GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סלימן אלבדורה: עבור 80 תלמידים יש תקציב של 500 אלף שקל בערך.
סלימן אלבדורה: ברצוני לשאול, לאן הכסף הזה עובר?
סלימן אלבדורה: אם המנהלת חוזרת ומבקשת בקשות שונות, היכן התקציבים?
סלימן אלבדורה: אני מפנה את שאלתי לעיריית באר שבע.
סלימן אלבדורה: אדוני ראש העיר, יצא לי לבקר בבית הספר לבקשתה של מנהלת בית הספר, אני רוצה לומר לך, אין שם ברזיית מים.
אמנון כהן: בעיות בין היישובים לבין הרשות המקומית, זה לא מטרת הדיון.
אמנון כהן: אני מבקש, אם יש בעיות מול הכנסת, מול משרדי ממשלה, יושבים כאן הנציגים שיכולים לטפל בכך, השאלות צריכות להיות מול משרדי הממשלה השונים.
אמנון כהן: בעניין שלך, תקבע פגישה עם ראש העיר ותעלה את בעיות היישוב שלך.
שורק דוד: אני מציע, שכל אחד יאמר דברים אך ורק במסגרת של דברים עקרוניים ולא ספציפיים של יישוב זה או אחר, אחרת לא נוכל להתקדם.
רפי שלמה: ראשית, רצוני לדבר על בעיית האבטלה, אם במקומות שונים בארץ מדובר על 8% אבטלה, בלכיש מדובר על 40% אבטלה, בפרט כאשר אימצנו את תוכנית ההבראה ופיטרנו עוד 83 אנשים, שהצטרפו למעגל המובטלים.
רפי שלמה: אין מענה תעסוקתי, גם לא בלשכות התעסוקה, אנשים יושבים בבית, מחלקת הרווחה אצלנו קורסת ואין מענה לנזקקים.
רפי שלמה: בנושא המינהל, ליישובים שלנו יש הרחבת בנייה לבנים ממשיכים.
רפי שלמה: בשנה האחרונה העסק תקוע, אולי מר טרנר יודע על כך, מחירי המינהל קפצו במאות אחוזים ואף אחד לא מסוגל לעמוד בזה.
רפי שלמה: לבן שלי היה מזל, הוא שילם בזמנו 11 אלף שקל, במחירים של היום הוא היה צריך לשלם 100 אלף שקל ובמחיר כזה הוא לא היה יכול לבנות.
רפי שלמה: העניין "תקוע", אנחנו אובדי עצות, ההרחבות ביישובים השונים "תקועות".
יצחק אלחרת: יש לי שאלה לגברת לבנה דנקר, היא אמרה, שהפנייה אליה באמצעות העובדות הסוציאליות, אבל הרי אנחנו הממונים על פניות הציבור והאנשים פונים אלינו, איך זה ייעשה?
אמנון כהן: אנשים לא יודעים את מהות הבעיה, אין אינדיקציה, בנוסף לכך מתווסף עניין של צנעת הפרט, אנשים לא יספרו לי או לך את הבעיות האמיתיות, מי שכן יכול לדעת על הבעיות האמיתיות היא העובדת הסוציאלית המטפלת במשפחה, היא יודעת בדיוק מה ההכנסה, מה ההוצאה, את זה אנחנו לא יכולים לבדוק, לכן, טוב שהפניה תיעשה על ידי העובדת הסוציאלית.
יצחק אלחרת: אבל אין לנו עובדים סוציאליים, יש לנו מחסור איום, העיר שלנו גדלה פי שניים ויש חוסר בעובדים סוציאליים.
יצחק אלחרת: האנשים פונים למחלקת הרווחה אך מאחר ואין עובדים סוציאליים מפנים אותם אלינו.
אמנון כהן: משרד העבודה והרווחה יענה על השאלה, מדוע אין מספיק עובדים סוציאליים?
יצחק אלחרת: שדרות קלטה עלייה מחבר העמים בשיעור של 50%, אך משרדי הממשלה בעיר שדרות לא גדלו, על מנת להחתים רשיון נהיגה אנחנו צריכים להגיע לבאר שבע.
יצחק אלחרת: מדוע משרד התחבורה לא מקים מכון רישוי בשדרות?
יצחק אלחרת: כנ"ל בזק.
רינה אדרי: הייתה ניידת שירות.
יצחק אלחרת: אין לנו שום ניידת שירות, היא אולי מגיעה שעה בשבוע.
אמנון כהן: זה מונופול.
יצחק שרעבי: ראש העיר קובע את מיקומה של התחנה.
יצחק אלחרת: אני מדבר על בעיה מהותית, בנתיבות ובאופקים גובים תעריף נסיעה של 1.80 מכיוון שמדובר באוכלוסייה נזקקת, אך לעומת זאת משדרות גובים 4 שקלים.
אמנון כהן: נציג "אגד" יידרש לתת תשובה.
יצחק אלחרת: לנושא הדיור הציבורי, בשדרות יש נזקקים רבים שהיום כבר הקימו משפחה, אבל הבעיה היא, שלא מאשרים להם סיוע בשכר דירה או שאין להם נקודות ובגלל זה הם לא יכולים לרכוש דירה.
ראומה גליסקו: אני רוצה לציין דבר אחד מאוד חשוב שמדיר שינה מעיניי ומעובדות הרווחה, בנושא הדיור הציבורי.
