GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה כהן: אני יכולה לציין את אותו עיתוי שקיבלנו את כתבי המינוי חתומים.
שרה כהן: אני מוכרחה לציין שבאופן טנטטיבי אנחנו אפילו שריינו תאריך מוקדם יותר, ה16- באוקטובר, אבל נאלצנו לדחות אותו מכיוון שלפי הנחיית היועצת המשפטית שלנו עד שלא יהיה כתבי המינוי חתומים על-ידי ראש-הממשלה, אנחנו לא יכולים לקיים את הדיון בפורום.
שרה כהן: מאותו רגע שהגיעו כתבי המינוי אלינו, שוב תיאמנו מועד והמפגש הראשון של הוועדה עומד להתקיים ב6- בנובמבר.
שרה כהן: התאריך שקבענו עם השופט בר-טוב הוא ה6- בנובמבר והשבוע אנחנו כבר מקיימים את המפגש עם חברי ועדת ההכרה.
שרה כהן: מבחינתנו החומר כבר מוכן לקראת הדיון הזה ואני אומר למה אני מתכוונת.
שרה כהן: כל משתתף יקבל את התיק הזה בו יש לנו את החוק עצמו, יש לנו בו הצעה לטופס מילוי חדש בהתאם לחוק.
שרה כהן: הוועדה הראשונה צריכה לקבוע את סדרי העבודה ולהתוות את קווי העבודה של הוועדה ומבחינתי הדברים מוכנים ברמה של שאלון שכבר ערוך לפי החוק.
שרה כהן: יש בידינו כבר את כל הפניות שריכזנו מאז קיימנו את הוועדה הקודמת והפניות הנוספות שהגיעו אלינו, כשגם הן ערוכות מבחינתנו לאיזשהו מענה לאנשים לפי רוח החוק.
שרה כהן: יש לנו כמובן את כל המידע שמסתמך על הדוח הקודם של השופט בר-טוב.
שרה כהן: מספר הבקשות שהוגשו לוועדה היו 412, מספר הבקשות שאושרו אז היו 296 לאחר שהתקבלו עוד 34 תשובות חיוביות שחזרו אלינו כאשר בעקבות בדיקת החומר ששלחנו באמצעות משרד החוץ לבדיקה מול הממשלות הרלוונטיות.
שרה כהן: זאת אומרת, בנקודת הזמן דאז הוכרו כ320- בקשות.
שרה כהן: אני ערה לזה שיש כאן נתונים מספריים שלכאורה הם שונים.
שרה כהן: זאת אומרת, נתונים מספריים מתוך המידע של האנשים שנרשמו במרכז אצל פרופסור גדי ריינהרט בחיפה, אבל אני יכולה לשקף את אותן פניות שהגיעו אלינו בצורה פורמלית, את אותן פניות שהגיעו אלינו לאחר הדיון ושגם אצלנו כרגע רשומות ומתועדות, וכמובן לאחר שנפרסם – בעקבות הדיון שיתקיים ב6- בנובמבר – פניות לאנשים ואז נקלוט את הפניות ונעביר אותן לדיון בוועדה.
שרה כהן: זה מבחינת ההליך הפרוצדורלי.
שרה כהן: לגבי הכיוון ההמשכי באשר לנקודות האחרות.
שרה כהן: הייתה פנייה לתקציבן שלנו לאשר את החלק היחסי של דמי ההבראה מיום תחילת החוק ועד לסוף השנה התקציבית.
שרה כהן: כלומר, השנה לא משלמים עבור כל השנה את דמי ההבראה אלא רק עבור החלק היחסי.
שרה כהן: מבחינתנו ברגע שהמערכת תפעל, אותה קבוצה שהוכרה קודם בתוקף הוועדה תקבל את האישור, היא תיכלל בתוך הרשימה שאנחנו נכניס אותה למערכת המחשוב של משרד הקליטה שנבנית במיוחד לצורך הטיפול באוכלוסייה זאת, בליקווידטורים, ואנחנו נפעיל את התשלומים.
שרה כהן: כמובן שנפנה לכל ליקווידטור, נקבל את פרטי חשבון הבנק ונעשה את כל ההליך.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל לוח זמנים יותר ברור ולדעת כמה זמן תצטרכו כדי לאשר את אותם אנשים שכבר קיבלו את האישור וברור שהם ליקווידטורים מאחר שלגביהם קיבלתם תשובות מהמדינות מהן דרשתם לקבל.
סופה לנדבר: אני רוצה שבמקרה של אותם ליקווידטורים שברור שהם ליקווידטורים ואין ויכוח שהם שייכים לקטגוריה הם לא יצטרכו לחכות לפרסום שתיתנו, עד שיגיעו מסמכים ויהיו בירורים.
סופה לנדבר: אני מבינה שלגבי אותם ליקווידטורים לגביהם יש אישור ברור, הדבר הוא טכני ולא ידרוש זמן רב וכאן אני רוצה לקבל לוח זמנים יותר ברור.
סופה לנדבר: שאלה נוספת היא לגבי אותם אנשים שעליהם דיברתי שכבר ברור ואין מחלוקת בעניינם, עד איזה תאריך השנה הם יקבלו כסף.
סופה לנדבר: הוועדה תתחיל לעבוד ותאשר את האנשים האלה ותחליט באופן רשמי שהם ליקווידטורים ואז הם יצטרכו לקבל רטרואקטיבית את מה שמגיע להם לפי החוק.
