GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורה חריש:
הדירה יכולה להיות פנויה וזוג או משפחה אמורה לקבל את הדירה הזאת.
אורה חריש:
עד שהיא מקבלת, עד שהיא חותמת, עד שהיא באה לראות, עד שהיא מסכימה, הדירה הזאת בינתיים פנויה.
אורה חריש:
וזה כל הזמן מחזור של דירות.
אמנון כהן:
כמה זמן בערך מיום שהוא החליט עד שהוא נכנס?
אורה חריש:
לא מיום שהוא החליט, מיום שהוועדה מאשרת.
אורה חריש:
זה תלוי.
אורה חריש:
בדרך כלל שבועיים-שלושה עד שמציעים לו, עד שהוא בא לראות, אחר כך הוא מחליט שלא טוב לו, או רחוק, ואם זה נכה, אז לא מתאים לו.
אורה חריש:
אז זה שוב הולך למיחזור בוועדות של משרד השיכון.
אורה חריש:
זה לא אומר שאם זה רשום כפנוי, אז כל אחד יכול לבוא ולהתאכלס.
אורה חריש:
זה מחזור.
אורה חריש:
זה לא 760 יחידות דיור ריקות כל הזמן.
אורה חריש:
זה משתנה כל הזמן.
אורה חריש:
אתה אומר שאין בעיה לקשישים ללכת – מישהו מוכן ללכת לקריית שמונה או לקריית ארבע?
אורה חריש:
לא כל אחד מוכן ללכת.
אורה חריש:
אם תשאל קשישים - - -
אמנון כהן:
אם הוא גר קרוב גיאוגרפית לאזור הזה.
אורה חריש:
מי שרוצה ויש דירה פנויה, תאמין לי, הוא יכול ללכת בלי שום בעיה.
אמנון כהן:
יש דירות בעפולה, בנצרת עילית, בטבריה.
אורה חריש:
מי שרוצה ויש דירה פנויה והיא מיועדת במיוחד לאוכלוסיה של זכאים, אין בעיה ללכת לשם.
אורה חריש:
הבעיה היא שלא כל כך רוצים.
אמנון כהן:
גם בתל-אביב יש הרבה דירות.
אורה חריש:
אמרתי שהדירות במרכז הארץ הן כנראה מיועדות.
אורה חריש:
זה שהן כרגע פנויות – זה המצב שרצית לדעת עכשיו, תבוא עוד שבוע-שבועיים זה לא יהיה אותו מצב.
אורה חריש:
זה כל הזמן משתנה.
אמנון כהן:
אנחנו נבדוק.
אורה חריש:
ברמלה יש הוסטל של 55 פלוס.
אורה חריש:
חברת פרזות מנהלת אותו.
אורה חריש:
אנחנו ביקשנו מחברת פרזות שתתכנן ליד ההוסטל הזה הפרדה של אגף.
אמנון כהן:
לפני שלוש שנים דיברו על זה.
אורה חריש:
קודם כל זה היה בשנה שעברה, בשנת 1998.
אורה חריש:
יכול להיות שהיתה להם מחשבה לפני שלוש שנים, אבל רק בשנה שעברה הם הציגו את זה לוועדה הבינמשרדית.
אורה חריש:
הוועדה הבינמשרדית אישרה להם לצאת עם קדם תכנון.
אורה חריש:
72 יחידות דיור.
אורה חריש:
בהתחלה הם ביקשו רק 57 יחידות דירות, אחרי כן הם הלכו לעירייה והעירייה אמרה אפשר 72 דירות.
אורה חריש:
הוועדה אמרה להם תתקדמו עם ה-72 יחידות דיור.
אורה חריש:
אם עיריית רמלה יכולה לזרז את זה בוועדות שלה, ההיפך, כל עיריה שיכולה , בבקשה.
אמנון כהן:
אני יודע שברמלה לא תקוע שום דבר.
אורה חריש:
זה עדי ין ברשות המקומית.
אורה חריש:
אתה פה, אתה עכשיו לא ברמלה.
אורה חריש:
אתה לא יודע.
יצחק יגודייב:
בכל זאת, אני לא חושב שזה יתן פתרונות לכל מי שרוצה להיכנס לשם.
יצחק יגודייב:
המגבלות שקיימות לא יכולות לאפשר לקשישים להיכנס.
אורה חריש:
ההוסטל מיוחד לעצמאים.
אורה חריש:
זה משרד השיכון.
אמנון כהן:
קשיש שמגיע לגיל 80 לא יכול להיות עצמאי, יש לו כבר עשרות מחלות.
אורה חריש:
בשביל זה יש את משרד העבודה והרווחה ויש את משרד הבריאות שנותנים פתרונות.
אורה חריש:
יש עוד משרדים.
אורה חריש:
משרד השיכון נותן לעצמאים.
מארק קלרפילד:
לא תמיד.
אמנון כהן:
אתם נתקלים בקשיים מסוימים מבחינת החוק, האם יש באפשרות
אמנון כהן:
כם לעשות ויש ביורוקרטיה מסוימת, אנחנו רוצים שתיעזרו בנו.
אמנון כהן:
בשביל זה אנחנו יושבים כאן.
אורה חריש:
אנחנו מאוד נשמח ברשויות המקומיות לזרז את הוועדות.
אמנון כהן:
יש מקומות שלא רוצים לבנות?
אורה חריש:
לא, אבל הוועדות זה פרוצדורה ארוכה, ולא כל עירייה מוכנה שיהיו כל כך הרבה הוסטלים לקשישים בעיר שלה.
