירייה, אבל אם אתה שואל אותי, הפתרון יהיה לתת למגרש הזה את הזכויות.
אמנון כהן: אם זה ייצור בעיה בוועדה המחוזית, לתת זכויות במגרשים שהולכים לשטח ירוק ולעשות זאת כפרוייקט כלכלי.
אמנון כהן: כשאני אומר כלכלי, אני אומר פטור מכל האגרות והמסים.
אמנון כהן: עיריית תל-אביב התחייבה בזמנו שכל האגרות יהיו כמו במקרה של שיקום שכונות כך שזה מוזיל את מחיר הדירה.
אמנון כהן: מאיר דורון: הבטיחה.
אמנון כהן: זה מוזיל את יחידת הדיור בסכום של שלושים אלף דולר.
אמנון כהן: בשבוע הבא מתחיל פרוייקט ביפו שמיועד לערביי יפו, כאשר במקום 35 אלף דולר הם ישלמו 7,000 דולר בפיתוח.
אמנון כהן: כאן צריך לפטור אותם מכל האגרות.
אמנון כהן: כאן אפשר לבנות בניין שיהיה קצת חריג כי באזור הזה רוב הבתים הם קומה אחת.
אמנון כהן: זה פתרון כלכלי.
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: אני רוצה לשמוע איפה פרוייקט שיקום שפירא היה בכל הנושא הזה ואם הייתה אפשרות לשפץ שם בסכום כזה או אחר, בגלל חוסר תקציב שהיה אז במשרד, החלטתם שעדיף להרוס את הבניין.
אמנון כהן: פרוייקט השיקום עוסק בהרחבות דיור, בשיפוצי מבנים, בפיתוח תשתיות ולא עוסק בבנייה חדשה.
אמנון כהן: אוריאל אהרן: התהליך החל במסגרת העירונית כי האזור היה במסגרת שיקום עירוני ולא במסגרת השיקום שלנו.
אמנון כהן: זה עבר פזה של תחומי ארגון אחרים.
אמנון כהן: לכן אני לא יודע לומר לך על מקורות התקציב שהיו אז.
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: אין שיפוץ.
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: ישראל, אתם תשתפו פעולה, נכון?
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: בעיקרון אם עיריית תל-אביב-יפו תקבל איזושהי החלטה דרך המחוז וכל הדרגים המתאימים שיכולים לאשר בנייה לגובה, משרד השיכון יחד עם שיקום שכונות יכול לשתף פה פעולה ולהגדיל את התקציב על-מנת להיות שותף.
אמנון כהן: אלי שחר: כל מי שחל אצלו שינוי ורוצה לפנות לוועדה חוזרת, זכותו להגיש בקשה ולפנות.
אמנון כהן: מאיר דורון: בזמנו כמנכ"ל העירייה ביקשתי מחלמיש – לא כדי שהם ירוויחו – להיכנס, אבל לא תמיד אפשר לתת את הפטורים האלה לאדם פרטי כאשר את הפטורים האלה יותר קל לתת לחלמיש.
אמנון כהן: כמנכ"ל חלמיש אני מוכן גם לקבל את זה למרות שזאת לא בדיוק העבודה שלנו.
אמנון כהן: אני מוכן לטפל בזה שוב אם ייתנו את הפתרון הכלכלי.
אמנון כהן: אסור לי להרשות לעצמי להפסיד כסף אבל אני יכול לא להרוויח.
אמנון כהן: שמואל ישראלוב: בזמנו לקחתי מהנדס שעבד עם העירייה.
אמנון כהן: יש שם מגרש של העירייה שהוא גן ירוק.
אמנון כהן: אמרנו שנעשה תוכנית על אחוזי בנייה עם המגרש של העירייה ונבנה.
אמנון כהן: אבי טברסקי: רציתי לשאול את מר מאיר דורון, כשאתה מדבר על הגדלת זכויות, אתה מתכוון למה שיצא אז בפורום תכנון של העירייה?