ראומה גליסקו: נושא הדיור הציבורי הוא בעיה של היחס בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.
ראומה גליסקו: משרד העבודה והרווחה אינו מקבל בסל של התקציב הייעודי שלו תקציבים לדיור.
ראומה גליסקו: למשל, אם ישנה משפחה מחוסרת דיור ואנחנו אמורים לתת לה מענה לדיור למשך שבוע, זה נלקח מהתקציב של עיריית באר שבע.
ראומה גליסקו: כאשר אומרים לנו לפנות למשרד השיכון, אנחנו פונים, מכינים דוח סוציאלי, מבטיחים לנו עזרה, האזרח מגיע לוועדה המחוזית והוא נדחה.
ראומה גליסקו: אומרים לנו, אל תדאגו, הוא ימשיך לוועדה הבאה, אבל הוא נדחה גם בוועדה הציבורית ואז צריך לחכות שוב במשך שנה.
ראומה גליסקו: האזרח הזה לא פונה למשרד השיכון אלא ללשכת ראש העיר, בוכה וזועק לעזרה, אנחנו נותנים לו אכלוס של שבוע ב"בית יציב".
ראומה גליסקו: מישהו צריך לתת את הדעת על כך, אני מדברת ברמה הלאומית, משרד העבודה והרווחה לא נותן פתרונות וגם לא משרד הבינוי והשיכון.
ראומה גליסקו: הנטל נופל בסופו של דבר על הרשויות המקומיות.
ראומה גליסקו: צריך לעשות תוכנית פעולה כלשהי, תפנית, כי הסמכויות הולכות לאיבוד, חלוקת העבודה לקויה.
אמנון כהן: הבעיה היא ביורוקרטית או בעיה של מחסור בדיור.
ראומה גליסקו: יש מחסור בדיור, אבל יש ביורוקרטיה נוקשה.
ראומה גליסקו: אומרים לנו: תביאו דוח סוציאלי, הוא ישפיע.
ראומה גליסקו: מהדוח סוציאלי שאני מגישה אפשר לבכות, אבל הוא לא משפיע במאומה.
אמנון כהן: ייתכן וזה לא עומד בקריטריונים שלהם.
ראומה גליסקו: זה נופל באיזה תחום אפור והמדינה לא נתנה על כך את הדעת.
ראומה גליסקו: איפה נמצאת המדינה בתחום האפור הזה?
ראומה גליסקו: לדוגמה, משפחה חד הורית עם ילד אחד, בחורה בת 24, גרושה, אישה מוכה, היא לא זכאית לדיור.
ראומה גליסקו: למי היא פונה?
ראומה גליסקו: לעירייה.
ראומה גליסקו: בעיות כאלה מלוות אותי יום יום והמדינה לא נותנת על כך את הדעת.
ראומה גליסקו: ישנו תחום אפור של מחוסרי דיור ואף אחד לא מטפל בכך.
אמנון כהן: הנקודה ברורה, להערכתי זה תחום של הרווחה, שיכון וקליטה, ישנם גם עולים שנופלים בין הכיסאות.
אמנון כהן: אני מכיר את הבעיות הללו, אנחנו נקיים דיון ספציפי לעניין הזה.
אנה נוביק: הבעיה הגדולה ביותר היא בתוך האוכלוסייה שלנו, אוכלוסיית העולים, "עמידר" לא מטפלת בנו, רמת השירות שאנחנו מקבלים היא "על הפנים", אני כבר לא מדברת על היחס ש"עמידר" נותנת, אי אפשר להשוות זאת לשום מוסד ממשלתי.
אנה נוביק: נקודה נוספת, סיוע משפטי, אנשים חסרי אונים פונים אלינו, אין להם כסף לסיוע משפטי ואם הם פונים ללשכה שנותנת את השירות בחינם, הם יכולים לחכות במשך שנים.
זהבה אברג'ל: אני מייצגת את שירותי בריאות כללית ואני מרגישה חובה לומר, שמרבית הפניות המגיעות אלינו קשורות לתחומים מחוץ לסל הבריאות.
זהבה אברג'ל: אני רוצה לציין עובדה אחת בהתאם לסטטיסטיקה שערכנו בקרב מבוטחינו, גילינו, שפטורים של הביטוח הלאומי המגיעים לממוצע ארצי של 12%, בנגב הם מגיעים ל-29%.
יהודה קיפלינסקי: אני עוזר ראש עיריית אילת, אני רוצה לומר, אני מזדהה עם חבריי שדיברו בנושא מצוקת הדיור, במיוחד בדרום.
יהודה קיפלינסקי: ראשית, אני פונה לחברי הכנסת, לשנות את החקיקה בעניין זכאות של 75% נכות בביטוח הלאומי.
יהודה קיפלינסקי: לא מקובל עליי, שנרקומן או אלכוהוליסט יהיו זכאים ל-75% נכות ואדם שנולד עם שיתוק מוחין לא זכאי לכך, הנרקומן יקבל דירה אך הנכה לא יקבל.
יהודה קיפלינסקי: אלכוהוליזם זה מרצון אך נכות לא, צריך לשנות את החוק הזה.
יהודה קיפלינסקי: בוועדות של משרד השיכון, מי שאינו נכה בשיעור של 75% נכות בביטוח הלאומי אינו זכאי לדיור או לסיוע בדיור.