אורה חריש:
זה די נטל על הרבה עיריות חלשות לבנות הוסטלים לקשישים.
אמנון כהן:
הוסטל זה לקשישים עצמאיים, זה דווקא מבורך.
אורה חריש:
בסך הכל האוכלוסייה שקיימת שם מתקיימת מביטוח לאומי.
אמנון כהן:
מי שיגור שם זה דווקא תושבי העיר של אותו מקום.
אורה חריש:
נכון, מי שמתאכלס שם זה רק קשישים שמתקיימים מקיצבת ביטוח לאומי ומהשלמת הכנסה.
אורה חריש:
בדרך כלל הדיירים האלה פטורים מארנונה.
אמנון כהן:
בין כה הם פטורים אפילו אם יגורו בשכירות הם פטורים מארנונה, זה לא משנה.
אמנון כהן:
הם פטורים בכל מקרה.
אמנון כהן:
אני חושב שלרשות איכפת שהקשיש שלה יימצא במקום שיש אחות, אם בית, מועדון, ארוחה שהוא אומנם יכול להכין בעצמו, אבל יש לו גם את הסביבה והחברה ואת העובדת הסוציאלית במקום.
אמנון כהן:
אני חושב שכל רשות תשמח שיהיו לה הוסטלים.
אורה חריש:
בוועדות המקומיות יש לנו המון הוסטלים בתכנון בדרך, אם זה בחברת עמידר, או עמיגור, וזירוז הוועדות האלה - - -
אמנון כהן:
האם יש פה נציגים של עמידר ועמיגור?
אורה חריש:
לא, אני לא חושבת שהם זומנו.
אמנון כהן:
אני יושב ראש ועדת משנה לשיכון בוועדת הכספים, כנראה שנקיים עוד דיון שם, או שנמשיך את הדיון בנושא הזה פה.
אמנון כהן:
הנושא הזה חשוב לי מאוד.
אמנון כהן:
נקיים דיון גם עם עמידר וגם עם עמיגור.
אמנון כהן:
וגם יחד איתכם.
אורה חריש:
גם לחברת עמידר יש מספר הוסטלים בתכנון שמתעכבים בוועדות המקומיות.
אורה חריש:
כל זירוז רק יועיל.
אמנון כהן:
בבקשה, נציגת משרד העבודה והרווחה, הגברת מרים בר-גיורא, מנהלת שירות לזקן, במשרד העבודה והרווחה.
מרים בר-גיורא:
לגבי הנושא של הוסטלים, סיפרה אורה, אנחנו שותפים לכל הנושא הזה של הפניית זקנים, סידור שלהם ומימון האחזקה בהוסטלים או בדיור מוגן, כפי שאנחנו קוראים לזה.
מרים בר-גיורא:
אני רוצה להדגיש שלא כל אדם מתאים להיות בהוסטל.
מרים בר-גיורא:
כי בהוסטל אין למשל שירות רפואי.
מרים בר-גיורא:
אם זה אדם שצריך פיקוח רפואי, שירות רפואי, זריקות קבועות, וכדומה, הוא צריך ללכת לקופת חולים, ואם קופת חולים לא בסמיכות, הוא לא יכול לעשות את זה.
מרים בר-גיורא:
זה לא פותר לו בעיות אחרות.
מרים בר-גיורא:
בהוסטל הוא צריך לנקות לעצמו את הדירה, הוא צריך לבשל לעצמו.
מרים בר-גיורא:
לכן מלכתחילה, אנשים שירדו בתפקודם, ויש הרבה מאוד אנשים בני 80 שהם עצמאיים, רוב האוכלוסיה הזקנה היא עצמאית בתפקוד שלה היומיומי.
מרים בר-גיורא:
היא יכולה לבשל לבד, היא יכולה לקנות לבד.
מרים בר-גיורא:
מיעוט של האוכלוסיה, כ-20%, הם אנשים שירדו בתפקודם ולא יכולים להיות במסגרת כזאת.
מרים בר-גיורא:
המשרד שלנו אחרי לאוכלוסייה הזאת, לבתי אבות שאליהם נכנסים מעט אנשים עצמאיים, הרוב אנשים תשושים שזקוקים לעזרה חלקית בחלק מהפעולות שאני הזכרתי.
מרים בר-גיורא:
כלומר, צריך להכין להם אוכל, צריך לנקות להם, צריך פיקוח רפואי של 24 שעות ביממה.
מרים בר-גיורא:
אוכלוסיה שהיא מרותקת וצריכה 24 שעות ביממה השגחה וטיפול, זה בפיקוח ורישוי של משרד הבריאות.
מרים בר-גיורא:
לגבי זקנים שמתאימים לבתי אבות, יש לנו מקומות פנויים בבתי אבות, יש לנו אפשרות לסדר זקנים בבתי אבות, זה לא משנה אם הם עולים חדשים או ותיקים, יש לנו היום אפשרות.
מרים בר-גיורא:
אנשים מעדיפים להישאר בבית כי יש להם חוק ביטוח סיעוד, והם יכולים לקבל עזרה בבית.
מרים בר-גיורא:
כאשר הם נכנסים לבית אבות, גם אם הם לפעמים גרים בשכירות ואולי לא כל כך טוב להם, הם צריכים לעבור ממקום למקום, אבל אם הם נכנסים דרך משרד העבודה והרווחה לבית אבות, הם צריכים לוותר על 80% מקיצבת הזיקנה שלהם עם השלמת הכנסה, כי זה חלק מהסכום שמשמש לאחזקה שלהם, והם לא כל כך בשמחה מוכנים לוותר.
