GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב קארו:
ברגע שמחליפים הדירה מתפנה למשפחה זכאית אחרת.
יעקב קארו:
אענה לגברת זיוה עדיקה.
יעקב קארו:
בזמנו, חושב שכר הדירה ברח' אברהם שטרן לפי שיקום שכונות.
יעקב קארו:
רח' שטרן יצא מהשיקום ביולי.
יעקב קארו:
נכון, החברה לא שלחה מכתב, וזו הבעיה, אבל העלו את זה לשכר דירה רגיל, לא שיקום שכונות, ולכן זה קפץ.
אמנון כהן:
אבל צריך היה להודיע לאנשים לפחות חודש מראש.
אמנון כהן:
יעקב קארו: נכון, אבל זה המצב.
אמנון כהן:
בקשר להנחות בשכר דירה, יש איזה בעיה, והיא חמורה.
אמנון כהן:
נניח שמשפחה מקבלת דיור סוציאלי והיא עוברת את המיכסה של המשכורת שנקבעה על ידי משרד העבודה והביטוח הלאומי ב100- שקל, אז שכר הדירה שלה קופץ ל400- ו600- שקל במקום 100 שקל.
אמנון כהן:
בזמנו, החברות עצמן, עמידר, פרזות, היתה להן אפשרות בסכום מסויים לרוץ.
אמנון כהן:
בקשר לשיפוצים ברכוש המשותף, כמו ענין של מעלית, צביעת חדר מדרגות, החברה משתתפת במלוא השיפוץ, בחלק היחסי.
אמנון כהן:
יש לנו 8 דירות ריקות שנמצאות בשיפוץ, כאשר לכל הדירות יש כבר מועמדים.
אמנון כהן:
אני רוצה לציין פה, לפני יגאל אסף, שהדירה באיכלוס חוזר, אנחנו מקבלים החזר כספי של 13,500 שקל, ואם יש מקרים חריגים שהדירה זקוקה לשיפוץ יותר יסודי, אנחנו מבקשים ממנו והוא בדרך כלל נענה.
אמנון כהן:
יצחק אינצ'י מנהל נכסים של חברת שקמונה, בבקשה.
יצקי אינצ'י:
אחרי שהחברות הגדולות דיברו הרבה, אין לי מה להוסיף אבל בכל זאת אני רוצה להתמקד בנושא העיקרי, וזה הנושא התקציבי.
יצקי אינצ'י:
לחברת שקמונה יש היום בערך 1,500 יחידות דיור, ואנחנו מנסים לטפל כמיטב האפשרות שבידינו, הן בנושא האחזקה השוטפת, והן בנושא האחזקה המונעת, שיפוצי מעטפת וכו', אבל ידינו כבולות מחוסר תקציבים.
יצקי אינצ'י:
אנחנו מטפלים בכל הבעיות שמסכנות את הדיירים, תיקונים בטיחותיים, תיקוני חשמל.
יצקי אינצ'י:
אם היו נותנים תקציבים לכל החברות אז כל הדיון פה היה מיותר, אנשים היו מקבלים את הטיפול הראוי.
יצקי אינצ'י:
אבל, אם חוק גוז'נסקי ייושם אני חושב שכל הבעיות האלה ייפתרו, כמו שאמרו פה, לנושא האחזקה.
יצקי אינצ'י:
יש לנו שני אנשי שטח שיוצאים לכל קריאה, לבדוק את התלונות של הדיירים.
יצקי אינצ'י:
אנחנו נעזרים בחברת ביטוח לנזקי מים, פיצוצי צנרת, שהם אמורים לתקן מיידית.
יצקי אינצ'י:
אם יש לנו רכוש שנבנה בשנות ה50- וה60-, למי שמתמצא באינסטלציה וצנרת יודע שאורך החיים של צנרת מים יכול לנוע בסביבות 25 שנה.
יצקי אינצ'י:
צנרת רקובה בתוך הבתים גורמת לסתימה, לחוסר לחץ מים ולפיצוצים.