יהודה קיפלינסקי: צריך לשנות את החוק הזה, זה ציני ופוגע אבל אין ברירה.
אמנון כהן: זה לא פוגע, הדבר ענייני, אני לא מכיר את החוק, אני אלמד אותו ואפעל בהתאם.
יהודה קיפלינסקי: עם כל הכבוד, צריך לשנות גם את הוועדות של משרד השיכון, ישנו סלנג קבוע: מכר דירה תקנית – אינו זכאי, אינו עומד בקריטריונים של גודל משפחה – אינו זכאי.
יהודה קיפלינסקי: עד להיכן נגיע?
יהודה קיפלינסקי: האם משפחה שיש לה שלושה חיילים, ביתה נשרף והוכרז על ידי מהנדס העיר כמבנה מסוכן, צריכה לגור במשך חמש שנים ברחוב?
יהודה קיפלינסקי: בכל פעם אומרים לי, הם מכרו דירה תקנית.
יהודה קיפלינסקי: לאן נגיע?
יהודה קיפלינסקי: בעיה נוספת היא הכפילות בין פניות הציבור של הכנסת לבין מבקר המדינה.
יהודה קיפלינסקי: אני עונה לשאלות כפולות, פעם אחת לפניות הציבור של הכנסת ועל אותה שאילתה גם למבקר המדינה.
יהודה קיפלינסקי: אני מציע שתהיה הפרדה.
אמנון כהן: זאת בעיה קשה, כאשר האזרח מיואש הוא כותב מכתב לכל 120 חברי הכנסת, כולל ראש הממשלה, נשיא המדינה, ומצפה לתשובות.
אמנון כהן: קשה לאכוף זאת כי כל משרד מרגיש חובה מוסרית לתת תשובה.
אמנון כהן: אני לא רואה פתרון לנושא.
יורי שטרן: אני לא רואה בזה כפילות, לכנסת יש כלים משלה ובין היתר היא עושה שימוע, מה שמבקר המדינה לא עושה.
יורי שטרן: כלומר, היא יכולה להזמין את האנשים שפונים באותו עניין, לקיים ישיבה בעניין ולאחר מכן יש מסקנות שיכולות להביא לחקיקה.
יורי שטרן: צורת הפעילות של מבקר המדינה היא לגמרי שונה.
יהודה קיפלינסקי: פנייתי האחרונה לחברי הכנסת, אני מבקש מכם, תפתחו לשכות במיוחד בנגב, אתם גם הנציגים שלנו.
יהודה קיפלינסקי: נציגי הכנסת, חברי הכנסת, ישמעו את הציבור, אולי אתם תהיה לנו לפה בכנסת.
יהודה קיפלינסקי: תשבו אצלנו בבית, באילת, באופקים, בשדרות, אנחנו צריכים שם לשכות.
יורי שטרן: למפלגה שלי יש לשכה בחיפה, בנתניה.
שוש ביטן: אני נציבת קבילות הציבור בעיריית דימונה.
שוש ביטן: רציתי לציין, שהרבה אנשים פונים אלינו מחוסר ידע לאן לפנות.
שוש ביטן: אני מרגישה לפעמים, שאני צריכה לנתב אותם למקומות שעליהם לפנות כדי לפתור את הבעיות.
שוש ביטן: אני מאוד מבקשת, לפרסם לקהל הרחב בכל אמצעי הפרסומת ולהסביר, מה התפקיד של כל משרד ומשרד כדי שאנשים לא יהיו מבולבלים ושלא ילכו לאיבוד בתוך הביורוקרטיה.
אבו חמיד סליאמן: אני חייב להעלות בעיה שרוב החברים כאן לא סובלים ממנה ואולי תהיה להם הפתעה לשמוע על כך.
אבו חמיד סליאמן: ראשית, אני רוצה להגיש תלונה כנגד כל משרדי הממשלה, החל ממשרד ראש הממשלה ועד המשרד הזוטר ביותר, על היחס הבוטה והמזלזל כלפי האוכלוסייה הבדואית.
אבו חמיד סליאמן: אני רוצה לתת שתי דוגמאות, למשל, משרד החינוך, כל הבעיה של מדינת ישראל מתחילה בחינוך.
אבו חמיד סליאמן: אנחנו סובלים ממינויים המוכתבים על ידי אנשים שלא שייכים למערכת, השב"כ מתערב מי ינהל את הספר, מי יהיה המפקח, איפה פותחים בתי ספר ואיך ממנים מורים?
אבו חמיד סליאמן: יתרה מכך, גם בתוך המערכת המוניציפאלית מתערבים לנו, לצערנו הרב, אנחנו מרגישים שאנחנו גוף זר ומתייחסים אלינו כאל גוף זר.
אבו חמיד סליאמן: אולי הוועדה הזאת תעלה סוף סוף את הבעיה הזאת לכותרות.
אבו חמיד סליאמן: במשרדי ממשלה נוספים כמו מס הכנסה, משרד הפנים, משרד החקלאות, יושבים פקידים זוטרים, האוכלוסייה הבדואית היא כ-40% מאוכלוסיית הנגב ולכן מגיע לנו ייצוג יחסי של כוח אדם במשרדים הללו.
