GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורי שטרן: מה זה יטופל?
ערן טלמור: אנחנו זכינו בהסעות הללו על פי מכרז.
אמנון כהן: תתייעץ עם היועץ המשפטי של "אגד", עם אנשים נוספים במשרד התחבורה, המטרה לעזור ליישובים כאלה, לא ייתכן שיישוב אחד ישלם סכום מסוים ויישוב אחר ישלם מחיר כפול, הפער כפול.
אמנון כהן: אנחנו נפנה למשרד התחבורה בעניין.
אבי לוי: עד כמה שידוע לי, חוק מכירת הדיור הציבורי לא נכנס עדיין לתוקף, אלא שממשלת ישראל אימצה חלקים מהחוק או את רוח החוק ובהתאם לזה הכריזה על מבצע מכירת דירות שנעשה באמצעות החברות המאכלסות, "עמידר" ו"עמיגור".
אבי לוי: עיקר הבעיות שעלו כאן קשורות לנושא הדיור הציבורי.
אבי לוי: מה לעשות, אני מניח שהמדינה הייתה מוכנה להקצות לכל מי שמעוניין לקבל דירה בשיכון הציבורי, המדינה הייתה מאוד רוצה לתת לו דירה, אבל משום מה המצבים מוגבלים ואי אפשר לתת לכולם ולכן נקבעים קריטריונים.
יצחק אלחרת: בשדרות המלאי גדול מאוד.
אבי לוי: זה לא נכון.
אבי לוי: נקבעים קריטריונים שהם קריטריונים נכונים ברמה הארצית והם משתנים בהתאם ליישובים, בהתאם למלאי ביישובים השונים.
אמנון כהן: יש מצב שלא מקבלים תשובה במשך שנה?
אבי לוי: אין דבר כזה.
אמנון כהן: הועלו כאן טענות כאלה.
אבי לוי: יש כאלה הטוענים שלא קיבלו תשובה, אבל הכוונה היא, שלא קיבלו תשובה חיובית, זה לא אומר שהם לא קיבלו תשובה בכלל.
אבי לוי: כל ועדות החריגים השונות בכל הרמות של משרד הבינוי והשיכון מתקיימות אחת לשבוע וכולם מקבלים תשובה.
אמנון כהן: יש מצוקה של חוסר דירות ציבוריות?
אבי לוי: ישנם יישובים שיש בהם חוסר חמור מאוד בדיור הציבורי.
אמנון כהן: אפשר להפנות אותם ליישוב השכן?
אבי לוי: תיאורטית זה מעשה מאוד יפה, למרות שניסינו לעשות זאת כמה פעמים, אנשים לא מעונינים לעבור ליישוב אחר.
אמנון כהן: הועלתה כאן טענה, שחברות הכבלים לא מגיעים לערבה תיכונה.
אמנון כהן: ועדת הכספים חייבה את חברות הכבלים להגיע גם לפריפריה, גם לאזורים לא כדאיים מבחינה כלכלית, צריך להיות איזון ומענה גם לפריפריות.
אמנון כהן: משרד התקשורת, מה קורה, כיצד נערכים?
זאב קידר: אני לא מכיר את הנושא, אשמח לקבל חומר ולדאוג להעביר זאת למי שזה נתון בסמכותו.
אמנון כהן: כתבי מכתב למשרד התקשורת בעניין ובמקביל העתק גם אליי, אני מקווה שאוכל לסייע.
אמנון כהן: עלתה כאן טענה נוספת על ידך בעניין כספומט, נציג בנק ישראל יכול לתת מענה ל-2,600 תושבים?
עודדה פרץ: הבנקים הם מוסדות עסקיים, המפקח על הבנקים לא מחייב אותם לפתוח סניפים במקומות שהם לא רווחיים.
עודדה פרץ: אפשר לבדוק את העניין, לפחות בעניין הכספומט, כדאי שיפנו אלינו לפניות הציבור ונבדוק אם אפשר להסדיר את העניין של כספומט, סניף אני לא מאמינה שייפתח.
אמנון כהן: עלתה כאן טענה, שלמגזר הבדואי אין שירותי בריאות, אני מבקש מנציג משרד הבריאות לומר לנו, מה המדיניות, כיצד אפשר לסייע בעניין?
נימה עמית: השאלה כבדת משקל בעיני כדי שאענה עליה בחטף, אני מעדיפה לברר אותה עם הנוגעים בדבר ולענות עליה באופן רציני.
נימה עמית: מבחינת מדיניות המשרד, כל מקום במדינה חייב להיות מכוסה, בוודאי לאחר שפרץ חוק ביטוח בריאות ממלכתי לפני כמה שנים.
נימה עמית: אין שום מדיניות לא לעשות את הדבר הזה, אני יודעת שהיו כל מיני הצעות לכל מיני פתרונות ואם יש אזורים ספציפיים שלא מכוסים, אשמח לקבל את הפניה בצורה מסודרת ואני מבטיחה לטפל בה כראוי.
אמנון כהן: נציגי קופות החולים, כללית, מכבי, לאומית, האם אתם פועלים במגזר הבדואי?
זהבה אברג'ל: לקופת חולים כללית אין יישוב שאין בו לפחות מרפאה אחת, אני לא רוצה לומר יותר, לכן החלק הזה מכוסה.
זהבה אברג'ל: בכל שבט יש מרפאה.