אמנון כהן: אבי טברסקי: זאת אומרת, הזכויות המוגדלות.
אמנון כהן: בכל שכונת שפירא יש מצב אבסורדי.
אמנון כהן: לפי התב"ע הקיימת היום אפשר לבנות מספר יחידות פחות ממספר הדיירים.
אמנון כהן: אבי טברסקי:
אמנון כהן: לא רק שצריך לשנות את התב"ע אלא שצריך לעשות שם תב"ע נקודתית.
אמנון כהן: היו"ר אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הדיון.
אמנון כהן: נפנה לאבי גבאי וניידע אותו בבעיה הזאת.
אמנון כהן: נאמר לו שהוועדה החליטה שישראל שוורץ ילווה את הפרוייקט הזה.
אמנון כהן: המטרה היא להקפיא את תשלום המשכנתאות עד מתן מפתחות לדיירים לדירה אחרת, כך שלמעשה ישלמו רק את דמי השכירות.
אמנון כהן: כל הדיירים יפנו, כל אחד לבנק שלו, כי כדי להקפיא את תשלום המשכנתא אתם צריכים לפנות והבנקים יפנו את הבעיה לישראל שוורץ.
אמנון כהן: אנחנו נקבע שתוך חודש וחצי מנהלת הוועדה תקיים סבב טלפונים בין כל הגורמים כדי לראות מה נעשה, ואם יש צורך, תוך חודשיים נקיים ישיבה נוספת כדי לראות איך הפרוייקט מתקדם.
אמנון כהן: אם הכל נפתר, לא צריך לקיים דיון נוסף.
אמנון כהן: מאיר דורון: אני מציע ששולה אגמי תהיה המלווה את הנושא באופן פעיל, כדי שיהיה מישהו שידבר מול הבנקים, ושהוועדה תמנה אותה כמלווה רשמית לפרוייקט הזה.
אמנון כהן: מאיר דורון: אלי שחר יעזור לכם.
אמנון כהן: מאיר דורון: אני לא מציע להביא את הנושא לישיבת מועצה כי זה כבר היה במועצה.
אמנון כהן: מאיר דורון: אם אתה רוצה להיות תכליתי, צריך להתקיים דיון אצל ראש העיר.
אמנון כהן: לראש העיר יש סמכויות ואתה יכול להטיל את הנושא עליו.
אמנון כהן: אם ירצה לקיים ישיבת מועצה, יקיים.
אמנון כהן: אם ירצה לקיים ישיבה אצלו בהנהלה, יעשה זאת.
אמנון כהן: מאיר דורון: בנושא העיריות אני מאוד בקי.
אמנון כהן: הייתי יושב-ראש פורום המנכ"לים של כל העיריות.
אמנון כהן: שולה אגמי: אף אחד לא מונע ממני לעשות זאת.
אמנון כהן: אני רוצה להודות לכולכם.
אמנון כהן: התכנסנו היום בעקבות פניות בנושא תאריך ייצור ותאריך פג תוקף וכן סימון תזונתי על גבי מוצרים שנמכרים במעדניות ובתפזורת בקירור וברשתות השיווק.
אמנון כהן: למעשה התכנסנו בעקבות פניית הסתדרות הצרכנים שפנתה לוועדה שלנו.
אמנון כהן: כפי שכולנו יודעים – וכולנו צרכנים – הרבה פעמים אנחנו נאלצים לקנות סלטים ממעדניות ולא תמיד הם באריזה המקורית אלא יש סוגים שונים של סלטים, חברות שונות, ואנחנו אף פעם לא יודעים מתי פג התוקף של אותו סלט, של אותה קופסה גדולה אותה אנחנו קונים.
אמנון כהן: על סלט במשקל של שלושה-ארבעה קילו יש תאריך, אבל הצרכן שקונה את הסלט בפועל, לא תמיד יודע על מתי התאריך האמיתי של אותו מוצר שהוא קונה.