יצקי אינצ'י:
הדבר גורם נזק לרכוש של הדיירים, גם לרטיבות בקירות.
יצקי אינצ'י:
אבל שוב, אם היה תקציב, ואם היו אומרים בואו נחליף את כל הצנרת מתחת לבלטות, אז הבעיות היו באות על פתרונן.
יצקי אינצ'י:
ולסיום, קחו בחשבון שרוב הדיירים שבדיור הציבורי משלמים שכר דירה מאוד נמוך, ובשכר הדירה המינימלי הזה החברות צריכות לתחזק את הדירות באחזקה השוטפת.
יצקי אינצ'י:
אם יש דירה מסויימת שאנחנו משקיעים בה 20 אלף שקל לתיקון של מבנה הנדסי על פי הוראה של מהנדס העיר, שהמיבנה הוא מסוכן ויש צורך לתקנו מידית.
יצקי אינצ'י:
20 אלף שקל, אנחנו נקבל מאותו דייר, אם זה אלף שקל לשנה, 20 שנה יקח לאותה חברה להחזיר את ההשקעה.
אמנון כהן:
זה הדיור הציבורי.
סופה לנדבר:
תתייחס בבקשה לפרדס חנה.
יצחק אינצ'י:
אני צריך לאכזב אותך כי אני לא יכול לתת לך תשובה לנושא שאינו בתחום טיפולי.
יצחק אינצ'י:
אני לא יודע במה מדובר.
יצחק אינצ'י:
אני כן יכול להבטיח לך שאנחנו נבדוק את הנושא ואני או מנהלת כוח האדם או המנכ"ל שנמצא עכשיו בחופשה, ניתן לך תשובה.
סופה לנדבר:
ליושב ראש הוועדה ולי, ודחוף.
ישעיהו גולדשטיין:
אני רוצה להתייחס לאגודה לתרבות הדיור, אני מציג את הנקודה, ואולי הוא ישיב לי.
ישעיהו גולדשטיין:
מיבנים מעורבים של שכירות ורכישה הם למעשה לא נותנים לו מענקים, לא פתרונות, ולא טיפול, והם לא משתתפים, הם אומרים, זה לא בטיפולנו, אנחנו לא מטפלים בכלל בבנין.
ישעיהו גולדשטיין:
זה בהמשך לשאלות שהועלו כאן, ואני מבקש תשובה.
אמנון כהן:
אשר לוי, סמנכ"ל האגודה לתרבות הדיור, בבקשה.
אמנון כהן:
אשר לוי: האגודה לתרבות הדיור מטפלת היום בלמעלה מ700- אלף יחידות דיור בארץ, שהם 50 אלף ועדי בתים מאילת ועד קרית שמונה.
אמנון כהן:
בין הנושאים שהאגודה לתרבות הדיור מטפלת בהם, זה גם נושא של שיפוצים.
אמנון כהן:
תקציב האגודה לתרבות הדיור מגיע ממשרד ראש הממשלה והוא מסתכם ב6- מיליון ו400- אלף שקל לשנה, שזה מעט מדי, כי זה מיועד ל700- אלף יחידות דיור, וזה לצורך הנושא של טיפול ברכוש המשותף שמתחיל בשיפוץ החיצוני.
תמר הרטוב-מיארה:
אנחנו מציעים ישיבה משותפת של כל החברות עם האגודה לתרבות הדיור, ומשרד השיכון.
אשר לוי:
בנושא השיפוצים אנחנו מטפלים בשלושה מישורים: אנחנו מטפלים במענקים שזה שיפוץ כולל של כל הרכוש, כולל סיוד חדר המדרגות, ושיפוץ הקירות החיצוניים; שיפוץ מוגבל שזה בדרך כלל סיוד וצביעת חדרי המדרגות, המעקות, והטיפול בגינון; ושיפוץ מוגבר שזה בהתאם להחלטת משרד השיכון, בהתאם לקריטריונים שבאותם אזורים, וזה תלוי גם במצב בסוציו-אקונומי של אותם תושבים.
יגאל אסף:
מדובר בשלוש רמות השתתפות במענקים.