סופה לנדבר: זאת אומרת, תוספת של עשרה אחוזים בשכר-דירה והבראה.
סופה לנדבר: אם כן, זה דבר חומרי שמשרד האוצר צריך ליישם אותו ולכן אני שואלת את נציג משרד האוצר האם יש תקציב לכך.
רינה מרקוביץ: אני אסביר מאיפה נובעת התוספת.
רינה מרקוביץ: לפי חוק הלוואות לשיכון – חלק מהאנשים אולי מכירים את השיטה – כל זכאי מקבל מספר נקודות שבסופו של דבר מבטאות כסף.
רינה מרקוביץ: התוספת הזו שלואיזה התחילה לדבר עליה, המאה נקודות היא תוספת שתתווסף לסך כל הנקודות שכל זכאי יקבל.
רינה מרקוביץ: על פי חוק ההלוואות לשיכון נכה שמוגדר כנכה על-ידי המוסדות שמוסמכים לכך מקבל תוספת של מאתיים נקודות.
רינה מרקוביץ: החלטת המשרד, בהסכמת משרד האוצר, הייתה שניתן לכל המנטרלים, לכל בעלי התעודות, תוספת של מאה נקודות.
אהוד קינן: אם הוועדה לא יכולה לפתור את הבעיה והשופט בר-טוב יחשוב שצריך ללכת למשרד החוץ או למשרדים שונים, נעשה זאת, מה עוד שכבר עשינו זאת.
אהוד קינן: אין שום בעיה להמשיך ולעבוד מול הוועדה.
אהוד קינן: משרד החוץ לא יעבוד לבד.
אהוד קינן: יש יושב-ראש של הוועדה, אני נמצא שם כדי לעשות את החיבור אם יש בעיות מול שלושת המדינות האלה.
סופה לנדבר: שרה, את מרכזת את הנושא.
סופה לנדבר: 320 איש כבר קיבלו את האישור שאמנם הוא לא רשמי אבל הם יקבלו את אישור הוועדה.
סופה לנדבר: אני רוצה לשאול לגבי לוח הזמנים של הוועדה.
סופה לנדבר: נבקש מהשופט בדימוס שהדבר הראשון שיעשה בתוקף הוועדה, ייתן אישור לאלכסנדר קלנטירסקי כך שיוכל להצטרף לישיבת הוועדה הראשונה.
סופה לנדבר: אנחנו נשלח לשר נתן שרנסקי את הערעור שלנו אליו מצטרפים חברי הכנסת שנמצאים כאן.
סופה לנדבר: אנחנו יודעים שהעניין קרוב ללבו.
סופה לנדבר: אנחנו חושבים שסכום של 10,000 שקלים כתוספת למשכנתה רגילה זה סכום מגוחך ואנחנו מערערים על סכום זה וחושבים שצריך לשנות אותו.
סופה לנדבר: בראש המאבק צריך להיות שר השיכון משום שבוועדה, לפני שהחלטנו שנאשר את החוק, החלטנו שההחלטה תהיה בידי שר השיכון וסמכנו על כך שזה בידיים טובות.
סופה לנדבר: נעביר לסגן השר לקליטת העלייה את ההחלטות שלנו ונבקש ממנו שיצטרף אליהן.
סופה לנדבר: אני מודה לכם.
סופה לנדבר: הישיבה שלנו היום מורכבת משני נושאים כאשר נושא אחד – הלוואות דיור על-ידי עולים חדשים פנסיונרים לבנקים – מהווה ישיבת המשך לישיבה הקשה שקיימנו לפני כארבע ישיבות ובעניין הזה אני לא מפרידה בין עולים חדשים ופנסיונרים שונים שנמצאים באותו מצב.
סופה לנדבר: בחלק השני של הישיבה נעסוק בפניות ציבור של אזרחים שמבקשים גמישות במועד תשלום המשכנתא לבנק.
סופה לנדבר: אתם יודעים שבדרך כלל המשכנתא משולמת ב1- בחודש, כאשר כל הכספים, כולל המשכורות, נכנסים לחשבונות עד ה15- בחודש.
סופה לנדבר: 1.
סופה לנדבר: פניות ציבור בנושא החזר הלוואות דיור על-ידי עולים חדשים פנסיונרים לבנקים – ישיבת המשך
שלומית קואולמן: המקרה עליו אני מדברת הוא של אישה שבעלה נפטר, היא עבדה עד מותו של בעלה, לאחר מותו של בעלה הורע מצבה, כאלמנה קיבלה קצבה של 1,250 שקלים כשהמשכנתא הייתה בגובה 950 שקלים.
שלומית קואולמן: היא לא הייתה מסוגלת לשלם עבור המשכנתא ונאלצה למכור את הדירה.
שלומית קואולמן: היא לא חייבת לאף אחד שום דבר, לא לבנקים ולא למדינה.
שלומית קואולמן: כרגע היא מקבלת סיוע מביטוח לאומי בסכום של 1,799 שקלים אבל סכום גדול מוצא על בריאות.
שלומית קואולמן: היא חיה בקושי ופנתה בבקשת עזרה.
שלומית קואולמן: היא לא נענתה בחיוב על-ידי הוועדה של משרד השיכון.