מיקי הלוי: למכבי יש סניפים ברהט, בכסייפה ובכל המקומות הגדולים.
טוביה חורב: לקופת חולים מאוחדת יש סניפים בחלק מהיישובים הבדואים, לא בכולם.
יורי שטרן: אני רוצה לומר לגברת זהבה אברג'ל, אני כחבר כנסת שולח אלייך מכתבים ולא מקבל תשובה.
יורי שטרן: יושבת כאן מרים גורוב, רכזת פניות הציבור בסיעת ישראל בעלייה, ששלחה אלייך מספר מכתבים ולא נענתה.
זהבה אברג'ל: לא יכול להיות.
1063: אי אפשר וזה לא ענייני לטפל בפניות פרטניות, חבר הכנסת יורי שטרן ניסה לעשות זאת, זה קשה כי צריך לבדוק את הדברים לעומק.
1063: אני פונה לחברי הכנסת, האזרחים סובלים, אנא מכם, מי שיכול "להתלבש" על הנושא יעשה מצווה.
אמנון כהן: אני מתנצל בפני משרדי הממשלה שלא יספיקו להגיב, לא יהיה זמן לשמוע את כולם, אבל אני מבקש לתת תשובות בכתב.
נורית יצחק: אני רוצה להתייחס לנושא שעלה כאן בנושא אמהות חד הוריות, מי שדיבר כאן בקשר לזכויות של אמהות חד הוריות בחוק הבטחת הכנסה, כנראה שלא מבין את המהות של חוק הבטחת הכנסה.
נורית יצחק: החוק הזה נועד לספק רשת מגן תחתונה למי שלא מסוגל לפרנס את עצמו במחייה מינימלית.
נורית יצחק: החוק הזה מיועד לספק לחם וחלב לתושבים שלא מסוגלים לעשות זאת.
נורית יצחק: בדרך כלל הזכאות הזאת מותנית במבחן הכנסות ובחיפוש עבודה.
נורית יצחק: כל תובע חייב קודם כל לחפש עבודה למחייתו ואם הוא לא מסוגל הוא מקבל הבטחת הכנסה ולצורך כך הוא נרשם בשירות התעסוקה.
נורית יצחק: נכון שלאימהות חד הוריות ניתן פטור מהתייצבות בשירות התעסוקה וזאת רק בשל העובדה שהן אימהות לילדים קטנים ולכן הן לא מסוגלות לצאת לעבוד.
נורית יצחק: הזכאות הזאת גם מוגבלת לאימהות לילדים עד גיל 7.
נורית יצחק: ברגע שהילדים מגיעים לגיל שבע, הן חייבות לצאת לעבוד.
יורי שטרן: מה לגבי לימודים, למה הן לא יכולות ללמוד?
נורית יצחק: נשים שהן אימהות לילדים קטנים והן מסוגלות לצאת ללימודים במקום לצאת לעבוד, לא קיימת עילת הזכאות של אם ולכן אין שום סיבה לשלם להן הבטחת הכנסה כדי לממן להן לימודי השכלה גבוהה.
נורית יצחק: מקרים חריגים של מימון לימודים למי שמקבל הבטחת הכנסה ותשלום הבטחת הכנסה למחייה במצבים האלה, הן אותן אלה שבוחרות ללמוד מקצוע שמאושר על ידי משרד העבודה והרווחה כמקצוע נדרש.
נורית יצחק: ישנה רשימה של מקצועות בתחומי לימוד שתובעות הבטחת הכנסה מופנות אליה ואם הן לומדות באותה מסגרת של הכשרה מקצועית, שמטבע הדברים יותר קצרה משלוש שנות לימוד באוניברסיטה אבל היא מספקת להן מקצוע שהן יוכלו היום למצוא עבודה במשק, הן יכולות לקבל הבטחת הכנסה למרות העובדה שהן לומדות, אבל החוק הזה שהוא חוק סעד במהותו ונועד להחליף את קצבת הסעד שהייתה קיימת קודמת לכן לפני חקיקת החוק, המטרה שלו היא לא לאפשר לאנשים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה ולקבל גמלה שהמטרה שלה היא לספק להן מחייה מאוד נמוכה.
נורית יצחק: מי שכיר את הסכומים שהביטוח לאומי משלם במסגרת הזאת יכול להבין שלא ייתכן שאדם יקבל גמלה להבטחת הכנסה וגם יעסוק בלימודים אקדמיים, אלא רק אם הוא לא מסוגל לעבוד ולהתפרנס למחייתו בכוחות עצמו.
יוסי אלבז: משרד הפנים בבאר שבע, מאז שעבר מרשם האוכלוסין למשכנו החדש, השירות שלו השתפר לאין ערוך מבחינת המשרד.
יוסי אלבז: האוכלוסייה גדלה וגם כמות הפניות גדלה.
יוסי אלבז: לגבי מה שהעלה האדון משגב שלום, זה נושא שמחייב בדיקה, אני אבדוק את העניין ואעביר התייחסות ליושב ראש הוועדה.
אמנון כהן: אני מבקש מכל נציגי משרדי הממשלה שלא הספיקו לענות, להתייחס בכתב לכל הטענות שהועלו כאן ולהעביר העתקים לוועדה לפניות הציבור.
אמנון כהן: נציגי הנגב, הכרתם את האנשים, את חברי הוועדה, אנחנו עומדים לרשותכם על מנת לעזור לכם ככל האפשר.