יגאל אסף:
אשר לוי: זה מתחיל ב150- שקל ליחידת דיור שזה השיפוץ הקטן, ו850- שקל לשיפוץ יותר גדול, כולל יחידת דיור, ו1,200- שקל ו2,200- שקל שזה בוועדת חריגים, כמו שאמרתי, לפי המצב הסוציו-אקונומי.
יגאל אסף:
מתוך נסיון, ומתוך הישיבות שאנחנו יושבים ביחד עם יגאל אסף, השיפוץ המוגבר נע בסביבות ה5,000- עד 10,000 שקל ליחידת דיור.
יגאל אסף:
המענק הקטן שאנחנו נותנים מגיע ל2,200- שקל.
יגאל אסף:
אבל זה במסגרת התקציב שאנחנו יכולים לתת, וזה לכל הארץ ולכל הרמות.
קריאה:
כולל הדיירים בשיכון הציבורי?
אשר לוי:
לא כולל.
אשר לוי:
לחדרי מדרגות, ביחידות, בתים משותפים, הרוכשים מקבלים.
אשר לוי:
זה לפי הקריטריונים של משרד השיכון שאנחנו פועלים איתם יד ביד בנושא הזה, וזה נכון, 6 מיליון ו400- אלף שקל זה מעט מדי, וזה סכומים קטנים מדי.
אשר לוי:
אבל פנינו למשרד, ויגאל אסף מטפל בזה באופן אישי.
אשר לוי:
אנחנו מקווים שיגדילו את התקציב ואז נוכל לתת יותר.
אשר לוי:
אנחנו נותנים לפי מה שנותנים לנו.
אשר לוי:
דיברו כאן על הדיור הציבורי.
אשר לוי:
בדרך כלל אנחנו לא מטפלים בדיור הציבורי כי זה דירות של שוכרים.
אשר לוי:
אנחנו פועלים על פי חוק הבתים המשותפים ורק לבעלי דירות.
אשר לוי:
יש כרגע ביצוע של הנושא של העברת דיירים ממצב של שכירות, שטופלו על ידי החברות המאכלסות למצב של בעלים לכל דבר.
אשר לוי:
עשינו סקר בין 500 בעלי בתים.
אשר לוי:
69% מדיירי הבתים המשותפים חוששים מהענין הזה.
אשר לוי:
הואיל וכאן נכנסים דיירים שעד עכשיו לא היו מודעים לכך, הם לא היו משתתפים באופן שוטף בניהול הבית המשותף ובהחזקת הרכוש המשותף, תיווצר פה בעיה רצינית בעתיד, כאשר אותם בתים יצטרכו לטפל בכוחות עצמם בנושאים הללו.
אשר לוי:
חשוב מאוד שמשרד השיכון או הממשלה, מי שמטפל בכך, ידאג לתקצב את הענין, ולטפל גם בנושא החברתי של הענין וגם בנושא של השיפוצים בהמשך.
אשר לוי:
זה מה שיש לי לומר.
אמנון כהן:
גיא דורון, בבקשה.
גיא דורון:
לי קוראים גיא, משרד התעשיה והמסחר לא שותף לענין הזה, אבל השר רן כהן, מכיוון שהוא מכיר את הענין, ביקש ממני לבוא לישיבה זו.
גיא דורון:
הפתרון הבסיסי לכל הבעיות האלה, בעיניו של השר, זה יישום חוק הדיור הציבורי שהתבצע השנה.
גיא דורון:
זה פותר את בעיית התלות של הדיירים.
גיא דורון:
לגבי ההעלאות.
גיא דורון:
על פי בדיקה משפטית שלנו, הן לא חוקיות, לא בזמן ולא באחוזים, ותסלח לי מנכ"ל פרזות על מה שאמרת, יש פה פנייה של השר לשתי יחידות סמך שהוא ביקש שאתה תראה אותם, של הרשות להגנת הצרכן, והמועצה לצרכנות, לבדוק את החוקיות של הענין בעקבות כל הפניות האלה.
גיא דורון:
הוא חושב שההעלאות לא חוקיות.