סופה לנדבר: אני רוצה בנושא זה להתייחס לא רק לעולים החדשים אלא גם לפנסיונרים הוותיקים שנמצאים במצב זהה, למרות שהוותיקים מהווים מקרים בודדים ואילו העולים מהווים מקרים רבים.
סופה לנדבר: היה כאן דבר שלא היה צריך לקרות כאשר בנקים עצמו את עיניהם ונתנו משכנתאות לאנשים בגיל 50 פלוס כאשר הם ידעו מראש שהם לא יהיו מסוגלים במצב מסוים להחזיר את המשכנתא.
סופה לנדבר: הבנקים ידעו על כך ועצמו את עיניהם בגלל שהשתלם לבנקים שאותם אנשים ייקחו את המשכנתאות.
סופה לנדבר: האנשים לקחו את המשכנתאות, קנו את הדירות והיום לא יכולים להחזיר את המשכנתאות שלקחו ולכן מכרו דירות.
סופה לנדבר: מה זה יתרה?
סופה לנדבר: הרי אנחנו מבינים שאם יתרה של כמה שקלים או אפילו כמה אלפי שקלים, היתרה הזו לא יכולה לעזור לרכוש דירה ולא יכולה לעזור לו לקיומו.
סופה לנדבר: בעניין זה אנחנו קצת דו-פרצופים מאחר שאנחנו יודעים שיכול להיות שבזמנו דירות עלו סכום מסוים והיום הן עולות יותר.
סופה לנדבר: היתרה הזו היא כל כך מינימלית שאני חושבת שאתם צריכים להחליט - ההחלטה הזו צריכה להגיע אלינו ואנחנו דורשים אותה – שבאופן אוטומטי אנשים בגיל פנסיה שמוכרים את דירתם בגלל קשיים כלכליים ובגלל שהם לא יכולים להחזיר את המשכנתא, המדינה באופן אוטומטי מחזירה להם את הסטטוס שהיה להם ועוזרת להם בשכר-דירה חודשי, כך שהם יוכלו להתקיים ולא להיות חסרי דיור.
צבי ליבנה: לכן אנחנו עכשיו עוסקים בניתוח שלאחר המקרה ואנחנו שואלים את עצמנו האם נתנו הלוואות לאנשים שמראש ידענו שלא יעמדו בהחזרים.
צבי ליבנה: התשובה על זה היא לא.
צבי ליבנה: אני מדבר בשם בנק טפחות ואני מניח שהדבר הזה קורה גם בבנקים האחרים.
צבי ליבנה: אנחנו לא נותנים מראש הלוואות לאנשים שאנחנו מניחים מלכתחילה שהם לא יוכלו לעמוד בהחזר.
צבי ליבנה: אם אנחנו מגיעים למסקנה שאדם לא מסוגל לעמוד בהחזר, אנחנו מפנים אותו לגורמים אחרים שייתנו לו סיוע בשכר-דירה במקום שישלם החזר משכנתא שהוא לא יוכל לעמוד בה.
צבי ליבנה: אנחנו נמצאים במצב שבו למעשה אנשים מסוימים מכרו את הדירה ונשארה יתרה כשהיתרה שנשארה נשארה בדרך כלל בגלל ירידת ערך הנכסים כי הם קיבלו מימון גבוה, וזה פתרון מסוג אחר.
צבי ליבנה: אלה שני דברים שמערבבים.
צבי ליבנה: נקודת ההתחלה מצד אחד והנקודה שבה אנחנו נמצאים כרגע מצד שני.
צבי ליבנה: שני הפתרונות הם לא פתרונות במגרש של הבנקים כרגע.
סופה לנדבר: האנשים האלה לא מבקשים שום דבר.
סופה לנדבר: הם מחזירים את המשכנתא שלקחו.
סופה לנדבר: אני חושבת שבדבר הזה אנחנו צריכים להחליט – גם אוצר, גם משרד השיכון וגם כל הנוכחים בוועדת החריגים – שאנשים שמחזירים את המשכנתא ונקלעו למצב קשה מאוד וחיים מביטוח לאומי, באופן אוטומטי מחזירים להם את הסטטוס של חסרי דיור, כך שבאופן אוטומטי הם מקבלים את השתתפות המדינה להמשך קיום ולשכר-דירה.
רינה מרקוביץ: להמציא מין כלל חדש שמישהו שלפני שנה הוא חי מאבטחת הכנסה ובעוד שנה הוא הפך להיות קשיש וקיבל קצבת זקנה, זה לא נקרא שינוי כי הוא בהחלט ידע.
רינה מרקוביץ: אני לא אומרת שאנשים מבוגרים בני 50 הם נטולי דעת והם לא ידעו מה הם הולכים לעשות.
רינה מרקוביץ: אנשים בגיל 50 שהשתנה מצבם, בהחלט אנחנו עוזרים להם.
סופה לנדבר: אני יוצאת לכמה שניות להצביע ועד שאחזור ינהל את הישיבה חבר הכנסת גנדי ריגר.
רינה מרקוביץ: לגבי המקרים האלה - כפי שכבר נאמר יכול להיות שנשאר כסף - אנחנו אף פעם לא יודעים מה גרם לבן-אדם למכור את ביתו כי קשה מאוד לחזור אחורה ולבדוק.
רינה מרקוביץ: יש אנשים שמשכנו את ביתם לעסקים פרטיים ויש אנשים שלקחו הלוואות לקנות כל מיני דברים אחרים או שחתמו ערבות לאנשים אחרים.