אבו חמיד סליאמן: אני רוצה להפנות ביקורת גם כלפי ראש העיר, 120 אלף איש מרגישים שבאר שבע היא בירת הנגב ומגיעים אליה למתן שירותים, החל משירותי בתי המשפט ועד לשוק, לדעתי, צריך לעצב את העובדים ולהכניס עובדים בדואים בתוך המערך הזה.
אבו חמיד סליאמן: במגזר הבנקאי יש בסך הכל שלושה בדואים עובדי בנקים בכל הבנקים בדרום, יש לנו מעל 20 אלף חשבונות אבל רק שלושה פקידי בנק.
אבו חמיד סליאמן: יש דברים מדאיגים יותר, ישנם גופים שקמו לטפל בבדואים והעובדים אינם בדואים.
אבו חמיד סליאמן: מינהלת לעניין הבדואים - אנחנו סובלים בגלל הסכם קואליציוני בין ש"ס לבין משרד ראש הממשלה, אין לנו יושב ראש מינהלת שמטפל בבעיית האכלוס או שנותן שירות כלשהו.
אבו חמיד סליאמן: יש לי ביקורת גם לחבר הכנסת דהאמשה, אדוני, אם לא יפזרו את המינהלת הזאת, תצביעו מחר על הקדמת הבחירות.
אבו חמיד סליאמן: זה נזק בלתי הפיך לאוכלוסייה הבדואית ואין שם נציג בדואי.
אבו חמיד סליאמן: יתרה מכך, בשנה שעברה החזירו 70 מיליון שקל לתקציב המדינה בזמן שהבדואים נמצאים במצוקה תקציבית.
אבו חמיד סליאמן: גם ביחידת הפיקוח של הבנייה אין נציג בדואי.
אבו חמיד סליאמן: אנחנו רוצים לומר תודה רבה רק למוסד לביטוח לאומי, הבדואים חייבים לו תודה רבה.
אבו חמיד סליאמן: יש לי ביקורת גם כלפי נציבות שירות המדינה, אנחנו פונים לשם רבות, לא יכול להיות שכל מקום ציבורי מקבל עובדים רק עם קרבה משפחתית וכדומה.
אבו חמיד סליאמן: אריה שומר, מנכ"ל בית הנשיא, מתקשר לראש המועצה ומתערב בתפקיד זוטר של שרת בית ספר.
אבו חמיד סליאמן: ישנם חברי מועצה שהאישה והילדים עובדים במועצה.
אבו חמיד סליאמן: מנהל בית ספר, אחיו, בתו ודודו עובדים בבית הספר.
סלימן אלבדורה: אחוזה פרטית.
חליל אבו עמדי: אני דובר המועצה המקומית שגב שלום, יש לי כמה הערות.
חליל אבו עמדי: ראשית, בנושא משרד הפנים בבאר שבע, מרשם האוכלוסין.
חליל אבו עמדי: במרשם האוכלוסין בבאר שבע ישנה מחלקה שמקבלת רוסים ובדואים.
חליל אבו עמדי: למה רוסים ובדואים?
חליל אבו עמדי: כי לבדואים יש עניין של איחוד משפחות והיתרי כניסה ולרוסים יש שינוי מעמד, אשרות כניסה לישראל ועובדים זרים.
חליל אבו עמדי: במחלקה הזאת נמצאות שלוש פקידות שמטפלות באוכלוסייה הרוסית, ולאוכלוסייה הבדואית יש פקידה אחת בתקן של חצי משרה.
חליל אבו עמדי: אנשים לוקחים מספרים בבוקר וממתינים עד השעה חמש בערב על מנת שפקיד יטפל בבדואים.
חליל אבו עמדי: החבר'ה הרוסים מסיימים תוך שעה והולכים הביתה.
חליל אבו עמדי: אני מבקש שנציג משרד הפנים ישיב על העניין הזה.
חליל אבו עמדי: שנית, אני פונה לנציג "אגד", ידוע לכם שרוב הבדואים גרים בפזורה בנגב והתלמידים שלהם לומדים בבתי הספר שביישובי הקבע.
חליל אבו עמדי: לתלמידים יש הסעות לבית הספר.
חליל אבו עמדי: מי שזכה במכרז של ההסעות הוא "אגד", אך מה הוא עושה?
חליל אבו עמדי: במקום לספק 5-6-7 אוטובוסים הוא מספק שניים-שלושה אוטובוסים ומכניס את כל התלמידים בתוך אוטובוס אחד, הוא מאכלס בערך 80-90 תלמידים, זה כמובן מעבר לחוק ומסכן את חיי הילדים.
חליל אבו עמדי: אני רוצה לפנות לנציג משרד הבריאות בדרום ולומר לו, חברי, יש בעיה אצל הבדואים בנגב ובמיוחד בפזורה, אין מרפאות שיטפלו בבעיות בריאות של הבדואים בפזורה.
חליל אבו עמדי: ישנם בדואים רבים שבשביל כדור אקמול או קבלת טיפול צריכים לנסוע עשרות קילומטר.
חליל אבו עמדי: אם הורה צריך לקחת את בנו למרפאה, הוא צריך להפסיד יום עבודה בשביל זה, למה משרד הבריאות לא יפתח מרפאות בכל היישובים הבדואים – יישובים שנקראים בפי ממשלת ישראל היישובים הלא מוכרים?
חליל אבו עמדי: נושא נוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא בעניין המינהלת.
חליל אבו עמדי: הבעיה במינהלת היא בעיה בין ש"ס למרצ, אני מקווה שהבעיה תיפתר בקרוב.