גיא דורון:
היו"ר אמנון כהן: אסכם במספר משפטים.
גיא דורון:
קודם כל, הכרנו את כל הגופים הפועלים בנושא הדיור הציבורי.
גיא דורון:
אז אם יש לכם בעיות שלא נפתרו, יש לכם עכשיו לאן לפנות.
גיא דורון:
אנחנו לא מצפים לקבל תשובה על כל שאלה, אבל יש פה גופים שאתם יכולים לפנות אליהם עכשיו ישירות כי אתם כבר מכירים אותם.
גיא דורון:
כמובן אין מספיק דירות במדינה, אך אנחנו נפעל לבניית דיור ציבורי.
גיא דורון:
עד שלא נכפיל את בניית הדיור הציבורי לא ניתן לרכוש את הדירות.
גיא דורון:
אני בעד שאחד שחי הרבה מאוד שנים שירכוש את הדירה או את הכסף שגובים ממנו שיילך לבניית דיור ציבורי, והאוצר יתן עוד שקל מול שקל.
גיא דורון:
זה אחד.
גיא דורון:
דבר שני, אנחנו נדאג גם לבניית הוסטלים שנותנים את המענה לקשישים, זה חשוב לנו מאוד.
גיא דורון:
העלאת נושא של שכר דירה.
גיא דורון:
אבדוק את הנושא הזה לעומק, אני רוצה לדעת איך קורה שפתאום מעלים את שכר הדירה, ואיזה גוף זר נכנס ופועל בלי ידיעתכם, זה לא מקובל.
גיא דורון:
אני אבדוק את זה אישית.
גיא דורון:
פינוי דירות לאחר שהמשפחה השתקמה.
גיא דורון:
לא ייתכן שמשפחה שמצבה הכלכלי השתפר מאוד תמשיך להחזיק בדירה, ובמקביל עומדות משפחות שצריכות להיכנס, זה בעיני גם חמור מאוד.
גיא דורון:
כמובן אבדוק את חוק גוז'נסקי לעומק, שמעתי עליו הרבה, ואם צריך לקדם אותו, אני אקדם אותו.
גיא דורון:
יגאל, המכתב שהפנית אלי לשר האוצר.
גיא דורון:
כיושב ראש הוועדה אפנה ואשאל מה עשו עם זה.
גיא דורון:
אני גם חבר בוועדת הכספים, אז יש את כל הכלים הדרושים לקדם את הנושא הזה.
גיא דורון:
אנחנו לא נעביר דברים אחרים אם לא יתחשבו בצרכים של האוכלוסיות החלשות, האוכלוסיות הנזקקות והקשישים.
גיא דורון:
כל מי שנתבקש להעביר אלינו נתונים, אני מבקש להעביר לוועדה את כל הנתונים.
גיא דורון:
אחרי שנקבל את הנתונים נחליט על הנושאים שיועלו לדיון בישיבות הבאות של הוועדה.
גיא דורון:
אני מודה לכל אחד ואחד בנפרד שתרמתם מזמנכם לנושא חשוב זה, וניפגש רק בדברים טובים.
גיא דורון:
תודה.
גיא דורון:
ישיבה זו נעולה.
אמנון כהן:
הציבור.
אמנון כהן:
לפני שנתחיל את הדיון, אני רוצה לומר מספר משפטים.
אמנון כהן:
לאחר מכן נציג את האנשים שיושבים כאן, לאחר מכן נשמע את פניית האזרחים, ולאחר מכן ניתן לרשות המקומית להתייחס ונשמע גם את המדיניות של משרד הפנים שיאמר לנו גם מה החוקים.
אמנון כהן:
אני רוצה באמת לראות איך היה כאן ההליך וללמוד את הנושא הזה.
אמנון כהן:
כאשר מקבלים מכתבים כאלה מאנשים מבוגרים, צריכים להתייחס לזה בכובד ראש.
אמנון כהן:
אני רואה שנתנו הנחות למספר אנשים, ואני רוצה לדעת מה הקריטריונים להנחות.