אמנון כהן: לעתים הוא מגיע הביתה, עוד לא הספיק לשים את המוצר על השולחן וכבר הוא מריח את הריח וכשהוא חוזר למקום בו קנה את המוצר, אותו מוכר אומר לו שאולי קנה את המוצר לפני שבועיים או שבדרך לביתו התעכב ומאחר שחם בחוץ המוצר התקלקל.
אמנון כהן: אין לנו שום כלי שאפשר להתמודד אתו ולבקש שיחזירו את התמורה עבור אותו סלט מקולקל ואנחנו תלויים בטוב לבו של אותו מוכר.
אמנון כהן: כנ"ל לגבי גבינות, כנ"ל לגבי כל מיני סוגי נקניקים שפורסים לנו אותם וכמובן יש גם עופות לא קפואים, עופות טריים, שגם לגביהם לא יודעים כמה זמן נמצאים אצל בעל החנות.
אמנון כהן: הנושא הסניטרי איכשהו נבדק וזה מעוגן בחוק – מה צריך לבדוק משרד הבריאות, מה צריך לבדוק רופא וטרינרי וכולי – אבל כנראה יש בעיה באכיפת הנושאים האלה.
אמנון כהן: אני חושב שבנושא הסלטים והנקניק הפרוס, אין שום דרך, אין שום חוק או אין שום תקנה שמגדירה בפירוש איך אפשר לגרום לכך שאכן על הקופסה הקטנה שקיבלנו, גם עליה יהיה תאריך שיאמר מה התוקף.
אמנון כהן: אני מבקש שכל אחד יספר מניסיונו מה אפשר לעשות ומה נעשה היום.
אמנון כהן: אנחנו יושבים כאן על-מנת לתקן דברים ואולי אפשר לקבוע נהלים שיהיה ברור גם לצרכן, גם לבעל החנות וגם ליצרן שכמערכת ייתנו את המענה הזה כדי שבסופו של דבר הצרכן יקבל את המוצר הטוב ביותר, מה עוד שאנחנו לא יודעים אם הוא אוכל דברים טובים או לא טובים.
אמנון כהן: התפרסמו כל מיני סקרים וגם היום ראיתי כתבה בעיתון "ידיעות אחרונות" על זכותו של הצרכן לדעת.
אמנון כהן: אני כמובן לא רוצה לעשות כאן הכללות ולקבוע שכל המעדניות לא נוהגות כשורה, אבל צריך להזהיר את הציבור היכן כן להיזהר והיכן כן לשים לב.
אמנון כהן: אנחנו צריכים לתת את הכלים להתמודדות בתופעות האלה.
אמנון כהן: ניתן את רשות הדיבור לנציגת הסתדרות הצרכנות שתציג את הנושא הזה באופן יותר מפורט ונראה איך כל אחד רואה את הדברים.
אמנון כהן: אני מקווה שנצא מכאן עם סיכום שבאמת ייתן מענה לכלל האוכלוסייה.
חני מונין: תוקף וסימון תזונתי כשאני קונה במעדנייה, הן ברשת מזון הגדולה או במעדנייה הפרטית.
חני מונין: זה יכול להיות לא רק במעדנייה אלא זה יכול להיות כל דבר שאני קונה בתפזורת.
חני מונין: אפילו פירות יבשים, אגוזים ופיצוחים אחרים שאנחנו קונים, אנחנו לא יודעים מתי זה יוצר, עד מתי אפשר להשתמש בזה וזה נראה מאוד תמים למראה, אבל לפעמים זה יכול להיות מאוד מסוכן ורעיל, וזה אמור גם לגבי הפירות היבשים.
חני מונין: אני מקלה יותר בנושאים של מקררים.
חני מונין: כל המוצרים שבתפזורת – בורקסים קפואים או נקניקיות עטופות בבצק וכולי – אנחנו לא יודעים מי ייצר אותם, אנחנו לא יודעים מתי ייצרו אותם, אנחנו לא יודעים עד מתי אפשר להשתמש בהם וכמובן אנחנו לא יודעים מהו הסימון התזונתי.