שלומית קואולמן: הפניות ממשיכות להגיע ומדובר רק על עולים שהחזירו את המשכנתא ונשארו ללא כל יתרה.
רינה מרקוביץ: אני מציעה שנציגי הבנקים יאמרו משהו כי נוצר הרושם כאילו הבנק עוצר את האנשים מלהגיש את הבקשות.
אמנון כהן: אנחנו קיימנו מספר דיונים בנושא וכל פעם אמרו לנו שבודקים את הנושא הזה, אכן נגרם לאותו אדם עוול, כי בן-אדם שהחזיר את החוב יכול להגיש בקשה נוספת ואז תיערך בדיקת זכאית חדשה כדי לראות אם מגיע לו על-פי הקריטריונים הנוהגים כיום.
אמנון כהן: מדובר באנשים שמכרו את הדירה או נתנו את הכסף כירושה לילדיהם וכרגע אין להם שום דבר ובנוסף לכך אין להם זכות להיכנס להוסטל.
אמנון כהן: השאלה מה קורה לזוג קשישים כזה ואיך אנחנו מחדשים לו את הזכאות כדי שיקבל את השתתפות המדינה כשבנוסף להשתתפות הוא ממילא צריך להשלים מכספו שלו מהפנסיה הדלה שהוא מקבל.
אמנון כהן: הוועדה רוצה לדעת מה הסוף הסיפור, האם יש החלטה, האם יש הסדר.
אמנון כהן: השאלה אם יש בעיה חוקית כי יכול להיות שיש תקנה חוקית שלא מאפשרת לעשות את זה, אבל אנחנו כאן בבית המחוקקים ואפשר לדבר עם שרים ועם חברי כנסת אחרים וליזום בקשה לשר רלוונטי – או משרד השיכון או משרד הקליטה – כדי שיתקן תקנה כזו ואחרת.
אמנון כהן: נחוקק חוק כדי שהאוכלוסייה הזו שנפגעה כתוצאה ממכירת דירה והחזירה את חובה, שיחדשו לה את הזכאות.
אמנון כהן: פניות ציבור של אזרחים שמבקשים גמישות במועד תשלום המשכנתא לבנק
אמנון כהן: בדיוני הוועדה הקודמים ביקשנו לאפשר לאזרח את האופציה לבחור את מועד תשלום המשכנתא.
אמנון כהן: אם הוא מקבל את משכורתו ב10- בחודש, הוא יתחייב לבנק לשלם את המשכנתא ב10- בחודש.
אמנון כהן: גם בכרטיסי האשראי אפשר לבחור מסלול תשלומים בתאריך הנוח לי.
אמנון כהן: אנחנו לא מבקשים כאן לבטל משהו או לא לשלם, אלא שהאזרח יבחר את המסלול והוא יבחר את התאריך בו הוא ישלם את המשכנתא במהלך השבועיים הראשונים של החודש.
אמנון כהן: נאמר לנו שבנק ישראל מסכים לסידור זה, אבל משרד האוצר ומשרד השיכון התנגדו לכך ואמרו שהם רוצים ללכת למשרד ולבדוק את הדברים מול השרים ומול המנגנון המקצועי ולאחר מכן יבואו עם תשובות.
אמנון כהן: הוועדה לא קיבלה תשובה בנושא ולכן אנחנו דנים שוב כי אנחנו רוצים לראות אם יש בעיה ואם נדרשת התערבות שלנו מול השרים.
מרדכי פיין: אני מודה שהיינו באוצר וניסינו לשכנע אותם, אבל זה לא עזר.
אלן זיסבלט: עם כל הכבוד, לאור האלטרנטיבה שמישהו עשוי באמת להיות בהליכים לפינוי בגין פיגורים בתשלום המשכנתא, נדמה לי שאפשר לצפות לגמישות מסוימת, אבל אני משאיר את העניין למומחים גדולים ממני.
אלן זיסבלט: אני מניח שיש בעיות של ריביות והוצאות וכולי, אבל הבעיה היא – ואנחנו עבדנו מול זה כשהתחילו לדבר על ערבים וכל הבעיות הכרוכות בערבות – שברגע שמישהו לא משלם את המשכנתא, ברגע שיש לו פיגור בתשלום המשכנתא, זה לא עניין רק של ריבית או ריבית פיגורים אלא זה עניין שמתחילים ללכת לקראת שינוי דרסטי ויש אפשרות שהוא יאבד את ביתו.
אלן זיסבלט: אני חושב שאם מישהו בא ואומר שבגלל קשיים של המעביד שלו הוא יקבל את משכורתו ב15- בחודש במקום ב1- בחודש, צריכה להיות גמישות מסוימת.
אלן זיסבלט: השאלה היא אם הבנק, גם באישור בנק ישראל, יכול לומר לו לא.
אלן זיסבלט: אם ביקשו את הערת משרד המשפטים, זו ההערה.
אלן זיסבלט: זו לא הערה כל כך עקרונית אלא שלא נשכח שבכל הנושאים האלה, אם מדובר על ועדת חריגים או על גמישות או על הסדר כללי יותר לתשלומים, שאנחנו מדברים על קורת גג ועל מצב בו אנחנו חייבים לנסות יחד למנוע את ההסתבכות, את התחלת ההידרדרות לצווי פינוי וצורך בכך שהממשלה בסופו של דבר תעזור לאיש.