אמנון כהן:
יש מקרים שקיבלו ששים אחוז הנחה, יש מקרים שקיבלו חמישים אחוז הנחה ואני רוצה לדעת למה זה קורה.
אמנון כהן:
אין לי בעיה שמי שמבצע את הכביש תהיה העירייה או זרוע מבצעת שלה, חברה כלכלית כזו או אחרת או קבלן שבמקום שישלם היטל כזה או אחר הוא יכול להתקזז אם זה חוקי.
אמנון כהן:
כל הדברים האלה בסופו של דבר נופלים על האזרח הקטן שהוא למעשה צריך לשלם את הסכום הזה לעירייה והעירייה עושה את ההתקזזות שלה מול הגופים האחרים.
יצחק עזרא:
ליפשיץ 15.
יצחק עזרא:
זה בניין שנבנה על-ידי חברת חפציבה בשנת 1982.
יצחק עזרא:
ביום בהיר אחד בשנת 1992, בפברואר, קיבלנו מעיריית ירושלים הודעה שתוך חודש וחצי עלינו לשלם בין 5,500 שקל עד 7,000 שקלים עבור הרחבת כביש ברחוב רבקה, הכביש היה קיים ורוצים להרחיבו, על תיעול ומדרכה.
יצחק עזרא:
יש לנו מספר נקודות שאני חייב להעלות אותן.
יצחק עזרא:
כל טענה שאני מעלה, יש לי מכתב חתום על-ידי מר חיים כהן אשר אישר זאת.
יצחק עזרא:
החברה הכלכלית אשר בנתה את מבנה המולטי-מרקט היא אשר סללה את הכביש והיא אשר מימנה את כל סלילת הכביש על-חשבונה.
יצחק עזרא:
על זה יש לי גם מכתב מאחד העוזרים של מהנדס העיר.
יצחק עזרא:
כאן עיריית ירושלים פטרה את החברה הכלכלית מתשלום ההיטלים בעת שבנתה את בניין המולטי-מרקט, זאת כנראה תמורת התכנון האדריכלי שהיה על-חשבון החברה הכלכלית.
יצחק עזרא:
אני לא נכנס לזה, אני יודע שעל-פי המכתב שהגיע מעיריית ירושלים, החברה הכלכלית נושאת בכל עלויות סלילת הכביש.
יצחק עזרא:
הכביש למעשה משרת את כל תושבי ירושלים הבאים לאזור התעשייה, המולטי-מרקט, בורקס אימא וכל חנויות התעשייה שצצו בתקופה האחרונה, ורק לנו אין בכלל גישה לכביש.
יצחק עזרא:
אנחנו צריכים לקפוץ מעל הגדר כדי להגיע לרחוב רבקה.
יצחק עזרא:
במכונית אנחנו לא יכולים להגיע לרחוב רבקה.
יצחק עזרא:
אנחנו רואים שנגרם נזק חמור מאוד לכל הדיירים כאשר ערך הדירות שלנו ירד, נגרמו לנו נזקים כבדים עקב הרחבת הכביש שבו אנו גובלים, המקום הפך לאזור תעשייה, דבר שגורם לרעש בכל שעות היום.
יצחק עזרא:
רחוב שלום יהודה גם כן הורחב והתושבים קיבלו חמישים אחוז הנחה.
יצחק עזרא:
מדובר כאן באנשים קשי יום.
יצחק עזרא:
האחרונה שהייתה לנו עם משה לוי ועם אהרן בן-נון, נאמר לנו שמוכנים לבוא לקראתנו בדבר אחד – זה היה ב7- באוקטובר, לפני כחודש – שאנחנו נשלם את כל הסכום כולל הצמדה משנת 1997 עד 1999, הסכום פלוס ההצמדה של השנתיים.
אמנון כהן:
הכביש?
יצחק עזרא:
יש פה מכתב של חברת חפציבה שלמעשה מי שצריכה לשלם את סלילת הכביש זו חברת חפציבה ולא אנחנו.
יצחק עזרא:
למה הם לא תובעים את חברת חפציבה?