חליל אבו עמדי: שר התשתיות – מש"ס – מינה מינוי כלשהו, שר החקלאות – מרצ – ביטל אותו, שר החקלאות מינה מינוי, השר סויסה ביטל אותו, תפתרו את הבעיה של משולם נהרי על מנת שכל הבעיות שלנו יבוא לפתרונן.
חליל אבו עמדי: אני רוצה לקרוא לראש העיר, מר יעקב טרנר, יש ערבים שגרים אצלך בעיר, חלקם הצביעו עבורך, אנא ממך, תפתח להם את המסגד על מנת שיוכלו להתפלל.
שרעבי יצחק: אני רוצה לומר לגבי הדיור הציבורי, במכירת הדיור לא לקחתם בחשבון, ש"עמידר" ו"עמיגור" לא מעונינות למכור את הדירות כי אז העובדים ילכו הביתה, הם מטרפדים כל מהלך.
שרעבי יצחק: לדוגמה, מי שהייתה בבעלותו דירה, הסתבך ומכר את דירתו, היום לאחר שהוא גר בדירה של "עמידר" מזה 20 שנה, הוא רוצה לרכוש את הדירה, אומרים לו: בגלל שהיית בעבר כבעל דיור, אינך זכאי.
שרעבי יצחק: בעבר, נכי צה"ל היו מקבלים הפניה לצו עבודה, ההפניה הזאת הייתה מקנה לנכי צה"ל ביטחון כלכלי, לא ניתן לפטר אותם.
שרעבי יצחק: כעת העניין מוקפא במשרד הביטחון או באגף השיקום.
שרעבי יצחק: צריך לתקן את העוול הזה.
שרעבי יצחק: לעניין המשכנתאות, אני מציע, כאשר אדם נפלט ממקום העבודה, שהמוסד לביטוח לאומי ימשיך לשלם את המשכנתא למי שאינו עובד.
שרעבי יצחק: אני מדבר על אנשים שנפלטו ממקום העבודה לא בגלל שלא התחשק להם לעבוד אלא למשל כאשר מפעלים נסגרים ואין מקום עבודה חלופי, אנחנו יודעים מה זה מקומות עבודה בנגב, אין מקומות עבודה, לכן, רצוי שהמוסד לביטוח לאומי ישלם את המשכנתאות עד שהאדם יתחיל בעבודה.
שרעבי יצחק: הרפורמה המדוברת רבות יכולה לפגוע קשות במצפה רמון כי לנו יש פטור של 25% במס הכנסה.
שרעבי יצחק: עם מתן הפטור ציפו להגדיל את היישוב אבל אנשים לא באים לכאן.
שרעבי יצחק: אנחנו רוצים להיקרא חולייה קרובה לבאר שבע, נסיעה באוטובוס ממצפה רמון לבאר שבע עולה 23 שקלים, את כל השירותים אנחנו מקבלים בבאר שבע, אפילו לשם קניית ביגוד אנחנו באים לבאר שבע, רצוי שהמדינה תסבסד את מצפה רמון בתחבורה הציבורית.
שרעבי יצחק: השירותים של מצפה רמון יקרים והאזרח לא מסוגל לעמוד בזה.
יצחק אשל: שתי בעיות, ראשית בעניין "אגד".
יצחק אשל: ניהלנו מאבק במשך חצי שנה עם "אגד" על מנת שישוו את מחירי הנסיעה של התלמידים שלנו בין מיתר לבאר שבע לבין להבים לבאר שבע.
יצחק אשל: הוכחנו להם, שאנחנו יותר קרובים מלהבים לבאר שבע.
יצחק אשל: למרות זאת, לאחר חצי שנה של תכתובת מסובכת מאוד, "אגד" אמר, אין לנו תקציב להשוות אתכם לקוד 5 של להבים.
יצחק אשל: ללהבים יש קוד 5, לנו הם נתנו קוד 7 והתלמידים שלנו צריכים לשלם 10-12 שקלים לעומת התלמידים של להבים שמשלמים 7-8 שקלים.
יצחק אשל: מקרה קלאסי של שרירות לב וחוסר צדק משווע, כדאי שהממונה על תלונות הציבור באגד יעשה משהו בנדון.
יצחק אשל: הבעיה הגדולה, אני מדבר בשם השכנים שלנו הבדואים, מיתר גרה בתוך יישובים בדואים סמוכים לנו, עובדים אצלנו בדואים רבים, לומדים וגרים אצלנו בדואים, יש לנו יחסים מצוינים אתם ואנחנו מראים לכל שכנינו היהודים איך אפשר ליצור חיים יפים עם האוכלוסייה הבדואית.
יצחק אשל: הבעיות האישיות של האוכלוסייה הבדואיות הן הבעיות החמורות ביותר של הנגב ואולי בין החמורות ביותר של מדינת ישראל, לכן אני אומר, בהרבה מקרים הבדואים לא יודעים לאן לפנות, לכן אני מציע לוועדה הנכבדת להקים ועדת משנה מיוחדת לענייני הבדואים, שכל חודש תשב בעיירה בדואית אחרת או בעיירות הפזורה ותשמע את מצוקתם של הבדואים, הדברים שתשמעו שם הם לא ממדינת ישראל, הם שייכים לעולם הרביעי.