סופה לנדבר: ברשות
סופה לנדבר: כם, אני רוצה לחזור למשרד השיכון.
סופה לנדבר: נניח שנשאר סכום מסוים אחרי שבן-אדם מכר את דירתו.
סופה לנדבר: גם במקרה כזה אתם לא משנים את מצבו?
סופה לנדבר: הוא צריך למכור את הדירה ולהגיע לאפס?
אביטל טוך: דבר נוסף הוא על מה הם מקבלים את העמלה כי עורך-הדין הוא לא תמיד בבנק עצמו אלא הוא גם עורך-דין חיצוני.
אביטל טוך: זאת אומרת, ברגע שיוצא מכתב, המכתב הזה כבר עולה הרבה מאוד כסף לבנק, לנו, לאיש עצמו.
אביטל טוך: העלויות מסביב וההפסד מסביב הוא של כולם וצריך לומר את האמת.
אביטל טוך: אני כן הייתי מציעה לעשות מסלול.
אביטל טוך: אני יודעת שזה מאוד מסובך אבל אני מדברת על מסלול שיאמר כמה זמן לוקח להגיש לוועדה, מה ההליכים, מתי זה יוצא מהבנק ומגיע לירושלים, כמה זמן המתנה.
אביטל טוך: אני מכירה את זה מועדות החריגים והערעורים שלנו ואנחנו לפעמים מגיעים לפיגור של חודשים ארוכים ולא מסוגלים להשתלט עליו.
אביטל טוך: כמובן אנחנו לא במצבים כאלה אקוטיים והפיגור הזה לפעמים נוצר בוועדות חריגים שמאשרות דיור ציבורי שבין כה לא קיים, כך שפחות מודאגים אבל עדיין זה מאוד גרוע מבחינה ציבורית.
אביטל טוך: צריך לעשות איזשהו מסלול כזה.
רינה מרקוביץ: אני מאמינה שהבנקים רוצים לקבל את הכסף שלהם בחזרה ולא מעניין אותם באיזו דרך, אבל ודאי הם לא רוצים להיכנס לעימות עם הלווים, כי למה להם להיכנס אתם לעימות?
רינה מרקוביץ: אני מאמינה שהבנקים מעונינים להודיע לאנשים שיש דרך.
רינה מרקוביץ: אם הבנקים לא עושים את זה, אולי צריך להזכיר להם עוד פעם, כדי שאנשים יפנו, כי אנחנו באמת רוצים לעזור לאנשים לפני שהם מגיעים לכונס הנכסים.
סופה לנדבר: אתם מבינים שאנחנו מקיימים ישיבה חמישית אחרי אותן פניות חוזרות שאנחנו מקבלים באותו נושא.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים מבנק ישראל לחזור על פרסום נוסף של הדבר הזה מכיוון שכנראה חלק מהאנשים לא יודעים לאן הם צריכים לפנות ואיך הם צריכים לפנות.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים מהאוצר לקבל את תשובתו תוך שבועיים ושיאמר לנו האם הוא מוכן לגמישות או לא.
סופה לנדבר: אם האוצר לא יהיה מוכן לגמישות – זה לא אולטימטום – נלך לחקיקה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהמדינה לא צריכה לחשוב במקום אותו בן-אדם ואתם צריכים לחשוב במקביל ולהיכנס לחליפתו של אותו אדם שלא מקבל את משכורתו ב1- בחודש ולתת לו אפשרות להחזיר את המשכנתא בתאריך אחר.
סופה לנדבר: אני מבקשת מבנק ישראל לפרסם את הדברים שוב.
סופה לנדבר: בעקבות התלונה שקיבלנו הוועדה קיימה ביקור בלוד וברעננה והתרשמנו מאוד.
סופה לנדבר: לאחר הביקור הזה החלטנו להזמין לכאן את נציגי משרד החקלאות, את נציגי המשרד לאיכות הסביבה, את נציגי משרד הפנים שאמרו שהם לא קשורים לנושא, את נציגי תחנות ההסגר העירוניות, את נציגי עיריית לוד ורעננה, את נציגי הסתדרות הרופאים הווטרינריים, את נציגי יצרני השבבים ואת נציגי העמותות למען החיות.
סופה לנדבר: בהמשך ישיבת הוועדה תוכלו להתייחס לדברים.
סופה לנדבר: אני רוצה לבקש את לבנה דנקר להתייחס לתלונה שהיא לא התלונה היחידה, אבל החלטנו לא להביא את המתלוננים לישיבת הוועדה אלא לצרף לפרוטוקול את התלונה שלבנה דנקר תתייחס אליה.
לבנה דנקר: עבר שבוע ימים בו לא התקשרתי כי חשבתי שכאשר יגיע הכלב, יתקשרו אלי כפי שהבטיחו.
לבנה דנקר: אחרי כשבוע התקשרתי פעם נוספת בסביבות השעה 2:00 לא הייתה תשובה.
לבנה דנקר: התקשרתי למחרת שאלו אותי מה מספר השבב, עוד לא הספקתי למסור את כל המספר ואותו עובד המשיך את המספר בעצמו ואמר שהרדימו אותו בבוקר.
לבנה דנקר: אני לא צריכה לומר לכם איזה צער עבר עלי, מה עוד שהשארתי את כל הפרטים והבטיחו שיתקשרו אלי.
לבנה דנקר: הסיפור הזה הגיע גם לעיתונות המקומית בחיפה.