יצחק עזרא:
הנה, כאן כתוב במפורש: דרכי גישה, כביש.
יצחק עזרא:
הסכום של בין 5,500 אלף, תלוי בגודל הדירה, ל7,000 שקלים תוך חודש וחצי.
רונית גולשני:
בהמשך לשיחתנו בנדון, הריני להביא לידיעתך את פרטי הנושא.
רונית גולשני:
ברחוב המעפילים 3 בקטמון הישנה.
רונית גולשני:
יש עוד מספר רחובות שחופפים אלינו – אחים, אהרוני, השיירות, מחלקי המים, המצור.
רונית גולשני:
לא ידעתי שהולכים לדרוש מאתנו תשלום כזה.
רונית גולשני:
זה ממש לא הוגן לבוא ולסלול, להציג עובדה ואפילו לא ליידע את התושבים שהולכים לדרוש מהם תשלום כזה.
רונית גולשני:
מעבר לכך, נפגענו מבחינת גניבת מים שהקבלן ביצע במקום ועד היום אנחנו משלמים חשבונות עתק של העירייה, ועוד הרבה מאוד פגיעות שחלו בעקבות הסלילה.
רונית גולשני:
והעירייה מחייבת אותנו.
רונית גולשני:
יש לנו חשבונות עתק.
רונית גולשני:
החשבונות הגיעו אלינו.
רונית גולשני:
אנחנו קיבלנו 600 שקלים, 700 שקלים, ואלה הם חשבונות לא הגיוניים בכלל ועד היום אנחנו משלמים אותם והוא מתנער מהאחריות והעירייה דורשת מאתנו לשלם את זה.
רונית גולשני:
בעקבות השינוי והשיפוץ.
שפרה רון:
אבל אני גם הבאתי את הקטע מהחוזה של הדיירים שגרים.
שפרה רון:
במקרה אני גרה במעפילים 3 ואני מהדיירים הוותיקים שקנתה את הדירה מהקבלן בשנת 1977-76.
שפרה רון:
בפירוש בחוזה הוא כתב שאנחנו משלמים את הסכום ששילמנו והוא כותב: "להסרת ספקות, מוצהר בזה כי מחיר הדירה כולל הוצאות פיתוח עבור חיבורו של הבניין לרשתות החשמל, המים, הביוב ועבור הוצאות גינון, פיתוח החצר, לרבות אגרה עבור סלילת כביש ומדרכה".
שפרה רון:
מעבר לזה, כתבו לי מהעירייה שהם החליטו על הסלילה בינואר 1998.
שפרה רון:
אנחנו לא ידענו על זה.
שפרה רון:
יום אחד מצאנו את עצמנו עם הכביש סגור ודחפורים עובדים על הכביש.
שפרה רון:
הם הורידו קצת את השיפוע, כי היה שם איזשהו שיפוע, אבל הכביש היה סלול, לא היו מדרכות.
שפרה רון:
מעבר לזה, אנחנו כדיירים, הייתה לנו כניסה לחניה מרחוב המעפילים, אבל עכשיו חסמו אותנו והכביש בכלל לא לשימושנו.
שפרה רון:
אנחנו פשוט לא משתמשים בו.
שפרה רון:
הוא הפך לציר ראשי לטובת כל התושבים שצריכים להגיע לתלפיות מהמרכז או מהדרום או מהמזרח.
שפרה רון:
בניין שהוא פינתי, והעבירו אותנו לכניסה מסביב, וכפי שגברת גולשני ציינה, זה מאוד מסוכן.
שפרה רון:
יש שם המון בתי-כנסת, כל הציבור שבא לשם נכנס לחניה שלנו, יש שם מקווה שלא נותנים לנו אפילו לחנות.
שפרה רון:
שלמה.
שפרה רון:
כולם באים לבית-הכנסת ואנחנו לא יכולים לצאת מהחניה, מעבר לזה שאין לנו שדה ראייה.
אמנון כהן:
לשלם?
שפרה רון:
אלף שקלים ויש כאלה שקיבלו 12,000 אלף.