מרים בר-גיורא:
הם צריכים להיכנס למסגרת שהם צריכים להתאים את עצמם למסגרת.
מרים בר-גיורא:
יש ארוחות שלוש פעמים ביום, הם צריכים לקום בזמן לארוחות, הם צריכים להתחלק עם עוד אחד בחדר, לא כל אדם מסכים.
מרים בר-גיורא:
ויש הרבה מאוד אנשים שהם אנשים מוגבלים, זקנים, אבל מוגבלים בתיפקוד שלהם, ועדיין רוצים להישאר בבית ולקבל את גימלת הסיעוד ולא לצאת לבית אבות.
מרים בר-גיורא:
מבחינתנו יש מקומות ויש אפשרות לסדר אנשים בבתי אבות.
אמנון כהן:
בואי נפסיק בנקודה הזאת.
אמנון כהן:
אנחנו בשידור ישיר וצופים בנו הרבה מאוד קשישים.
אמנון כהן:
אני מבקש לדעת באיזה בית אבות יש מקום למי שרוצה להיכנס לבית אבות, ומהי הדרך להגיע לבית אבות זה.
מרים בר-גיורא:
באשדוד יש בית אבות שיש בו מקומות.
מרים בר-גיורא:
הם צריכים לפנות באמצעות מחלקת הרווחה המקומית.
מרים בר-גיורא:
הם צריכים לפנות לעובדים הסוציאליים במדור לזקן בעירייה.
מרים בר-גיורא:
העובדים הסוציאליים שם מיומנים והם יודעים להדריך אותם ולעשות את הבדיקות ולהראות להם.
מרים בר-גיורא:
אנשים יכולים לבחור בין מספר מקומות, הם לא חייבים להיכנס.
מרים בר-גיורא:
ברמלה במקרה אין לנו בית אבות בכלל ואין בית אבות שעובד איתנו.
מרים בר-גיורא:
אבל היום מתוך כ-12,000 זקנים בבתי אבות מופנים כשליש – יש קצת ירידה, היו כ-4,000 והיום זה בסביבות 3,000 זקנים שנמצאים בבתי אבות במימון של שירותי הרווחה.
מרים בר-גיורא:
אין לנו בעיה להפנות ולתת להם אפשרות לבחור והם יכולים להיכנס.
אמנון כהן:
מה עם בתי האבות הפרטיים?
חיון גלית:
צריך להוסיף שהילדים של הקשישים צריכים להשתתף באחזקה.
חיון גלית:
הרבה פעמים הקשישים מוותרים על האפשרות של סידור מתוך השיקולים האלה.
אמנון כהן:
הם יקבלו את ההדרכה במחלקת הרווחה המקומית.
אמנון כהן:
יש כאלה שלא מעונינים, אבל אני רוצה לדעת גם מה עושים בנוגע לבתי אבות פרטיים שמנצלים את הקשישים, לוקחים 4-5 קשישים, לוקחים להם את הפנסיה שלהם, ומכניסים אותם בדירה של שלושה חדרים, אולי 4 בחדר, העיקר לקחת את הכסף.
אמנון כהן:
ואם צריך שם 2 אנשים שיטפלו בהם, אז מכניסים מישהו שבכלל לא בעניין, ויש פה ניצול לרעה של האוכלוסייה הקשישה.
אמנון כהן:
מה עושים בנדון?
מרים בר-גיורא:
אני כבר אתן לך תשובה.
מרים בר-גיורא:
אני רק רוצה להעיר, אם יש אדם זקן שנמצא במצב של סיכון, כלומר, יש התעללות, הזנחה, או אלימות מהמשפחה או מסביב, אין לנו שום בעיה להכניס אדם מהיום להיום.
מרים בר-גיורא:
יש לנו נופשונים, יש מיטות פנויות, אנחנו נותנים הוראה לכל העובדים הסוציאליים – קודם תטפלו באדם, תכניסו אותו, אם יש לו משפחה והמשפחה מסרבת לשלם, יש אפשרות להגיש תביעה משפטית נגד המשפחה.
מרים בר-גיורא:
אבל קודם תטפלו באדם.
מרים בר-גיורא:
האדם לא צריך לסבול בגלל זה שיש לו משפחה רעה, או ילדים רעים, שלא משתפים פעולה.
מרים בר-גיורא:
יש לנו את האפשרות הזאת, יש היום מקומות פנויים מהיום להיום.
מרים בר-גיורא:
יש בעיה, תכניסו את האדם, הוא יקבל את הטיפול, אם זה זמני או קבוע, במקביל נגיש תביעות משפטיות, אם צריך להגיש תביעות משפטיות.
אמנון כהן:
אני מבקש לדעת מה העלות, אם זה נכנס דרך משרד העבודה והרווחה, מתואם עם המשרדים, או פרטי.
אמנון כהן:
מה הם המחירים הנעים?
מרים בר-גיורא:
אני אתן לך תשובה.
מרים בר-גיורא:
אתן עוד מספר נתונים.
מרים בר-גיורא:
אנחנו עובדים היום מול כ-230 בתי אבות גם פרטיים וגם ציבוריים, גם ממשלתיים, אנחנו עובדים עם המרכזים הגריאטריים שהם בפיקוח ובאחריות של משרד הבריאות, אנחנו מפנים גם אליהם, יש שלושה מרכזים כאלה ואנחנו עובדים גם עם מוסדות פרטיים וציבוריים שפועלים כחוק, עם רשיון, והם מוכנים לבוא להסדר כספי איתנו.