אמנון כהן: עלתה כאן טענה על ידי יהודה קיפלינסקי בנושא הביטוח הלאומי, של שינוי קצבת נרקומן אלכוהוליסט מול נכה, אנחנו נבדוק את הדברים, אם צריך שינוי חקיקה, הנושא יטופל.
אמנון כהן: בנושא אבטלה באזורי מוכי אבטלה, אני מאמין בבניית מפעלים באזורי תעשייה, רק כך נוכל להתמודד עם האבטלה, לא לתת דמי אבטלה אלא להעסיק את העובדים הללו על מנת שיתפרנסו בכבוד.
אמנון כהן: אני אפנה לשר התמ"ס בעניין מדיניות משרד התמ"ס, איך הם נערכים בתוכנית אב לשנים הקרובות ואיך הוא רואה את התפתחות הנגב והפריפריה מסביב על מנת להביא לכאן יזמים שייתנו מענה תעסוקתי וכדי שנוכל להתמודד מול האבטלה.
אמנון כהן: הועלו כאן בעיות נוספות כמו הדיור הציבורי, הדברים נרשמו ואני אבדוק את הדברים לעומק על מנת לראות מה אפשר לעשות באזור שלכם.
אמנון כהן: אני מקבל בברכה את נושא פרסום תפקידי ועדות הכנסת ותחום פעילותן.
אמנון כהן: לפעמים גם נציבי פניות הציבור לא תמיד יודעים למי להפנות ולנתב את הפניות, אולי אנחנו צריכים להנפיק חוברת לרשויות המקומיות ולכל הגופים שמטפלים בפניות הציבור על מנת שיידעו את תחומי הפעילות של כל ועדה וסמכויותיה.
אמנון כהן: אני אפנה לשר האוצר שיתקצב את הנושא, אם לא השנה, לפחות להיערך לקראת השנה הבאה.
אמנון כהן: בנושא הבדואים, אני חושב שצריכה לקום ועדה או ועדת משנה, אתייעץ עם חברי בוועדת הכספים, יש לנו 19 ועדות משנה, אולי אחת מהן מטפלת במגזר הערבי ותוכל לתת מענה גם למגזר הבדואי.
אמנון כהן: לי חשוב שהנושא יטופל, שהם ירגישו חלק מאזרחי מדינת ישראל.
אמנון כהן: כ-60% משטח מדינת ישראל נמצא באזור הנגב והדרום והאכלוס הוא 7% בלבד.
אמנון כהן: אני חושב שאנחנו צריכים לתת את הדעת על כך, להרחיב את האכלוס בנגב, לתת מענה של דיור ציבורי, מענה של בנייה, להרחיב את המקום כולל על ידי מפעלים תעסוקתיים.
אמנון כהן: אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף היום בדיון, ראשית, לראש העיר, מר יעקב טרנר, לנציבי פניות הציבור, לנציגי משרדי הממשלה השונים, לחברי הכנסת הנכבדים ולמנהלת הוועדה לפניות הציבור.
יוסי אלבז: אני רוצה להודות לכם שהגעתם עד הלום כי המפגש הזה מבורך מאוד, אני חושב שיש לעגן זאת בצורה מסודרת, שזה לא יהיה מפגש חד פעמי.
אמנון כהן: תודה רבה, אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
אמנון כהן: פנתה אלינו עמותת ענבר שמייצגת את כל החולים במחלה זו וראינו לנכון לקיים דיון בנושא זה.
אמנון כהן: מדובר בעשרה אחוז מהציבור במדינת ישראל שנפגעים במחלה זאת וכנראה הממסד לא ערוך או לא מודע מספיק לבעיות אלו ולא נותן את המענים הדרושים לטיפול.
אמנון כהן: נאמר שקיים מחסור בתרופה, קיימת בעיה של זמני המתנה כאשר יש להמתין כארבעה חודשים, אין מספיק הכרה במחלה כאשר למעשה זו מחלה כרונית ולכן הרבה דברים לא נלקחים בחשבון.
אמנון כהן: ברגע שהמחלה תוכר כמחלה כרונית, הרבה מאוד הטבות או הקלות יינתנו לחולים במחלה.
אמנון כהן: נבקש לשמוע את התייחסות הממסד לנושא ושתאמרו לנו האם יש איזושהי תקנה שצריכים לתקן אותה על-מנת שהממסד יכיר במחלה זאת, ואז למעשה יתקצב אותה ותתקבל התמיכה המתאימה או הדרושה.
אמנון כהן: לפי העולה מהפניה נאמר שאין מספיק רופאים במערכת.
אמנון כהן: על-פי מה שראיתי כאן אזור הצפון בכלל לא מטופל, העלויות מאוד יקרות וכנראה בסופו של דבר אין פה טיפול כדי שהאדם יוכל להבריא במאת האחוזים כך שאפשר לומר שהמחלה היא כרונית וכאן נשאלת מדוע המחלה לא מוכרת כמחלה כרונית.
אמנון כהן: נאמר לנו שניתנים עשרה טיפולים, אבל מעבר לזה האדם צריך לשאת בעלות הטיפול בעצמו.
אמנון כהן: כנראה יש אחת לשנתיים תמיכה ברכישת נעליים וזה קשה מאוד ללכת עם נעל אחת במשך שנתיים, וגם את זה נצטרך לקחת בחשבון ולשקול אפשרות שינוי תקנה על-מנת לעזור.