שפרה רון:
"בבדיקה יסודית שנעשתה מתברר שעיריית ירושלים לא חייבה ולא דרשה כל תשלום בעבר בגין עבודות שבנדון, לא את הקבלן ולא את בעלי הנכסים ולכן אין כל אחיזה במציאות לטענתך כי שולם בעבר סכום כלשהו".
בשעה 8:
הכביש היה סלול.
בשעה 8:
אני מצאתי בעירייה שההחלטה היא משנת 1973-72, אבל אנחנו לא ידענו כלום.
בשעה 8:
אנחנו גרים שם משנת 1982 ויש אחרים שהם ותיקים ממני ואף אחד לא ידע כלום.
בשעה 8:
כל הזמן לא הייתה לנו מדרכה, היה תמיד לכלוך ותמיד הייתי בשיחות עם העירייה שיבואו לטאטא את הרחוב, אמרו לי שלא מטאטאים כי אין לנו כביש, אבל אנחנו תמיד שילמנו לפי אזור מגורים א'.
בשעה 8:
את הארנונה הגבוהה ביותר אנחנו שילמנו.
בשעה 8:
אני טוענת שהעירייה דאגה מראש לקבל את הכיסוי על העבודות האלה ולא שהיא תבוא עכשיו לבקש מאתנו, כי אנחנו תמיד שילמנו לפי אזור א' בשעה שלא היינו אזור א'.
אמנון כהן:
החניה שלכם, כך שלכם אין היכן לחנות ואתם מקבלים דוחות כי אתם לא חונים במקום?
שפרה רון:
גם לגבי הסלילה – זאת לא סלילה אלא זו הרחבה.
שפרה רון:
לעשרים אלף שקלים.
שפרה רון:
24-17 אלף שקלים.
רוז גרינברג:
להם ארבעה בוררים והם הסכימו לבורר אחד.
רוז גרינברג:
הבורר הזה פסק סוף סוף אחרי מאבק שנמשך שלוש שנים שהם ישלמו שבעים אחוז מהערך של הסכום שהם קיבלו.
רוז גרינברג:
מסתבר שהעירייה מנסה לסגת מההסדר הזה.
רוז גרינברג:
גם שם הבעיה שהייתה האם זו הרחבה או סלילת כביש חדש.
רוז גרינברג:
כולם יודעים שהיו כבישים בירושלים באזור שלנו וכל השנים שילמנו כאזור א'.
רוז גרינברג:
הם טוענים שזו סלילת כביש חדש אבל אנחנו אומרים שזאת הרחבה.
אמנון כהן:
רק בירושלים אלא בכלל.
אמנון כהן:
מדיניות הרחבה או לא הרחבה, איך עובר ההליך הזה וכולי.
אמנון כהן:
לאחר מכן אני ארצה לשמוע את התייחסות משרד הפנים ולאחר מכן נשמע את עיריית ירושלים.
אורנה להמן:
עירוניים ב70-30- אחוז.
אורנה להמן:
70 אחוז תחבורה, 30 אחוז רשויות מקומיות.
אורנה להמן:
רק על כבישים עורקיים בעיר.
אורנה להמן:
כבישים לא עורקיים, זה בטיפול הרשויות המקומיות.
אורנה להמן:
אנחנו לא יודעים איך הם גובים את ההיטלים.
אורנה להמן:
לעורקים מסויימים שהם רוצים, אנחנו דנים בזה ובודקים לגופו אם יש צורך.
אמנון כהן:
פתר בעיה של העיר, בעיה של שכונה מסויימת וזה יכול להיות גם עורק.
אמנון כהן:
אולי כאן העיר לא עשתה את ההליכים הנכונים לגשת למשרד התחבורה כי יכול להיות שהעירייה הייתה מתוקצבת באחוז מסויימת ואז הדיירים לא היו צריכים לשלם.
אורנה להמן:
מגדירה בדיוק מהו עורק עירוני, מהו עורק ראשי.
אורנה להמן:
דנים לפי נפחי תנועה, לפי כל מיני קריטריונים.