מרים בר-גיורא:
היום מתוך 230 בתי אבות שאנחנו מכירים ואנחנו עובדים מולם – תיכף אסביר מה המשמעות של עובדים מולם – כ-100 בתי אבות גם פרטיים, גם ציבוריים, כולם בתי אבות שעובדים לשביעות רצוננו, יש להם הסכם איתנו לקבלת זקנים שמופנים על ידינו.
מרים בר-גיורא:
מתוך כ-230 בתי אבות, יש כ-60 בתי אבות שהם בכל מיני הליכים משפטיים, אלה בתי אבות שלא נתנו שירותים כמו שצריך, לא עמדו בתקנות ובחוק הפיקוח, נתתי לכם רשימה, אנחנו עובדים מול המקומות האלה, כאשר המטרה הראשונה שלנו היא לשפר.
מרים בר-גיורא:
כי יש אנשים, חלק מאנשים רוצים להישאר, הם מרוצים, המטרה שלנו היא לא רק לסגור אלא לשפר.
מרים בר-גיורא:
מתוך הנתונים שנתתי לכם, אתם רואים שמתוך מקומות שהיו איתנו בהליכים משפטיים, יש היום שבעה מקומות שהם בתהליכי קבלת רשיון, אחד אפילו קיבל רשיון, כי אחרי התראה משפטית ואחרי שהבאנו אותם לבית משפט, הם החליטו שכדאי להם לשפר ולשנות ולהיות ברשיון שלנו.
אמנון כהן:
אני חושב שבמקום לסגור עדיף לנו שבאמת ישפרו ויעמדו בקריטריונים, עד שאנחנו נמסד את זה ועד שנמצא פתרונות אחרים.
מרים בר-גיורא:
אבל עדיין תמיד יש מעונות שהם לא יכולים או לא מוכנים לשפר.
מרים בר-גיורא:
לפעמים הם לא יכולים, כי הם צריכים למשל, להכניס מעלית.
מרים בר-גיורא:
הם לוקחים וילות שיש להם חדרים קטנים, יש מספר מפלסים ובלתי ניתן להתגבר על התנאים הפיסיים, או שמסרבים להכניס כוח אדם נוסף.
מרים בר-גיורא:
כוח אדם עולה כסף.
מרים בר-גיורא:
להכניס אחות במקום כוח עזר, להכניס עובד סוציאלי זה עולה כסף והם לא מוכנים.
מרים בר-גיורא:
המקומות האלה נמצאים בהליכים משפטיים ומטרתנו לסגור.
אמנון כהן:
כמה זמן יכול להימשך מצב שנניח יש צו הפסקת עבודה, והוא ממשיך בינתיים באותם התנאים.
מרים בר-גיורא:
זה לא תלוי רק בנו.
מרים בר-גיורא:
בישיבה הקודמת של הוועדה הזאת שזה היה בקדנציה הקודמת, הבאנו דוגמה של מוסד שהיה מתחת לכל ביקורת ושהשופט נתן לו 36 חודשים עד לסגירה.
מרים בר-גיורא:
השופט נתן לו.
מרים בר-גיורא:
ובמקרה באותו מקום גם ביקר יושב ראש הוועדה הקודם, חבר הכנסת רפי אלול , בלי שידענו בכלל, והוא אמר אותו דבר.
מרים בר-גיורא:
נתנו לו שלוש שנים עד לסגירה, ואנחנו ערערנו על זה, ואחרי הערעור השופט נתן רק 8 חודשים.
מרים בר-גיורא:
והשופט עוד פנה אלינו ואמר: אולי רק אין כימיה בין המפקח לבין מנהל המקום, אולי כדאי לכם להגיע להסדר איתו, כאילו שהמטרה שלנו רק לסגור, וכוונתנו לא לשפר את המקומות.
מרים בר-גיורא:
אני רוצה להעיר את תשומת לב חברי הוועדה לקבוצה של מקומות שמצאנו שהם פועלים, שהם מקומות שקולטים בעיקר אוכלוסיה של זקנים עולים מחבר העמים.
מרים בר-גיורא:
היה על זה דיון בינמשרדי לפני חודשיים, והיה על כך גם בעיתונים.
מרים בר-גיורא:
בחלק מן המקומות האלה מקבלים עולים שבאים ישירות מברית המועצות לשעבר, יש להם שם נציגים שמביאים ומושכים את האנשים להגיע למקומות האלה.
מרים בר-גיורא:
מקומות אלה הם כאילו לא בתי אבות.
מרים בר-גיורא:
במושגים שלנו הם כן בתי אבות.
מרים בר-גיורא:
יש מישהו, זה יכול להיות או עמותה או גוף פרטי, או אדם פרטי ששוכר וילה, בדרך כלל בית פרטי ומשכיר לאנשים, כאשר הוא לוקח את השכירות שהם מקבלים ממשרד השיכון, ולוקח מהם גם חלק או את רוב קיצבת הביטוח הלאומי שלהם, הוא נותן להם שירותים מאוד חלקיים בתמורה.
מרים בר-גיורא:
מבחינתנו זה בית אבות שלא פועל כמו שצריך.
מרים בר-גיורא:
אנחנו מתכוננים להגיש תביעות משפטיות נגד כל המקומות האלה.