יצחק אשל: לאנשים יש בעיות מים, אין להם מה לשתות, באישור נציבות המים אנחנו מספקים להם מים כי לאנשים אין מה לשתות בקיץ.
יצחק אשל: אני מציע לוועדה לשקול, להקים ועדת משנה ספציפית, תעזרו להם, תנחו את האנשים שעובדים בתוך המערכת מאיפה להתחיל לטפל בבעיות.
יהודית ברין: אני מייצגת כאן את המועצה האזורית ערבה תיכונה.
יהודית ברין: ראשית, אני רוצה להסביר איפה נמצאת מועצה אזורית ערבה תיכונה.
יהודית ברין: אנחנו כ-2,400 נפש היושבים 130 קילומטר מבאר שבע, 130 קילומטר מאילת, אלה שתי הערים שנותנות לנו שירותים.
יהודית ברין: אין לנו סניף בנק בערבה, כספומט אין, אף בנק לא מעונין לפתוח שם בנק.
יהודית ברין: על מנת לשלם ביטוח חובה בבנק הדואר, אנחנו חייבים לשלם זאת במזומן וזה אומר, שבן אדם צריך לקום בבוקר, לנסוע לבאר שבע, להוציא כסף ולשלם את הביטוח.
יהודית ברין: דיברו כאן על "אגד" ואני גם אעלה בעיה של "אגד".
יהודית ברין: נסיעה מתל-אביב לאילת עולה 58 שקלים, תל-אביב חצבה עולה 48 שקלים, אם אנחנו רוצים לנסוע מחצבה לאילת אנחנו צריכים לשלם מעל 30 שקלים, אין פרופורציה לא במרחק ולא במחיר.
יהודית ברין: הבטיחו לנו כבלים בפריפריה, הכבלים הגיעו לתל-אביב, לבאר-שבע, אלינו זה לא הגיע.
רוזה עזרן: אני עובדת מועצה מקומית נתיבות בשירות ייעוץ לאזרח.
רוזה עזרן: האמת היא, שהיום היה צריך להגיע לכאן דובר ראש העיר, אבל אני נשלחתי במקומו ללא הכנה מוקדמת.
רוזה עזרן: אני עובדת עם האזרח יום יום, מקבלת 200-250 פניות בחודש, החל מהבעיות הפשוטות ועד לבעיות הגדולות.
רוזה עזרן: ברצוני להתייחס לבעיה של סיוע משפטי, אני עובדת עם הסיוע המשפטי שנפתח בבאר שבע בשנתיים האחרונות בצורה מצוינת.
רוזה עזרן: שני דברים שעולים על הפרק, ראשית, פניות טלפוניות, אצלנו, בביטוח הלאומי לא עונים לטלפונים, למה?
רוזה עזרן: כי קשה להם מאוד לקבל פעמיים בשבוע את תושבי נתיבות והסביבה, הטלפון סגור בפנינו ובפני כל אחד.
רוזה עזרן: אני מרכזת את כל הפניות ואחת לשבוע מגיעה בעצמי למוסד לביטוח לאומי.
רוזה עזרן: בעיה נוספת שנתקלתי בה לאחרונה ולא שמעתי עליה כאן, אתיופים שמבקשים לרכוש את הדירות שקיבלו מ"עמיגור".
רוזה עזרן: נתקלתי בפניה אחת שהופנתה לשר השיכון, היא הופנתה למשרד השיכון בבאר שבע ושם נאמר:
רוזה עזרן: המקרה שלכם יטופל בהקדם.
רוזה עזרן: הייתי רוצה לשמוע יותר, האם אתיופים מקבלים משכנתאות מוגדלות באזורים כמו שלנו?
רינה אדרי: אני מנהלת פניות הציבור בעיריית אופקים.
רינה אדרי: אצלנו יש בעיה של מצוקת דיור לזוגות צעירים, לחד הוריות ולבעלי דיור לשעבר.
רינה אדרי: אני פונה למשרד השיכון בבאר שבע, יש לי שיתוף פעולה נהדר אתם, אבל הם מונחים על ידי משרדי ממשלה לשם מתן קריטריונים לבעל דיור לשעבר ולחד הוריות.
רינה אדרי: הסיפור הזה נמשך שנים ואין לכך פתרון.
רינה אדרי: אני נתקלת במקרים קשים יום יום, אני חייבת להציג מקרה קשה של משפחה חד הורית עם ילד חולה אפילפסיה והמשפחה גרה בקומה הרביעית.
רינה אדרי: הגשתי בקשה לדיור בצירוף דוח סוציאלי ואישורים רפואיים, אך היועץ הרפואי החזיר תשובה, שעל פי התקן, המשפחה גרה בדיור תקני.
רינה אדרי: אני מאוד מבקשת, שמקרים של בעיות בריאות להתייחס יותר בהבנה, שמשרדי הממשלה יתנו את הדעת וישנו את הקריטריונים לגבי הקצאת דיור.
רינה אדרי: לעניין הביטוח הלאומי, לרוב פונים אלינו עולים חסרי אונים, מגיעים לביטוח לאומי לא מבינים מה קורה לגבי הבטחת הכנסה, או שהם מפוטרים מהעבודה ואז הם צריכים להגיש בקשה לקצבת הבטחת הכנסה.
רינה אדרי: אני פונה בשמם למוסד לביטוח לאומי והם מבקשים, שהפונה יישב לידי ויזדהה.