חני מונין: לא סתם תיקנו תקנות לגבי מוצרים ארוזים.
חני מונין: אני חושבת שבשנת ה2000- כשהנטייה שלנו היא להביא שקיפות מקסימלית לצרכנים, אנחנו חייבים גם לטפל בנושא הזה של מזון שאינו ארוז, מזון שיוצא מתוך אריזות גדולות, ולכן אנחנו ברשות להגנת הצרכן בהסתדרות ערכנו סקרים בעבר בנושא, דגמנו ממעדניות ודגמנו מאוכל בתפזורת ושלחנו לבדיקת מעבדה.
חני מונין: לא היה מקרה שלא הייתה בעיה באחת המעדניות, הן הפרטיות, הן ברשתות והן בכל חנות אחרת.
חני מונין: כל מה שדגמנו בתפזורת, לא היה מקום שלא היו בעיות חמורות כשלפעמים הבעיות היו ממש מסוכנות והציבור לא מודע לזה עד שלא קורה משהו.
חני מונין: הסבירו לי במעבדה שלמשל נשים בהריון שמפילות, הן לא יודעות שהן הפילו בגלל איזה טוקסין או בגלל אחד הרעלים או החיידקים שמצוי באוכל שהן רגישות לו יותר מאחרות.
חני מונין: לכן ביקשנו לכנס את הוועדה, במטרה להרחיב את הנושא של התקן על המוצרים האלה.
חני מונין: זאת לא נראית לנו בעיה סבוכה מדיי ואני מאמינה שיש פתרונות.
חני מונין: אני יכולה לעזור במחשבה יחד עם כולם, מה עוד שיש אנשי מקצוע שיודעים טוב ממני איך לעשות מה.
חני מונין: שוב, זה נושא שקשור גם לתאריך הייצור, גם לשם החברה.
חני מונין: אנחנו רוצים לדעת מאיזה חברה אנחנו קונים את המוצר, אם זו חברה מוכרת וגדולה או חברה קטנה שאנחנו לא מעונינים לקנות ממנה.
חני מונין: הבעיה היא גם לגבי תאריך ייצור, תאריך פג תוקף כמובן שזה אחד הדברים הכי חשובים וסימון תזונתי שיכיל רכיבים, דבר שמאוד חשוב לאנשים שעושים דיאטה או לאנשים שמבחינה בריאותית יותר רגישים לרכיבים מסוימים.
חני מונין: הייתי מחילה את זה גם על כל הנושא של המאפיות שמוכרות דברי מאפה כי אנחנו לא יודעים עוד כמה זמן אנחנו יכולים להשתמש בעוגה או בלחם וגם זה משהו שאפשר לטפל בו.
גדעון ציפורי: בפרקטיקה מגיעים חלקי עוף, כרעיים, כנפיים, שניצלים, באריזות של חמישה קילוגרם.
גדעון ציפורי: הם מגיעים לסופרמרקט או לאותו אטליז גדול שמוכר בשר, פותחים את השקית, שופכים את התכולה ומרגע זה אנחנו לא יודעים מתי זה בא, עד מתי זה שם ומה קורה.
גדעון ציפורי: ביום ששי ניקו את הסופרמרקט, את המעדנייה, ניקו את כל הבשר, ביום ראשון באו ושפכו פנימה עופות, ביום שני בא מנהל המחלקה ומסתבר שצריך עוד עופות, אז אין לו שום בעיה והוא שופך עוד על העופות הישנים.
גדעון ציפורי: אנחנו ישבנו בוועדה משותפת – משרד הבריאות יחד עם הווטרינרים – בנושא של תקנות וחשבנו גם בנושאים האלו.
גדעון ציפורי: עלתה הצעה שהיא ישימה גם בנושא הזה והיא אומרת שבכל מקום שיש תפזורת, תהיה חובה על האטליז או על המעדנייה לשים שלט – ונקבע הגודל – באזור בו מתבצעת המכירה.