ד"ר ועקנין: רציתי להדגיש שזו מחלה של כולם.
ד"ר ועקנין: זו מחלה מגיל צעיר עד גיל מבוגר, זה ללא הבדל של מין וללא הבדל של גזע.
ד"ר ועקנין: זו מחלה שפוגעת בעשרה אחוז של האוכלוסייה.
ד"ר ועקנין: המחלה יכולה להתפתח באופן פתאומי ופעמים רבות כפי שאמרתי האבחנה היא הקושי ולאחר מכן הטיפול.
ד"ר ועקנין: אלה יכולות להיות מחלות ניווניות, מחלות מטבוליות, מחלות לב וכולי.
ד"ר ועקנין: לגבי הטיפול.
ד"ר ועקנין: יש תרופות רבות שנמצאות בסל הבריאות ושהחולים לא מקבלים אותם בגלל כל מיני בדיקות או דברים שנדרשים לעשות.
ד"ר ועקנין: הפוסלן למשל, תרופה שסוף כל סוף הצלחנו להביא, הרבה חולים מקבלים סטרואידים אבל באופן אוטומטי צריך לתת לחולים האלה פוסלן כדי שהם לא יאבדו את הכמות של הסידן שלהם, אבל שולחים אותם לכל מיני בדיקות, רוצים שיהיה שבר או כל מיני דברים שלפני שהם יקרו צריכים לתת את התרופה.
ד"ר ועקנין: אנחנו צריכים לתת את התרופה לפני הבעיות שנגרמות בצפיפות העצם ולא אחרי כן.
ד"ר ועקנין: יש תרופות חדשות שהופיעו היום שמשנות את מהלך המחלה אבל אנחנו לא יכולים להשתמש בהן בגלל העלות.
ד"ר ועקנין: הופיעו תרופות חדשות לאחרונה בארצות-הברית, תרופות שהן גם נגד כאבים, שהן פחות משפיעות על מערכת העיכול ועל הכליות והן אינן בסל הבריאות.
ד"ר ועקנין: יש כאלה שישנן ולא מקבלים, ויש כאלה שאינן אבל הוכרו על-ידי משרד הבריאות והחולים לא מקבלים אותן כי הן לא נכנסו לסל ומדובר כאן בעלות גבוהה מאוד.
ד"ר ועקנין: לנו בבית החולים אסור להמליץ לחולים על תרופות שהן לא בסל.
ד"ר ועקנין: אנחנו נמצאים במעגל סגור כי אלה תרופות שיכולות לעזור לחולים ואנחנו לא יכולים לטפל באמצעותן.
ד"ר ועקנין: מדובר בתרופות שמאוד חשוב שייכנסו לסל.
ד"ר ועקנין: נקודה נוספת שחשובה לי, מעבר לעלות.
ד"ר ועקנין: כשחולים יש שלבים.
ד"ר ועקנין: הם מגיעים לשלב פונקציונאלי שהם לא יכולים לתפקד ואז הם צריכים לקבל עזרה בבית.
אילנה ירון: רומטולוגיה כפי שכבר הוסבר לכם, אלה בעיות שנוגעות בפרקים.
אילנה ירון: זה מדע שהוחל בו בערך לפני שלושים שנה והפך להיות למומחיות.
אילנה ירון: הרבה שנים לא ידעו לאן בדיוק לסווג את אותו החולה.
אילנה ירון: בא חולה ואומר שיש לו כאב גב, שולחים אותו לאורתופד, אומר שיש לו כאב במרפק, שולחים אותו לנוירולוג.
אילנה ירון: זה משום שהמודעות לנושא הרמטולוגיה עכשיו מקבלת תאוצה.
אילנה ירון: כפי שכבר נאמר, האימפקט הכלכלי של החולים האלה הוא עצום.
אילנה ירון: הוצאתי אתמול מהאינטרנט מאמר שאומר שבארצות-הברית העלות של החולים, הנזק שנגרם למדינה בגין החולים הרומטיים – בין ימי עבודה, בין ימי אשפוז, בין ימי מחלות – הוא 65 ביליון דולר לשנה וזה אומר ביליון וחצי אצלנו, סכום שמהווה עלות כלכלית למדינה.
אילנה ירון: שאלת אפשר לרפא את החולים האלה.
אילנה ירון: חלק קטן מהמחלות האלה, יש היום לא ריפוי מוחלט אבל מנג'מנט מוחלט.
אילנה ירון: למשל פודגרה, זה לא ריפוי אבל יש מנג'מנט כזה שמהווה הקלה.
ד"ר ועקנין: החלפת הפרקים היא על החולה.
ד"ר ועקנין: אם לחולה מרכיבים ברך, הוא צריך לקנות את הברך כדי שיחליפו לו.
ד"ר ועקנין: הוא לא מקבל אותה באופן אוטומטי.
ד"ר ועקנין: אצלנו בבית-החולים צריכים לשלם.
ד"ר ועקנין: אני יודעת שאצלנו בבית-החולים, החולים צריכים לקנות את המפרקים ולשלם עבורם.
ד"ר ועקנין: יש גם את נושא הטיפול הפיזיותרפי.
ד"ר ועקנין: הם מקבלים 12-10 טיפולים.