מרים בר-גיורא:
יש 8 אולי 10 בארץ.
מרים בר-גיורא:
אולי אפילו לא גילינו את כולם.
מרים בר-גיורא:
אנחנו יודעים שזה כן יעשה צעקות, כי בישיבות קודמות של הוועדה הזאת וגם בוועדה לקליטת העלייה, באו הזקנים שגרים שם וטענו שאנחנו עושים להם עוול ושהם רוצים להישאר שם.
מרים בר-גיורא:
אבל אני רוצה להסביר שהמקומות האלה פועלים כבתי אבות ללא רשיונות, הם לא נותנים את כל הטיפול שהם צריכים לתת לזקנים, וקרו אפילו מקרים, נניח שקרה להם איזה שהוא אירוע, הם אושפזו בבית חולים, הם חזרו מבית החולים הביתה, והיו צריכים טיפול נוסף, פשוט, הוציאו אותם.
מרים בר-גיורא:
האדם שמתווך לעניין הזה הוציא אותם, שם אותם בפתח של לשכת הרווחה, ואמר: הם לא מתאימים לי יותר.
מרים בר-גיורא:
זאת כבר דוגמה שזה לא תחליף לבית, כי בבית אדם נשאר וחוזר אליו גם כשמצבו יורד.
מרים בר-גיורא:
אנחנו נצטרך לפעול משפטית גם נגד המקומות האלה.
מרים בר-גיורא:
לגבי תעריפים - התעריף משתנה בהתאם לסוג בית האבות, סוג האוכלוסייה, גודל בית האבות וכדומה - התעריף הממוצע שלנו לבתי אבות הוא כ-5,000 שקל.
מרים בר-גיורא:
התעריפים הפרטיים של בתי אבות נעים ונדים, יש בתי אבות שלוקחים יותר.
מרים בר-גיורא:
אנחנו גם מבקשים תשלום חד-פעמי שנכנס לקרן, והקרן הזאת משפצת את בתי האבות.
מרים בר-גיורא:
בבתי אבות פרטיים וציבוריים התעריפים יכולים להיות יותר גבוהים או בסביבות התעריפים האלה.
מרים בר-גיורא:
יכול להיות גם 7,000 שקל בחודש, או 8,000 שקל בחודש לאדם תשוש, במידה והאדם הזה לא משלם דמי כניסה.
מרים בר-גיורא:
אם הוא משלם דמי כניסה התעריף יכול להיות יותר נמוך.
מרים בר-גיורא:
עוד הערה לגבי הנושא של תרופות.
מרים בר-גיורא:
בזמנו ההנחה לתרופות לזקנים שמקבלים השלמת הכנסה היתה דרך חוק אזרחים ותיקים.
מרים בר-גיורא:
בשנה שעברה, אם אני לא טועה, העבירו את זה לחוק ביטוח בריאות ממלכתי וזה חוק של הכנסת.
מרים בר-גיורא:
אם חברי הכנסת חושבים שצריך לשנות ולתת הנחות לזקנים, ואנחנו מקבלים גם הרבה מאוד תלונות של זקנים שמתקיימים מפנסיות נמוכות ולא מסוגלים לשלם עבור תרופות, אנחנו יודעים שזקנים חולים יותר מאשר אוכלוסייה אחרת, הם מוציאים הרבה מאוד כסף על תרופות.
מרים בר-גיורא:
אבל אם הכנסת חושבת שתרחיב את החוק כך שגם זקנים שמקבלים לא רק השלמת הכנסה אלא פנסיות נמוכות, יוכלו ליהנות.
מרים בר-גיורא:
לכל הזקנים שפונים אלינו אנחנו אומרים שאנחנו פועלים כאן לפי החוק.
מרים בר-גיורא:
החלק שלנו הוא שאנחנו מנפיקים לאזרחים ותיקים תעודות עם כל הזכויות שלהם, מאחר והזקנים רגילים ושואלים אותנו ופונים אלינו בקשר לזה, אנחנו מפנים אותם ואנחנו נותנים להם את התשובה הזאת.
אמנון כהן:
בנושא הזה אנחנו נרחיב את הדיון על סל התרופות.
אמנון כהן:
אומרים סל, אבל אין סל, יש רק חלק.
אמנון כהן:
אני רוצה לגלוש קצת לכיוון אחר.
אמנון כהן:
אנחנו מדברים על הרבה כסף, על הרבה תקציבים, עזרה ביתית, והרבה קשישים, כמו שאת מציינת, לא רוצים לצאת מהבית ורוצים להישאר בתוך הבית, והילדים כן מוכנים להשתתף ולשלם.
אמנון כהן:
יש הרבה אנשים שלא רוצים שההורים שלהם ילכו לבתי אבות והסיבות שמורות עימם.
אמנון כהן:
יש מקרים מוצדקים ויש שלא.
אמנון כהן:
זה עניין שלהם.
אמנון כהן:
אחת הדרכים - שהיא הרבה יותר זולה גם מבחינת הילדים וגם מבחינת הממסד שלנו - היא שאפשר להביא עובד או עובדת זרה.
אמנון כהן:
אפשר להשתמש בדרך הזאת.
אמנון כהן:
ראיתי הרבה מאוד פניות בנושא הזה, שהמשפחה מאוד רוצה להחזיק על חשבונה עובד זר לחולה שלהם.
אמנון כהן:
יש הרבה פניות למשרד שלכם.