לבנה דנקר: דיברתי עם דוקטור דרור דגן, סיפרתי לו את הסיפור והתשובה הייתה שלא נרשמה אף הודעה שלי בתחנת ההסגר.
לבנה דנקר: ביקשתי מדרור דגן לבדוק את הנושא כי אני השארתי כמה הודעות והייתי כל הזמן בקשר עם התחנות.
לבנה דנקר: אמר לי דרור דגן שהאדם המטפל יצא לחופשה, אבל כשישוב, לאחר שבוע, הוא יבדוק אתו את המקרה.
לבנה דנקר: הוא אמנם אמר לי שהחוק מחייב וכולי, אבל אמרתי שהכלב הזה הוא כלב עם רשיון, הוא כלב עם שבב ולכן הם היו חייבים למצוא אותו.
לבנה דנקר: בתשובה שנתן לי מר דגן, נאמר לי שניסו להעביר אותו לאגודת צער בעלי חיים, אבל אף אחד לא הסכים לקבל אותו בגלל גילו המופלג.
לבנה דנקר: כל הניסיונות שלי לקבל תשובה ממר דגן עלו בתוהו אבל אני לא ויתרתי והמשכתי לדרוש ממנו תשובה.
לבנה דנקר: שלחתי לו פקסים אבל לא קיבלתי תשובה.
לבנה דנקר: יום אחד אמרתי לו שאני חושבת שהחוק מחייב אותו לענות לי תוך שבועיים.
לבנה דנקר: אמר לי שהוא בדק את המקרה ולא הייתה אף פנייה שלי לתחנת ההסגר בחיפה - זאת אומרת, אני לא התקשרתי לעירייה – וכי ניסו להעביר אותו לאגודות צער בעלי חיים בחיפה, אבל אף אחד לא רצה לקבל אותו.
לבנה דנקר: אני הלכתי והוצאתי פירוט שיחות – וכל השיחות נעשו מהכנסת – ולפי הפירוט הזה אפשר לראות בדיוק עם מי דיברתי, כמה זמן דיברתי, באיזה תאריכים דיברתי וכולי.
לבנה דנקר: דיברתי עם שאול לפיד באגודת צער בעלי חיים בחיפה והוא אמר לי שאם היו מתקשרים אליו, הוא מיד היה יודע מי בעלת הכלב כי אצלו הכל רשום ואפילו הוא הראה לי את דף הרישום בו נרשמו הפרטים.
לבנה דנקר: כששאלתי את דוקטור דגן לאיזה אגודות הוא התקשר, הוא אמר שזה לא חשוב ולא רצה לומר לי.
לבנה דנקר: זאת אומרת, הוא לא התקשר לאף אגודה.
לבנה דנקר: אני נשארתי עם הצער שלי.
לבנה דנקר: התחלתי לברר את העניין והבנתי שיש באמת הרבה לקונה בנושא.
לבנה דנקר: אני לא יודעת איזה אנשים עובדים בתחנות ההסגר, האם הם חסרי לב, או כאלה שלא עושים את עבודתם נאמנה, או שהם רוצים להיפטר מכלב ללא סיבה כדי שתהיה להם פחות עבודה.
לבנה דנקר: אני חושבת שכאן הייתה רשלנות אין כדוגמתה.
לבנה דנקר: קיבלתי הרבה תגובות מאנשים ובין היתר שאלו אותי אם ביקשתי לראות את הגופה.
לבנה דנקר: לא, לא ביקשתי לראות את הגופה, וכאן נאמר לי שאולי הוא הלך לניסויים.
לבנה דנקר: אני מספרת לכם את הסיפור בגדול.
לבנה דנקר: העובדות מראות שאף אחד לא עשה בדיקה יסודית ואף אחד לא נתן לי תשובה מוסמכת.
לבנה דנקר: לא רק שלא נתנו לי תשובה מוסמכת, אלא לי יש את ההוכחות שבגינן אני מצטערת לומר שנותני התשובות משקרים.
לבנה דנקר: ביקשתי מיושבת-ראש הוועדה לדון בנושא כי אולי צריך לעשות בו סדר.
לבנה דנקר: אני איבדתי את הכלב שלי והוא לא יחזור אלי.
לבנה דנקר: הוא היה כלב יפהפה שהיה אתי 11 שנים, ומי שאוהב כלבים, אני לא צריכה לספר לו מה זו אהבה לכלב.
לבנה דנקר: הרבה שואלים אותי למה אני לא תובעת את העירייה, אבל הואיל שאני עובדת הכנסת הוצאתי את החוק ובחוק כתוב: "פיצוי.
לבנה דנקר: הרשות המקומית או מי שפועל בשמה או מטעמה פטורים מתשלום פיצוי בשל פעולה או מחדל שעשו או נמנעו מעשייתם לפי העניין".
לבנה דנקר: בנוסף לכך הבנתי שיש גם בעיות עם השבבים.
לבנה דנקר: אמר לי דרור דגן שהם התקשרו אלי הביתה ואכן ציין את מספר הטלפון שבביתי, אבל הודעה לא השאירו לי ולשאלתי מדוע לא השאירו לי הודעה, לא הייתה לו תשובה.
לבנה דנקר: הווטרינר של הכלב שלי אמר שמה שקרה, לא יכול להיות.