ד"ר ועקנין: חולה כרוני צריך להפעיל את הפרק כי ברגע שאתה מפעיל אותו כל הזמן, אתה מתחזק אותו.
ד"ר ועקנין: ברגע שנתת 12 טיפולים, לא עשית שום דבר אלא צריך להמשיך ולתת את הטיפולים האלה.
אסתר סררו: יש פה מדיניות שאם המצב שלי מחמיר מאוד, אני צריכה להתאשפז ומשלמים לי את האשפוז, אבל כדי למנוע, כדי שאני לא אגיע לאשפוז – לא משלמים לי.
אסתר סררו: לא מרחצאות מרפא שזה מאוד עוזר אם נוסעים באופן קבוע מדי שנה, לא פיזיותרפיה, לא ששה טיפולים אלא צריך את הטיפול כל החיים.
אסתר סררו: אם אני מגיעה לאשפוז, זה עולה לקופת-חולים או למדינה, אבל למנוע את האשפוז לא משלמים.
אסנת עטר: הזכירו כאן את אתרי המרפא.
אסנת עטר: אתרי מרפא מאוד מאוד עוזרים לחולים הרומטיים.
אסנת עטר: אני יודעת שחולי אפסוריאזיס מקבלים איזושהי הכרה וטיפולים, אבל אנחנו לא מקבלים כלום ואין בנו הכרה.
אסנת עטר: כעמותה אנחנו מוציאים חולים לטיפולים בחו"ל ויוצאים מאות של חולים.
ורד מאירמן: בנוסף יש אנשים שפשוט נפלטים ממקום העבודה שלהם כי במקומות העבודה כבר אין התאמה לחולה, לבעיות של החולה, אם זה כיסאות נוחים, אם זה שעות עבודה.
ורד מאירמן: לחולים יש המון בעיות בשעות הבוקר עם התקשות של פרקים שקורית דווקא בשעות הבוקר ובדרך כלל אנחנו עובדים בבוקר.
ורד מאירמן: אז יש תופעה של הימנעות מיציאה מהבית, הימנעות מקשרים חברתיים וזה בעצם משפיע על כל המערך.
ורד מאירמן: כמובן שמבחינה חברתית המחלה הזו פוגעת באנשים האלה.
ורד מאירמן: אמרתי שיש אובדן ימי עבודה שזה נזק גם למשק וגם לבית וזה יוצר קשיים כלכליים מאוד גדולים אצל חולים שלנו.
ורד מאירמן: אנשים מובטלים פונים אלינו, אנשים עם בעיות כלכליות ואין דרך לעזור.
ורד מאירמן: כשאדם פונה למוסד לביטוח לאומי וחיצונית הוא נראה בסדר, הוא נתקל בתופעת זלזול או חוסר אכפתיות או טרטור מפקיד לפקיד.
ורד מאירמן: יש לנו המון בעיות עם אנשים שבגלל אבטלה או בגלל שהם לא יכולים לעבוד באחוזים מסוימים, הם מרגישים שאין בעצם למי לפנות כשהם מגיעים לביטוח לאומי.
אמנון כהן: למשרד הבריאות.
אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת למה ניתנים 12 טיפולים פיזיותרפיים.
אמנון כהן: המחלה היא מחלה כרונית והחולים צריכים לקבל את הטיפול הזה כל הזמן.
אמנון כהן: לביטוח לאומי.
אמנון כהן: בנוסף למה שנאמר כאן, הייתי רוצה לדעת מי זכאי לשירותים מיוחדים כמו עזרה בבית, נושא של ניידות, אולי הם צריכים לקבל הסעה מיוחדת, מדוע הם לא נכנסים לקריטריונים, מדוע בוועדה שקובעת את הזכאויות לא יושב רופא שמכיר את הבעיות לעומק ויכול לומר את הדברים כדי שלוועדה יהיה שיקול דעת רחב יותר.
אמנון כהן: לקופות החולים.
אמנון כהן: יש סוגי טיפולים, כמו יציאה למרחצאות בחו"ל, והשאלה היא מדוע זה לא מוכר על-ידי קופות החולים ולא ניתנת לחולים אלה עזרה בנושא זה.
אמנון כהן: אני חבר בוועדת הכספים ועשינו מאמצים רבים בוועדה בנושא סל התרופות על-מנת להגדיל אותו.
אמנון כהן: למעשה מה שייכנס לסל התרופות, לא אנחנו קובעים אלא קובעים אנשי מקצוע כאשר יש ועדה מקצועית מייעצת או מחליטה מה ייכנס לסל ומה לא ייכנס.
אמנון כהן: השנה נכנסו הרבה מאוד תרופות לסל התרופות.
אמנון כהן: הייתי רוצה לשמוע מקופות החולים מדוע יש קושי בקבלת טופס 17 לבדיקות ומדוע החולים מקבלים רק 12 טיפולי פיזיותרפיה בשנה.
מרים חסין: כמו שכולכם אמרתם מדובר במחלה כרונית ואנחנו רואים את הרופא הרימטולוג כיועץ, כנותן הכוונה לרופא הראשוני ומטפל רק במקרים החריגים והחריפים.
מרים חסין: הכוונה כזאת, אם היא הייתה ניתנת נכונה, היה אפשר להסתדר עם כמות הרופאים המעטה בשטח.
מרים חסין: הנטייה הטבעית של כל רופא היא להחזיק את החולים שלו אצלו ופחות להעביר אותם כאילו לקהילה להמשך טיפול.