אמנון כהן:
נמצא איתנו כאן הסמנכ"ל לשירות התעסוקה, יעקב נזרי.
אמנון כהן:
מופנים אליו הרבה מאוד מכתבים עם בעיות.
אמנון כהן:
הטענה של הפונים היא שהם כותבים מכתבים ועובר הרבה מאוד זמן עד שמקבלים תשובה.
אמנון כהן:
אנחנו כבר דיברנו על הנושא הזה שלהשיב תשובה שלילית זו גם תשובה, אבל יש להשיב.
אמנון כהן:
פשוט אין תשובה, אין מענה, אין תשובה בנוסח של: קיבלנו את המכתב שלך, קיבלנו את הפניה שלך, היא בטיפול.
אמנון כהן:
אין שום מענה, אין התייחסות באופן טוטלי.
אמנון כהן:
אם זה היה מקרה אחד, מילא, אבל מדובר בעשרות מקרים בנושא הזה.
אמנון כהן:
אולי יש מדיניות אחרת.
אמנון כהן:
לי אישית יש דעה אחרת בנושא הזה, אבל כל אחד שפונה צריך לתת לו תשובה אפילו אם היא שלילית, אבל תשובה צריכה להינתן.
אמנון כהן:
אבקש את התייחסותך בבקשה.
יעקב ניזרי:
בניגוד לענפים אחרים שאנחנו מתמודדים איתם בענין הזה של היתרים לעובדים זרים, מעולם לא נקבעה מכסה לצורך הדבר הזה שנקרא עובדים סיעודיים זרים.
יעקב ניזרי:
כל המתבקש הוא נענה או כל הפונה הוא נענה.
יעקב ניזרי:
על מנת לסבר את האוזן, אני רוצה להעביר כמה נתונים שמדברים על התופעה.
יעקב ניזרי:
בינואר 1966 סך הכל ההקצאה שניתנה לעובדים סיעודיים זרים היתה בסדר גודל של 5,700.
יעקב ניזרי:
בינואר 1997 – 8,500 .
יעקב ניזרי:
ינואר 1998 - 11,000 .
יעקב ניזרי:
נכון לאוקטובר 1999 – 11,300 - היתרים לעובדים סיעודיים זרים.
יעקב ניזרי:
החל משנת 1998 אנחנו קבענו קריטריונים לעניין הסדרת הבקשות.
יעקב ניזרי:
יש לנו קריטריונים מאוד ברורים.
יעקב ניזרי:
נקבעו טפסים שהם לא בעייתיים מבחינת הטופסולוגיה.
יעקב ניזרי:
ניתנת האפשרות לכל אזרח במדינת ישראל לפנות ללשכת התעסוקה במקום מגוריו, לקבל אינפורמציה איך מגישים את הבקשה, הבקשה מועברת באמצעות לשכת התעסוקה המקומית, עוברת איזו שהיא בדיקה ראשונית.
יעקב ניזרי:
בבדיקה הראשונית נבדק אם אכן כל הטפסים ממולאים כפי שצריך.
יעקב ניזרי:
בפרק זמן של עד 14 יום משיבים למבקש, ואם יש בעיה של השלמת מסמכים, הוא נדרש להשלים מסמכים.
יעקב ניזרי:
מימד הזמן למתן תשובה - אנחנו התמודדנו וצמצמנו אותו ככל שניתן.
יעקב ניזרי:
אנחנו שואפים לתת תשובה במסגרת של עד 60 יום.
יעקב ניזרי:
לצערי הרב, קרה מה שקרה בחודשים האחרונים, גם עניין החגים והעיצומים מנעו מאיתנו את האפשרות להתמודד עם מתן תשובה תוך 60 יום.
יעקב ניזרי:
בחודש האחרון הדבר תוקן וקיבל ביטוי.
יעקב ניזרי:
הוספנו ועדות נוספות שמתמודדות עם הבעיה הזאת שהיא בעיה לאומית.
יעקב ניזרי:
אין פה מצב סטאטי שמדבר על איזה שהוא נתון מסויים, יש מגמה של התגברות התופעה ואנחנו במעט הכוחות שיש לנו מבחינת כוח אדם, כולל הוועדות הרפואיות וכל הסגל שעומד לרשותנו, מתמודדים עם הדבר הזה.
יעקב ניזרי:
אם ניתנת לאזרח תשובה שלילית, והוא חושב שהוא נפגע, ניתנת לו אפשרות לערער בפני ועדת ערר.
יעקב ניזרי:
ואכן מדי שבועיים מתכנסת ועדת ערר, דנה בבקשות במידה והם קיבלו תשובה, ולא אחת ועדות ערר מתקנות את התשובה בהתאם לפנייה ראשונה.
יעקב ניזרי:
בסך הכל במובן הביורוקרטי יש מסלול קל, אין חסמים.
יעקב ניזרי:
אנחנו מאוד משתדלים לענות לבקשות ככל שניתן.
אמנון כהן:
מר יעקב ניזרי, לא סתם ציינתי שיש פניות שלא נענו בכלל.
אמנון כהן:
אני לא מדבר על 14 יום, לא על 60 יום, לא על 90 יום.
אמנון כהן:
אני מדבר על חצי שנה ויותר ואפילו מתחילת השנה.
אמנון כהן:
ראיתי פניות כאלה.
אמנון כהן:
אני לא יודע מי זה אברג'יל, אבל מופנים אלינו מכתבים חריפים בטענה שהוא לא מטפל.