לבנה דנקר: שבב מסופק לרופאים לפי סדרות ואם היו מתקשרים לברזילי, הוא היה אומר לפי מספר השבב לאיזה וטרינר הוא שייך ובאיזו עיר.
לבנה דנקר: אני אומרת לכם שהם לא עשו כלום.
שמואל פרוכטר: כל הפעולות שנעשו, נעשו בהתאם לפקודת הכלבת ולחוק עזר עירוני לאחזקת כלבים בחיפה.
שמואל פרוכטר: מי שרוצה שננהג אחרת, שנעשה דברים אחרים – שישנה את החוק.
שמואל פרוכטר: אני חושב שהגברת הנכבדה היא זו שעברה על החוק בזה שאפשרה לכלב שלה לשוטט חופשי ברחוב ללא השגחה, הזניחה אותו ונתנה לו להסתובב בחוץ באופן חופשי.
שמואל פרוכטר: הכלב הגיע אלינו כשהוא מלא פרעושים, רזה, היה לו גרב אבל אנחנו החזקנו אותו מעבר לזמן שהחוק מחייב אותנו להחזיק בתחנת ההסגר.
שמואל פרוכטר: ניסינו למצוא לכלב בית באגודת צער בלי חיים חיפה, אבל תשובה חד-משמעית של אגודת צער בעלי חיים חיפה הייתה שמכיוון שלכלב אין פוטנציאל אימוץ, הוא מלא פרעושים, יש לו גרב, רזה וזקן, אין אפשרות למצוא לו בית אחר.
שמואל פרוכטר: לא ערכתי בדיקה של דגימת עור כדי לבדוק איזה סוג של גרב, אבל הוא היה חולה גרב מפושט בכל הגוף.
שמואל פרוכטר: את אומרת שאנחנו משקרים, אבל אני טוען שאת אומרת דבר שקר כי אנחנו כן ניסינו למצוא לו מאמץ, אבל לא היה לו פוטנציאל אימוץ בכל מקום.
שמואל פרוכטר: דיברנו עם השייטת, דיברנו עם כלא מגידו, דיברנו עם צער בעלי חיים אבל אף אחד לא הסכים לאמץ אותו ולקחת אותו בגילו המופלג ובמצבו כפי שהיה.
שמואל פרוכטר: לכן נאלצנו להרדים אותו.
שמואל פרוכטר: יש עוד כמה עובדות שקריות כמו שאומרת הגברת שאת ההוראה להרדים אותו אני הוא זה שנתתי, אבל זה דבר שהוא לא נכון כי אז הייתי בחו"ל ואין לי בעיה להוכיח את זה.
סופה לנדבר: גילינו דברים רבים מאוד מעניינים.
סופה לנדבר: ראינו מה קורה ברעננה והמקום מאוד יפה ואנחנו מרוצים ממנו.
סופה לנדבר: ראינו בלוד את החום והיחס שניתן לכלבים שהם בניגוד למקום הפיזי בו הם מוחזקים כאשר התנאים הם לא תנאים.
סופה לנדבר: לא הגענו לחיפה ואנחנו לא מצטערים על כך.
סופה לנדבר: הוועדה בוחרת את מקום הביקור ואני מניחה שתשמעו על הדברים בהמשך.
סופה לנדבר: למדנו את הדברים לעומק ובעקבות הביקור הגענו לחקיקה.
סופה לנדבר: היום הקנס שמוטל הוא קנס שלא מחייב ואנחנו החלטנו לעזור לכם על-ידי אפשרות של קנס מינהלי שבעצם ייתן אפשרות, ייתן שיניים ואפשרות ביצוע כי הוא יהיה מחייב.
סופה לנדבר: החקיקה תצא לדרך אחרי הביקור שלנו.
סופה לנדבר: יכול להיות שבישיבה היום נלמד דברים נוספים ונוכל להתייחס אליהם.
סופה לנדבר: אחרי הביקור הגענו למסקנה שצריך להיות ריכוז של מידע בגלל שבעצם היום המצב פרוע, כך שאם כלב ירושלמי הלך לאיבוד בחיפה, אי-אפשר למצוא אותו אפילו שיש לו שבב וזה דבר שלא צריך להיות.
סופה לנדבר: אני מבקשת שנתחיל להתייחס לדברים אותם אתם חושבים שצריך לשנות ונראה היכן אנחנו יכולים לעזור.
משה חיימוביץ: דבר כזה לא יכול היה לקרות אם היה קם מרכז ובאותו מרכז היה נמצא כל המידע – נושא שנדון כבר שלוש שנים ותקוע בדיוני ועדה – כאשר מדובר בהשקעה כספית.
משה חיימוביץ: אם היה מרכז כזה, ברגע שמוצאים את הכלב ויש לו שבב, אפשר לדעת למי הוא שייך.
משה חיימוביץ: דבר זה היה מחייב לפעולה גם את העירייה ותחנת ההסגר, מה שאני היום לא יכול לעשות, כך שכל כלב שמגיע, יירשם זמן הקבלה שלו ולא חשוב אם הוא מגיע לתחנת ההסגר בגלל שהוא נשך או בגלל ששוטט חופשי.
משה חיימוביץ: אותו חוק שביקשתי לגבי הקנס, יעבוד גם נגד אותם אנשים שכלבם ברח.
משה חיימוביץ: חוק זה גם יגרום לכך שאנשים לא יזרקו כלבים לרחוב כי ידעו שדרך הכלב שלהם אפשר להגיע אליהם ולשמוע מהם למה הכלב שלהם נמצא ברחוב.