מרים חסין: אני חושבת שיש כאן עניין של חינוך, ודיברתם על חינוך של רופא, לדעת להפנות את חולה הפרקים לרופא הרימטולוג ולא לאורתופד והחינוך צריך להיות, כמו תמיד, לכל הכיוונים.
מרים חסין: הרופא צריך לדעת שיחסית יש מעט רופאים כאלה והוא רוצה לתת עזרה לכולם.
מרים חסין: קיצור התורים יהיה כתוצאה מזה אם הוא יפנה חלק מהחולים היציבים.
מרים חסין: אני מבינה שחלק מהבעיה לפעמים היא גם של החולה כי הוא קשור לרופא הרימטולוג וקשה לו אולי להאמין שרופא המשפחה יהיה מסוגל לתת לו את אותו טיפול.
מרים חסין: אני מייצגת את רופאי המשפחה שבמרבית המקרים הם יכולים לתת את הטיפול.
מרים חסין: הם יכולים להתייעץ, דור הרופאים היום הוא דור שבהחלט פתוח למחלות, מכיר אותן ויכול לתת את הטיפול.
מרים חסין: לגבי בדיקות דם.
מרים חסין: כל בדיקות הדם שמבוצעות בבית-החולים, מבוצעות גם בקהילה ואין שום סיבה לשלם לבית-החולים מחיר פי עשר ממחירן בקהילה.
מרים חסין: אם יש בדיקה נדירה שיש בה צורך אמיתי, מעבירים אותה גם כן דרך המעבדה.
מרים חסין: המעבדה של הקופה תפנה את הבדיקה לביצוע בבית-החולים במידת הצורך.
מרים חסין: תנו לי דוגמאות של בדיקות נחוצות שאינן ואני מוכנה לבדוק פרטנית אחת לאחת.
מרים חסין: למיטב ידיעתנו כל בדיקה שקיימת במערכת, שמשרד הבריאות הגדיר אותה, מבוצעת בקופה במחיר מוזל הרבה יותר.
מרים חסין: אנחנו גם צריכים לשמור על התקציב.
מרים חסין: אי-אפשר לשלם על בדיקת סודיום פשוטה שעלותה אולי שקל בבית-החולים, שלושים וארבעים שקל בבית-החולים.
מרים חסין: אין הצדקה לזה בשום מערכת.
מרים חסין: גם מערכת הבריאות שלנו לא תעשה את זה.
מרים חסין: תגידו לי על בדיקות ספציפיות שלא מבוצעות במערכת, אז או שנבצע אותן או שנפנה.
מרים חסין: אני מוכנה להתייחס לכל בדיקה.
מרים חסין: לגבי ניתוחים.
מרים חסין: הניתוח הדיפרנציאלי להחלפת פרק, כמיטב ידיעתי כולל את הפרק עצמו.
מרים חסין: אם מישהו לא קיבל, תפנו ואנחנו מוכנים לבדוק מה קרה שם.
מרים חסין: לגבי תרופות חדשות.
מרים חסין: יש תרופות ויש תרופות.
מרים חסין: דיברתם על סלברה.
מרים חסין: אני לא יודעת אם התרופות האלה ייכנסו לסל הבריאות.
מרים חסין: לא אנחנו מכניסים אותן, סל הבריאות נקבע על-ידי ועדת הטכנולוגיות שבה יושבים מומחים ומחליטים.
מרים חסין: כל ההחלטות נקבעות לגופו של עניין לפי הצדקת התרופה.
מרים חסין: הצדקת התרופה היא לא על גבי פרסומים ולא על גבי פציינט אחד או שניים אלא הצדקה לאורך זמן וגם עניין של תופעות לוואי ומה התרומה היחסית של התרופה.
מרים חסין: אני בהחלט מסכימה לגבי התרופות החדשות שיש להן בהחלט מקום, אבל לא לכל החולים אלא רק לחולים של רימטוטריטיס ששם יש מניעה של הרס העצם ואני מאוד מקווה אתכם שהם ייכנסו השנה לסל.
מרים חסין: לגבי התרופות כמו ביוקס ואחרים, יש לי מאמרים – מי שרוצה, אני יכולה לספק לו אותם – שלא הוכיחו את העדיפות שלהן על תרופות אנטי אמפלימטוריות קיימות.
מרים חסין: לגבי פיזיותרפיה.
מרים חסין: את המכסה לא אנחנו קבענו.
מרים חסין: אם יגדילו אותה וייתנו תקציב מתאים, מצדי שיהיה גם 24 טיפולים.
מיקי הלוי: הקדמה הטכנולוגית רצה.
מיקי הלוי: מה שאתמול אושר ב-FDA בארצות-הברית, היום אתה קורא על זה באינטרנט, מחר מבקשים את זה ממכבי, וכך צריך להיות.
מיקי הלוי: אם יש תרופה חדשה, כל אחד רוצה ליהנות ממנה.
מיקי הלוי: היום כניסה לסל בטכנולוגיות חדשות הפכה גם להיות עניין פוליטי ועניין אופנתי.
מיקי הלוי: ראה מקרה ההרצפטין בשנה שעברה.
מיקי הלוי: איפה הם לא היו?
מיקי הלוי: בטלוויזיה, ברדיו, בעיתונות, בפרסומות.
מיקי הלוי: בכל המקומות.