רינה אדרי: זה לא תמיד קורה שאנחנו יכולים לשבת ליד הפונים, בחוץ יושבים פונים נוספים, אני מאוד מבקשת, שהפונה לא יישב לידי ובכל זאת אוכל לקבל מענה.
רינה אדרי: ישנו מרכז מידע אבל הוא לא מוכן לתת לנו מידע מבלי שהפונה יישב מולי ויזדהה.
דוד סורק: אני רוצה להעלות שתי שאלות עקרוניות השייכות לוועדה.
דוד סורק: שאלה ראשונה, משרד ממשלתי מחויב לתת תשובה לכל פניה, אבל אין לו חובה לומר לפונה מה ניתן לעשות כאשר התשובה היא שלילית.
דוד סורק: ואז קורה שחלק ממשרדי הממשלה כולל המוסד לביטוח לאומי עובדים על פי דין ומדריכים את הפונה.
דוד סורק: חלק גדול ממשרדי הממשלה לא מיידעים את הציבור כי למרות שהוא קיבל תשובה שלילית, זכותו לערער בפני ועדה מחוזית.
דוד סורק: הוא קיבל תשובה שלילית מהוועדה המחוזית והוא משוכנע שזאת המילה האחרונה וזה הדרג הבכיר, לא אומרים לו שיש ועדה עליונה.
דוד סורק: גם אם הוא מופנה לוועדה העליונה והוא קיבל תשובה שלילית, לא מפנים את תשומת לבו שיש ועדה ציבורית.
דוד סורק: כל הדברים האלה נעשים כאילו בסתר, ולדעתי, התפקיד של הוועדה שאתה עומד בראשה, להוציא הנחיות מחייבות לכל משרדי הממשלה, שעל כל תשובה שלילית לצטט את החוק ולהפנות את תשומת לבו של הפונה, היכן לערער, בפני מי לערער ובאיזה מסגרת.
דוד סורק: המוסד לביטוח לאומי עושה זאת, יתר המשרדים לא עושים זאת.
דוד סורק: דבר שני, לאחרונה, הכנסת חוקקה חוק לוחמי מלחמת העולם השניה, חוק הווטרנים, אבל לא ירדו לפרטים.
דוד סורק: החוק מעולה אבל על מנת להימנות עם הזכאים, צריך למלא טופסיאדה גדולה בשפה העברית ואז עורך דין צריך לאשר את זהותו של הפונה וזה עולה כסף.
יורי שטרן: זה לא נקבע בחוק.
דוד סורק: אני מדייק.
דוד סורק: יכול להיות שזאת תקנה במסגרת החוק.
דוד סורק: בטופס כתוב, שעל פי החוק, הזהות יכולה להיות מאושרת או על ידי עורך דין או על ידי שופט על ידי ראש הרשות.
דוד סורק: היום בדקתי טלפונית עם משרד הביטחון ואמרתי, אני משוכנע שאם אני פונה למר יעקב טרנר, הוא מאשר את זהותי.
דוד סורק: משרד הביטחון בדק את הדברים עם משרד המשפטים, אני מצטט את הממונה על ביצוע החוק, מר דלל במשרד הביטחון: על פי החוק, אסור לראש העיר להסמיך.
דוד סורק: לדעתי, על הוועדה הנכבדת הזאת ליטול יוזמה והחליט להקל על האזרח.
אמנון כהן: על פי פקודת העיריות, בסמכותו של ראש העיר להאציל מסמכויותיו לאחד מהסגנים בתחומים השונים.
דוד סורק: הנושא נבדק היום עם שר המשפטים, התשובה שניתנה, שאי אפשר להאציל סמכות.
אמנון כהן: הנושא ייבדק.
עמר אבועני: במסגרת תפקידי כממונה על תלונות הציבור הגעתי למסקנה שהבעיה העיקרית של היישובים הערביים בנגב היא בעיית תשתיות ופיתוח.
עמר אבועני: כידוע, המשרד הממונה על הנושא הוא המשרד לתשתיות לאומיות, קרי, המנהלה לקידום הבדואים.
עמר אבועני: בשכונות הוותיקות ביישובים הבדואים, אין כמעט תשתית.
עמר אבועני: רוב תלונות הציבור בשכונות הוותיקות הן לגבי פיתוח תשתיות.
עמר אבועני: רציתי להסב את תשומת לב הוועדה לפניות הציבור, שהיום לא קיימת חובה למנות ממונים על תלונות הציבור ברשויות המקומיות.
עמר אבועני: אני חושב שהגיע הזמן לחייב גם רשויות מקומיות קטנות למנות ממונים על תלונות הציבור.
עמר אבועני: לגבי האוכלוסייה הערבית בבאר שבע.
עמר אבועני: לאוכלוסייה זו אין שירותי חינוך, התלמידים של האוכלוסייה הערבית חייבים לנסוע ליישובים הערביים הסמוכים.
עמר אבועני: משרד החינוך ועיריית באר שבע חייבים לספק לנו פתרון, למשל, בהקמת בית ספר דו לשוני.
יורי שטרן: שמענו כאן חלק מהבעיות, בעצה אחת עם יושב ראש הוועדה, ישנם נושאים שאנחנו יכולים להעלות בוועדה כמו עניין "עמידר", טיפול בפניות ל"עמידר", הבעיות עם חברת "אגד", כלומר, בעיות בין האזרח לבין המערכות שלא ממלאות את תפקידן.