משה חיימוביץ: גם השנה אני לא רואה שיקום מרכז כזה כי לא ראיתי שבתקציב אושר התקציב לכך.
משה חיימוביץ: אנחנו מעכבים את השינוי בפקודת הכלבת בגלל אי-הקמת אותו מרכז כי המרכז הזה צריך להיות או-ליין.
משה חיימוביץ: אם חיסנו כלב בתל-אביב, ידעו עליו בקריית שמונה, דבר שהיום לא קורה כי היום כל עירייה בדרכה החליטה.
משה חיימוביץ: ברגע שהממשלה תחייב ויהיה אותו מרכז שצריך לקום, כל רופא וטרינר שחיסן כלב יעביר את הנתונים לגבי הכלב למרכז, כך שלכל העיריות יהיו הפרטים על כל הכלבים.
משה חיימוביץ: גם כניסת כלב לתחנת הסגר תחייב רישום.
משה חיימוביץ: אז יהיה לנו מידע מדויק בזמן אמת או בזמן שהכלב נכנס להסגר.
משה חיימוביץ: תחנת ההסגר בחיפה דומה לתחנת ההסגר בלוד.
משה חיימוביץ: מבחינה זו התחנה היא מטופלת יפה, אבל היא קיימת מתקופת המנדט כפי שקיימת בלוד וגם שם מנסים לייפות אותה, אבל דבר לא יעזור.
משה חיימוביץ: צריכים להרוס תחנות כאלה ולהקים אותן בשנית.
משה חיימוביץ: אותו בן-אדם שדיברת אתו הוא יהודי עם נשמה, הוא משקיע שם את כל נשמתו, הוא מחזיק את התחנה בשיניו אבל היא לא עונה לדרישות שנות ה2000-.
משה חיימוביץ: ראינו תחנה יפה כמו רעננה, אבל רעננה היא לא לוד, גם מבחינת האוכלוסייה, רעננה היא לא אשקלון ורעננה היא לא כמו הרצליה.
משה חיימוביץ: ראש העיר שם אומר שמבחינתו כלבייה צריכה להיות מלון חמישה כוכבים.
משה חיימוביץ: צריך לעזור באותה מלחמה מתמדת כאשר כל בוקר אני רואה שזורקים כלבים.
משה חיימוביץ: יש אנשים שלוקחים כלב ומתייחסים אליו כאל כפפה חד-פעמית, משתמש בו ואחר-כך זורק אותו.
משה חיימוביץ: ברגע שהחוק יוסדר וכל הכלבים יהיו עם שבבים ונוכל לדעת למי הוא שייך, אותו אדם ידע שהקנס שיושת עליו הוא בגובה של 9,600 שקלים, הוא יחשוב פעמיים אם לזרוק את הכלב או לא.
סופה לנדבר: יכול להיות שבעקבות ההתייחסויות בדיון, יתעוררו נושאים נוספים.
יקיר דורון: יש לפני מסמכים משנת 1997 ו1998-, ועדת הכלכלה של הכנסת שישבנו בה – לא אני אישית אבל ישבו בה נציגי הסתדרות הרופאים הווטרינריים, גם הרופאים הווטרינריים העירוניים וגם כל הגורמים האחרים – וכאן כבר נערכו הצבעות בנושא תקנות הכלבת בנושא אישור התקנות, בנושא חובת הרישום וסימון הכלבים.
יקיר דורון: יש לי פה משנת 1997 הצעה של ההסתדרות להקים מרכז מידע לנושא הכלבים, מסמך שנשלח ב28- באוגוסט 1997 ליועצת המשפטית של משרד החקלאות ובפני יש החלטות שנלקחו על-ידי הסתדרות הרופאים הווטרינריים.
יקיר דורון: לאחרונה נתבקשנו להביע דעתנו בנושא וראינו שבהסתדרות הרופאים הווטרינריים התקבלה החלטה לפיה אנחנו רוצים שכולם יוכלו גם לחסן חיסונים נגד מחלת הכלבת וגם לשווק בצורה שצריכה להיעשות, בצורה חופשית וללא כל הגבלות.
יקיר דורון: כל הדברים האלה בשלב זה לא נעשים ולמרבה הצער נמנעים מאתנו.
יקיר דורון: פה יש איזשהו גלגול עיניים לשמים של השירותים הווטרינריים.
יקיר דורון: אני אומר שההסתדרות מסוגלת בזמן קצר להקים מרכז מידע תחתיה.
יקיר דורון: באנו במגע גם עם מדינות אחרות שם קיימים מרכזי מידע כאלה ואחרים ואני עומד על זה שאנחנו יכולים להקים את המרכז הזה.
יקיר דורון: לכן אין סיבה לעכב את תקנות הכלבת.
יקיר דורון: נוצרו בעיות שהן בעיות פרוזאיות ולא אמיתיות של היכולת לספק את החיסונים ואת השבבים כשהם מקבילים לשבבים כאלה או אחרים.
יקיר דורון: מדברים על חוסר אפשרות של רופאים כאלה ואחרים אבל אני מזכיר לכם שלא רק רופאים ברשויות המקומיות מחסנים נגד כלבת אלא יש מאות רופאים פרטיים שכל יום עוסקים במניעת המחלה ומחסנים נגד כלבת ושמים שבבים.