מיקי הלוי: אני לא רופאה.
מיקי הלוי: אני לא יודעת אם זה נכון או לא נכון.
מיקי הלוי: אני רק יודעת שבשנה שעברה היה תקציב של 150 מיליון שקלים להכנסת תרופות נוספות והגיעו בקשות בסכום של מעל מיליארד שקלים.
מיקי הלוי: זאת אומרת שיש לכם בעיה היום, ואנחנו לא צריכים לטמון את ראשינו בחול, והיום כדי להכניס תרופות לסל יש מאבק בין התרופות, בין החולים, בין קבוצות הלחץ.
מיקי הלוי: אני באה מהצד של קופת חולים ואני בעצם רוצה לעזור לכולם, רק אתם תגידו לי מה נכנס לסל שאני מקבלת תמורה כספית עבורו ואני יכולה לתת אותו.
מיקי הלוי: אני יכולה לומר שכאשר באה תרופה חדשה, באמת פריצת דרך, ובמדינה עוד לוקח זמן להכניס אותה לסל, אנחנו אומרים שנתחלק עם החולים, ניתן אותה בביטוחים המשלימים, חמישים אחוז אנחנו וחמישים אחוז על החולה.
מיקי הלוי: ה-ביוקס למשל היא הדוגמה.
מיקי הלוי: באה תרופה זאת שמחליפה את ה-וולטרן, נדמה לי שהיא עונה על אותם הצרכים, היא מקלה בכאבים, אין לה תופעות לוואי.
מיקי הלוי: אמרנו, זה לא נכנס לסל.
מיקי הלוי: אנחנו לא יכולים לתקן את כל העולם.
מיקי הלוי: אם התרופה לא בסל, אין לנו כסף תמורתה.
מיקי הלוי: אנחנו חייבים גם בסופו של יום להראות שאנחנו תרופה מאוזנת ולכן אמרנו, נתחלק בהוצאות כאשר חצי אנחנו וחצי החולה.
מיקי הלוי: היום תפקידכם לקחת ולהכניס את זה לסל.
מיקי הלוי: תצליחו להכניס את זה לסל, תשלמו רק 15 אחוזים.
מיקי הלוי: בקשר לפוסלן.
מיקי הלוי: אחרי המאבק הגדול על הפוסלן, היה מאבק ציבורי, הוא נכנס לסל עם התוויות.
מיקי הלוי: אנחנו היום כבולים להתוויות.
מיקי הלוי: כשאת אומרת שאם אין שבר לא נותנים, לכו ותתקנו את ההתוויות.
מיקי הלוי: זה כבר דיבור בין רופאים.
מיקי הלוי: תעשו את זה.
מיקי הלוי: אנחנו ממושמעים.
מיקי הלוי: אם ישנו את ההתוויות, אנחנו מיד ניתן את התרופה.
מיקי הלוי: לגבי טופס 17, אני מוכרחה להצטרף לדעתה של דוקטור חסין.
מיקי הלוי: במקום שאני יושבת בו, אני לא קיבלתי תלונות של חולים רימטולוגיים שלא קיבלו הפניה.
מיקי הלוי: רופאים רימטולוגיים הם בדרך כלל יועצים, בהגדרה יועץ הוא יועץ לרופא והוא לא יועץ לחולה.
מיקי הלוי: אם רופא משפחה מטפל במישהו על בסיס שוטף ומפנה אותו למרפאה רימטולוגית לייעוץ, הוא מקבל את חוות הדעת של היועץ וממשיך את הטיפול.
מיקי הלוי: יכול להיות שבאיזשהו מקום יש בעיה, אבל סטטיסטית אצלי אין בעיה, אני לא ראיתי אותה.
מיקי הלוי: יכול להיות שבשוליים יש מקרים בודדים.
מיקי הלוי: אני לא רוצה להתערב, אבל בקופת-חולים כללית לפעמים מחוז אחד יכול לתת ומחוז שני זה כמו קופת-חולים אחרת כי הוא לא נותן.
מיקי הלוי: זה עניין מקומי וזאת לא בעיה של הכנסת אלא זו בעיה שצריך לפתור אותה במישור אזורי מקומי.
מיקי הלוי: מרחצאות מרפא היו פעם בסל קופת-חולים מכבי אבל מישהו החליט שמרחצאות מרפא הם לא טיפול רפואי שצריך להיות בסל.
מיקי הלוי: כמו שהתעמלות בן-אדם עושה לבד, הוא יכול לנסוע לים המלח לבד או לחמי טבריה.
מיקי הלוי: היה מי שהחליט להוציא את זה מהסל, זה כבר היה פעם אבל זה יצא.
מיקי הלוי: היום מרחצאות מרפא לא מוכר כטיפול רפואי במדינת ישראל בסל הבריאות.
מיקי הלוי: אם אתם רוצים, תעשו מלחמה ותכניסו.
מיקי הלוי: אם תכניסו, זה ייכנס.
מיקי הלוי: אצלנו אפילו הביטוחים המשלימים לא נותנים את זה.
מיקי הלוי: היום מרחצאות זה דבר נגיש.
מיקי הלוי: אפשר גם לעשות ג'קוזי בבית עם חול של ים המלח.
מיקי הלוי: יש היום כל מיני טיפולי מים שבעצם לא צריך לנסוע רחוק.
מיקי הלוי: בכל אופן מישהו החליט שזה לא יהיה בסל.