אמנון כהן:
אני מציע שתעשו בדיקה בתוך המערכת ופשוט צריך להביא בחשבון מי פונה ומי עומד מאחורי הבקשה.
אמנון כהן:
לפעמים מדובר בבן-אדם שלא זז, או שצריך טיפול מתמשך של 24 שעות, וזה נטל רב על הילדים.
אמנון כהן:
ואם זו משפחה שיש לה רק בן אחד או בת אחת והיא צריכה להפסיד ימי עבודה.
אמנון כהן:
משרד הרווחה יכול לתת אולי ארבע שעות ביום, וכל יתר השעות נופלות עליו, או עליה.
אמנון כהן:
המצוקה הזאת יכולה להימשך חצי שנה, תביא זאת בחשבון, ולפחות לתת תשובה, אפילו אם התשובה שלילית, כדי שהאדם יוכל לחפש דרכים אחרות לפתרון הבעיה.
אמנון כהן:
זה פשוט מאוד כואב, לא הייתי סתם מעלה את הנושא ולא הייתי מזמין אתכם סתם, כי הבעיה היתה בנושא הדיור.
אמנון כהן:
אבל בגלל המצוקה אני רציתי להזמין גם אתכם כדי לראות איך הנושא מתנהל.
אמנון כהן:
קצת חורה לי שהציבור לא מקבל מענה, גם לא תשובה שלילית, ולכן צריך להיערך בצורה אחרת.
אמנון כהן:
אני מבקש שתעשו בדק בית ותבדקו מי זה אברג'יל, כי התלונות מופנות אליו.
אמנון כהן:
לא יודעים אם הוא בכלל עובד במערכת, כי לא משיגים אותו לא בטלפון, לא בפלאפון, אי אפשר להשאיר לו הודעות ולא מוצאים אותו בשום מקום.
אמנון כהן:
אני כיושב ראש הוועדה מבקש לקבל מכתב אישי אם התקיימה בדיקה ומי אחראי עליו.
אמנון כהן:
זה ממש אבסורד.
אמנון כהן:
תודה רבה ואני אהיה איתך עוד בקשר בנושא הזה.
אמנון כהן:
אמרת שעכשיו הכל מתייעל ו אפשר להגיש את הבקשה דרך לשכת תעסוקה מקומית, אני מקווה שאכן זה עומד על 14 יום, ותוך חודש או 60 יום מקבלים מענה.
אמנון כהן:
זה סביר בעיניי אם זה עובד באמת.
יעקב ניזרי:
אנחנו מחפשים כל דרך לצמצם את זמן מתן התשובה, אבל חשוב שנדע שהטיפול נעשה ברמה ארצית, וכוח האדם שעמד לרשותנו הוא מאוד מזערי.
יעקב ניזרי:
בנוסף לכך, לאחרונה איתרנו בעיה והחלטנו שעל מנת שהפנייה בהמשך להארכת תוקף תהיה מאוד מצומצמת מבחינת היקף הזמן, נצמצם את מספר הטפסים וכל פנייה להארכת תוקף תיענה מיידית, כי מה שיידרש לאותו מבקש עובד סיעודי הוא פשוט למלא טופס אחד בלבד, כי הרקורד שלו מבחינה רפואית הוא אכן מוכר והתיק הרפואי מוכר אצלנו.
אמנון כהן:
הצופים בבית שומעים, יש להם הרבה מצוקות.
אמנון כהן:
מה עושים עכשיו?
אמנון כהן:
אם לא קיבלו תשובה ששה חודשים, מה אפשר לעשות?
יעקב ניזרי:
אני מופתע שיש מקרים כאלה שלא קיבלו תשובות חצי שנה.
יעקב ניזרי:
אני אשמח לטפל בהם באופן אישי, כי בחיי היומיום יש לנו פניות טלפוניות שמגיעות אלינו וכל דבר מהסוג הזה מקבל טיפול מיידי.
אמנון כהן:
אני שואל עבור הצופים בבית, מי שעדיין לא קיבל תשובה, מה הדרך - ללכת ללשכת התעסוקה, למרות הטפסים החדשים?
יעקב ניזרי:
כל מי שביקש, אכן הוא נמצא אצלנו בבחינת טיפול ואם יש איזו שהיא בעיה שמתעוררת כתוצאה מזה שלא יודעים או איזו שהיא בעיה של אינפורמציה אנחנו עומדים לרשות כל מי שפונה אלינו.
אמנון כהן:
נעבור לנושא הדיור, נשמע את נציגת המוסד לביטוח לאומי, גברתי בבקשה.
אסתר רייס:
אני מנהלת את תחום הסיעוד, והחיבור שלנו לענין הזה הוא רק דרך גימלאות הסיעוד.
אסתר רייס:
כמובן שכל אוכלוסיית הקשישים נהנית גם מקיצבאות זיקנה, אבל הנושא של הדיור לתשושים ולאנשים עצמאיים נמצא באחריות של משרד העבודה והרווחה והגברת מרים בר-גיורא.
אסתר רייס:
אנחנו נותנים שירותים ל-86 אלף זקנים, נשים וגברים, הזקוקים לעזרת הזולת.
אסתר רייס:
חלקם מקבל סיוע של 10 שעות שבועיות בבית, וחלקם הקטן יותר מקבל סיוע ברמה של 15 שעות שבועיות בבית.
אסתר רייס:
מדובר באנשים שנמצאים גם בדיור מוגן וגם בהוסטלים, לא מדובר באנשים שנמצאים במוסדות סיעודיים.