יורי שטרן: אני חושב שאנחנו יכולים לסייע בבניית נהלים הגונים יותר מבחינת טיפול בפניות הציבור במשרדי הממשלה.
יורי שטרן: אני מנהל משא ומתן שלם עם המוסד לביטוח לאומי על שינוי הנהלים, כאשר מבטלים את הגמלה לאנשים, לפחות שתינתן זכות שימוע לפני שעושים את המהלך הזה.
יורי שטרן: אלה דברים שאנחנו יכולים לדון בהם בוועדה.
יורי שטרן: ישנם דברים שמחייבים חקיקה, הזמנתי לכאן שני אנשים שפנו אליי, הבעיה של דיאנה ברש היא בעיה של נשים רבות חד הוריות, אנחנו לא נפתור אותה פה, אבל מאם חד הורית נשללת הזכות לאבטחת הכנסה ברגע שהיא מתחילה ללמוד במוסד להשכלה גבוהה.
יורי שטרן: דיאנה היא עובדת סוציאלית במקצועה, נשארה לה שנה אחת להשלמת הלימודים, אבל הביטוח הלאומי מבטל לה את הבטחת ההכנסה ודורשים חוב עצום של אלפי שקלים על הסכומים שהיא קיבלה בעבר, כלומר סוגרים בפניה את הדרך, זה דבר שחייבים לתקן אותו בחוק.
יורי שטרן: יש דברים שאולי העירייה יכולה לסייע בהם, אני אציג בקצרה את בעייתו של יצחק גרינפלד.
יורי שטרן: יצחק תושב באר שבע והוא טוען שישנן ערים שהעירייה מסבסדת חימום בית לנזקקים, במיוחד לאנשים מבוגרים.
יורי שטרן: בבאר שבע קיימת בעיה של קור בחורף ואין הקצבה לחימום הבתים.
יורי שטרן: האם ראש העיר יכול להתייחס לכך?
אמנון כהן: הוועדה לא התכנסה היום על מנת לשמוע פניות של הציבור, אבל זאת על פי בקשתו של חבר הוועדה, חבר הכנסת יורי שטרן.
אמנון כהן: ראש העיר צריך לעזוב אותנו, הוא שמע את הדברים שהוא צריך להתייחס אליהם, או שהוא יזמין את האנשים או שיענה להם בכתב.
אמנון כהן: אני רוצה להעניק לראש העיר מתנה מטעם הכנסת ויושב ראש הכנסת, לאות הוקרה על האירוח היפה שקיבל אותנו כאן בביתו.
יעקב טרנר: לפני שאני עוזב, אני רוצה לומר, לעירייה יש דלת פתוחה בפני הציבור, אחת לשלושה שבועות אני מקבל 30 איש בערב, 10 דקות לכל אחד, 500 איש רשומים ברשימה.
יעקב טרנר: גם המקרה של יצחק גרינפלד יכול לעלות אצלי ב"דלת פתוחה", העניין לא מוכר, פעם ראשונה שאני שומע על כך, אבל אנחנו נטפל בזה כמו בכל דבר.
אמנון כהן: תודה רבה לראש העיר.
אמנון כהן: ברשותכם, יש כאן בעיות רבות, אני מודה לכל מי שהגיע לכאן, אני מבקש שנציגי הממשלה יתייחסו במספר משפטים לטענות שהועלו, שמעתי כאן טענות רבות על "אגד", אולי לנציג "אגד" יש מה לומר בעניין, מה המדיניות, כיצד נקבעים המחירים?
ערן טלמור: התפקיד שלי, מפקח מאזור קריית גת ועד למצפה רמון.
ערן טלמור: העלו כאן כמה בעיות, אחת מהן התמחור.
ערן טלמור: המפקח על התעבורה קובע את מחירי הנסיעה ואת תדירות האוטובוס.
ערן טלמור: לגבי הערים אופקים ונתיבות, לאחר מאמצים ובשיתוף פעולה של "אגד" והמועצה המקומית, בלחץ משרד התחבורה, הצלחנו להגיע לקו ללא מע"מ.
ערן טלמור: הבקשה שלנו הייתה גם כלפי ירוחם, דימונה ושדרות, אבל התשובה הייתה שלילית.
ערן טלמור: אומנם הציגו אותנו כאן כמונופול, אולי בעבר היינו כאלה אבל היום יש לנו מתחרים, גם חוקיים וגם בלתי חוקיים, לא ראיתי אף אחד שאוכף ודואג לסדר בתחום הזה.
ערן טלמור: הפערים במחירי הנסיעה לא נקבעים על ידי "אגד", המפקח על התעבורה במשרד התחבורה הוא שקובע את המחירים והוא אחראי על תמחור הקווים.
ערן טלמור: לגבי הטענה שהעלה האדון משגב שלום, זכינו במכרז להסעת תלמידים בצורה פרטית, לא בגלל שאנחנו "אגד", אנחנו נותנים שירות טוב.
ערן טלמור: אני המקשר בין הרשות לבין "אגד" בביצוע ההסעות הללו, לא נתקלתי באף אוטובוס שנוסע עם 90 ילדים.
יורי שטרן: אם יוכח שכן מסיעים 90 ילדים, מה ייעשה?
ערן טלמור: הנושא יטופל.