מיקי הלוי: עניין הפיזיותרפיה.
מיקי הלוי: הפיזיותרפיה, שנותנים 12 טיפולים בשנה לחולים כרוניים – כשיש מקרים אקוטיים, מטפלים בהם מיד בלי לספור.
מיקי הלוי: בסך הכל העליתם נושא והראיתם כמויות ונתונים מאוד מרשימים, לצערנו.
מיקי הלוי: יכול להיות שכל מי שמטפל ברפואה תעסוקתית צריך גם להידרש לזה.
מיקי הלוי: יכול להיות שגם כשאתם מציגים את הנתונים בקשר לסל, תגידו שתרופה כזאת חוסכת ניתוחים ואשפוזים, תוכלו לשכנע.
מיקי הלוי: יש גם קבוצות אחרות שבאים עם נתונים ומשכנעות.
מיקי הלוי: היום זה באמת לובי, צר לי להגיד.
מיקי הלוי: כל מה שאני רוצה לומר הוא שאם מדינת ישראל מכניסה משהו לסל, אנחנו נותנים אותו.
מיקי הלוי: אם מדינת ישראל מתמהמהת, הביטוחים המשלימים נותנים אותו בחמישים אחוז.
אנדריי דן וייטמן: לגבי הפניות לבתי-חולים.
אנדריי דן וייטמן: מי כמוך יודע שרוב האורתופדים עובדים היום בקהילה.
אנדריי דן וייטמן: כמה מנהלי מחלקות פנימיות אינם גם רימטולוגיים?
אנדריי דן וייטמן: אני בוגר איכילוב ואני יודע לספור אותם כי אני משם.
אנדריי דן וייטמן: אני מדבר על מנהלי מחלקות פנימיות שהם גם רימטולוגיים, כך שלומר כאן שיש רק יחידה אחת של רימטולוגיה באיכילוב, זה לא בדיוק כך.
אנדריי דן וייטמן: נכון, יש יחידה אחת, אבל יש ארבעה מנהלי מחלקות פנימיות שהם רימטולוגיים.
אנדריי דן וייטמן: מעלים את הנושא הזה בפורום של הכנסת, אבל אני חושב שאת זה אפשר להעלות בהסתדרות הרפואית שזה מקום שבו אפשר לעשות הגדרות מי מפנה למה ואיפה.
אנדריי דן וייטמן: אני חושב שההסתדרות הרפואית צריכה לתת את המענה, מי מטפל במה.
אנדריי דן וייטמן: כלומר, אם חולה עם כאב בפרק או מפרק פונה לאורתופד ואורתופד עושה לו טיפול כזה או אחר והוא צריך להגיע לרימטולוג, אלה הם כבר שיקולים של ההסתדרות הרפואית ולא השיקולים של הכנסת, עם כל הכבוד.
חיה קטן: בנכות כללית אנחנו בשלב ראשון צריכים לקבוע את דרגת החומרה של המחלה.
חיה קטן: בשלב שני אנחנו קובעים האם בגלל המחלה האיש צמצם את עבודתו, את ההשתכרות שלו או לא מסוגל לעבוד לגמרי.
חיה קטן: קח נכה משותק בשתי רגליו יושב בכיסא גלגלים, הוא נכה בביטוח לאומי או לא?
חיה קטן: תלוי מי האיש.
חיה קטן: יש לו נכות רפואית כי הוא משותק, אבל לא בהכרח הוא יהיה זכאי לקצבת נכות מביטוח לאומי כי אם ניתן לשקם אותו, ללמד אותו מקצוע, הוא יהיה עובד מחשבים וירוויח, הוא לא יהיה נכה לצורך גמלת נכות.
חיה קטן: המוסד לביטוח לאומי אינו מוסד רפואי.
חיה קטן: אני לא עושה אבחונים רפואיים אצלי, אני לא עושה בקרה על אבחונים שנעשו בחוץ.
חיה קטן: למעשה באופן תיאורטי, אם היה מגיע חולה או תובע עם מסמכים רפואיים מפורטים מהרופא המטפל שמתאר את כל מה שיש לו, היה מספיק רופא מטעמי, אפילו בלי לראות את החולה או לשמוע אותו, גם בלי לבדוק אותו, כדי לקבוע דרגת נכות רפואית לפי סדר המבחנים ואחר-כך בעזרת עובד סוציאלי שהוא פקיד שיקום לעשות הערכה תעסוקתית, האם הוא מסוגל לעבוד או לא.
חיה קטן: הטעות של האנשים בחוץ היא שהם חושבים שהם באים לביטוח לאומי לצורך אבחון רפואי.
חיה קטן: למעשה זה לא כך.
חיה קטן: אנחנו צריכים לקבל את כל הממצאים, את כל התוצאות מהרופאים המטפלים בחוץ.
חיה קטן: אנחנו צריכים להגיע במהירות אפשרות עם הכי פחות טרטור לאנשים להבחנה רפואית נכונה עד כמה שאפשר כדי לעזור לנו להגיע לשלב השני של כושר עבודה.
חיה קטן: הגענו כבר בקבוצות חולים אחרות לשיתוף פעולה הדוק עם הרופאים המומחים המטפלים בחוץ ואנחנו מקבלים מהם את מקסימום האינפורמציה לגבי החולים, כך שההשלמה שלנו היא מינימלית.