אמנון כהן:
דיברנו על כך שיש בתי אבות שקמו בצורה עצמאית ויש להם ליקויים כאלה או אחרים.
אמנון כהן:
האם יש אפשרות שביטוח לאומי יסייע מבחינת שיפוץ או התאמת מבנה או השלמה של מבנה, האם יש איזה שהוא תקציב?
אמנון כהן:
מי עומד בקריטריונים האלה ומי יכול ליהנות מהתקציבים האלה ובאיזה אחוז מדובר מכלל השיפוץ.
אסתר רייס:
בנושא של שיפוץ וסיוע בבניית מיטות סיעודיות, המוסד לביטוח לאומי משתתף - יש קרן לקידום שירותים וסיעוד.
אסתר רייס:
במסגרת התוכנית הבינמוסדית שמנהל משרד הבריאות.
אסתר רייס:
אולי נשמע ממשרד הבריאות.
אסתר רייס:
אין מדינה לעצמה בענין הזה.
אסתר רייס:
הסיוע ניתן דרך תוכנית פרוגרמות שהן בינמוסדיות ומי שיושב בראשן זה משרד הבריאות.
אסתר רייס:
אנחנו משתלבים, לא הבאתי לכאן נתונים על החלק של הסיוע של המוסד לביטוח לאומי, אבל אני יכולה לספק אותם אחר כך לוועדה.
אמנון כהן:
זאת אומרת יש דרך שבתי אבות עצמאיים יכולים לקבל סיוע בשיפוץ או בכל דבר אחר.
אמנון כהן:
בכמה אחוזים מן הכלל מדובר – את לא יכולה להגיד לי עכשיו?
אסתר רייס:
דרך התוכנית הבין-מוסדית שהיא משותפת למשרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה והמוסד לביטוח לאומי.
אמנון כהן:
פונים אליכם, או למשרד הבריאות?
אסתר רייס:
אפשר לפנות לכל אחד מהגורמים וזה מועבר לאותה ועדה.
אסתר רייס:
בהחלט אפשר לפנות.
יצחק יגודייב:
כבוד היושב-ראש, האם הבעיות של הקשישים שהופיעו היום ימצאו את פתרונן בישיבה הזאת?
אמנון כהן:
אם הייתי יודע שהבעיות תבואנה על פתרונן היום הייתי מביא את כולם.
אמנון כהן:
אני פשוט רציתי שהדברים ייראו ויישמעו ולמעשה האנשים שנמצאים כאן מייצגים פלחי אוכלוסייה בחברה הישראלית, אנחנו נשתדל לעזור להם אישית, כל משרד לגופו של עניין.
אמנון כהן:
אני רוצה שאלה שטרחו והגיעו לכאן שהבעיות שלהם יבואו על פתרונן עד כמה שאפשר, אבל בגדול הזמנו אותם כמייצגים את בעיות הקשישים.
אמנון כהן:
גם נציגות רמלה לא באה רק כנציגות רמלה אלא כרשות מקומית בתוך מדינת ישראל.
אמנון כהן:
פשוט היה לי קל יותר להזמין את נציגות רמלה.
אמנון כהן:
אתם כרגע מייצגים את השלטון המקומי.
אמנון כהן:
אני מבקש שנציגי משרד הבריאות ישלימו פרטים שהועלו כאן.
אמנון כהן:
תתייחסו גם בבקשה למי שיש לו בית אבות והוא לא קיבל עדיין אינפורמציה, או קשיש תשוש או לא תשוש, חוק סיעוד או לא חוק סיעוד, מה יש לכם עוד להוסיף על הנתונים ועל הדרכים שהם ישמעו וגם יוכלו להיעזר במשרד הבריאות?
מארק קלרפילד:
אבהיר.
מארק קלרפילד:
אנחנו, האגף שלנו, אחראים למוסדות של חולים סיעודיים וחולים תשושי נפש.
מארק קלרפילד:
כל החולים הפחות-חולים מאלה הולכים למוסדות של הגברת מרים בר-גיורא – חולים תשושים ועצמאיים.
מארק קלרפילד:
אני לא חושב שאתה רוצה לשמוע את ההגדרות הרפואיות.
מארק קלרפילד:
יש הגדרות די ברורות ומשותפות בינינו לבין כל לשכות הבריאות וכל לשכות העבודה יודעים מה הם.
מארק קלרפילד:
בשנה האחרונה אנחנו כתבנו טפסים חדשים משותפים על מנת שהאזרח לא צריך ללכת ללשכת העבודה והרווחה ולמלא שוב טפסים.
מארק קלרפילד:
ניסינו להקל על האזרחים בתחום הזה.
מארק קלרפילד:
אם החולה האזרח בא אלינו בטענה שהוא סיעודי או תשוש נפש, וזה לא המקרה, אנחנו שולחים אותו למרים.
מארק קלרפילד:
אם מרים בודקת אדם שטוען שהוא תשוש או עצמאי והוא סיעודי, אנחנו מקבלים את התיק.
מארק קלרפילד:
אנחנו עובדים כל הזמן עם העברות תיקים ממשרד למשרד.
מארק קלרפילד:
לגבי תור ההמתנה, התייחסתי במכתבי אליך, יש חדשות טובות ויש חדשות לא-טובות.
מארק קלרפילד:
החדשות הלא-טובות – יש לנו עדיין יותר מ-1,700 אנשים בתור בהמתנה, אבל לפני כשנתיים היה 2,700.