אורנה להמן:
אנחנו הולכים לפי מערכת של תוכנית אב לתחבורה כשבדקו את כל הצירים, הגדירו אותם לפי היררכיה מסויימת.
אורנה להמן:
המקומיות.
אמנון כהן:
שנציגי עיריית ירושלים ייפגשו עם הממונה על הנושא הזה, אולי חלק מהרחובות ייכנסו – ואולי אפילו לפנים משורת הדין – ואז ירד מהתושבים נטל.
אמנון כהן:
אפשר יהיה לעשות דבר כזה?
אורנה להמן:
העורקים מחדש.
אורנה להמן:
אם חלו שינויים, תהיה הגדרה מפורטת לפי נפחי תנועה, לפי הקריטריונים, ואז אפשר להכין תוכנית אב חדשה לירושלים.
חמי אבנרי:
חוקי עזר ויש לנו דיונים רבים מאוד בנושאים של פיתוח וסלילה בפרט וגם מחשבות על תעריפים ארציים.
חמי אבנרי:
מדי פעם שאלות מהסוג הזה עולות ואנחנו דנים בהן.
אמנון כהן:
שהתופעה הזאת קיימת גם בערים אחרות.
אמנון כהן:
הייתי רוצה לדעת מה המדיניות של משרד הפנים והאם יש אליכם פניות גם מאזורים אחרים בארץ או שמדובר בתופעה מקומית נקודתית של העיר ירושלים.
חמי אבנרי:
תושבים שמגיע למשרד הפנים הוא קטן מאוד.
חמי אבנרי:
אני שומע מדי פעם ורואה שיש פעילות ענפה מאוד של התדיינות בין תושבים לבין רשויות מקומיות, ואני מניח שחלקה נגמרת בפשרה, חלקה בבוררות, חלקה בחיובים, חלקם הולכים לבתי-המשפט, אם זה התושבים ואם זה העירייה, וזה גם נגמר לפעמים בפסקי-דין לזכות או לחובה, תלוי בנסיבות.
חמי אבנרי:
יש פה כמה וכמה נושאים שהועלו שהם מעורבים ובכל אחד מהם צריך לדון בנפרד.
חמי אבנרי:
רמת הדברים שעולים אלינו למשרד הפנים היא קטנה, גם בגלל שאחרי שהחוק הזה נחקק אין לנו יכולת לשנות אותו כמשרד הפנים.
חמי אבנרי:
גם אם נניח אנחנו מוצאים מצב שבו תושב פונה ולדעתנו הוא צודק וחוק העזר איננו תקין או החיוב בגין חוק עזר איננו תקין, אין לנו שום סמכות להגיד לו והפנייה היא רק דרך בית-משפט.
אמנון כהן:
המחוקקים לחוקק את החוק או לשנות את החוק על-מנת שלא נעמוד במצבים כאלה.
חמי אבנרי:
ראשית.
אמנון כהן:
ירושלים תציג את הדברים.
אמנון כהן:
שמדבר, במידה שהשאלות נוגעות אליו, שיתייחס לשאלות שלי כמובן בנוסף למה שציינו כאן התושבים.
אמנון כהן:
קודם כל להתייחס לשאלות שהועלו כאן ולאחר מכן נתייחס לרמה הארצית.
אמנון כהן:
ראיתי שניתנו הנחות ואני רוצה לדעת מה הקריטריונים, אם הם קיימים, ואם אין פה אפליה לרעה למי שלא מקורב.
אמנון כהן:
אם יש קשיש שלא מכיר אף אחד בעירייה, הוא ניזוק כי אין לו קשרים בעירייה והוא לא מכיר יועץ לראש העיר או חבר מועצה כלשהו.
אמנון כהן:
בגדול המטרה היא לסלול כביש חדש ולהרחיב אותו, שזה צורך לתושבי העיר, אבל כאן אנחנו רואים שקורה הפוך.
אמנון כהן:
התושבים שגרים במקום, לוקחים להם את מקומות החניה והסכנה של יציאה לכביש, הרעש הסביבתי.
אמנון כהן:
למעשה הם גם משלמים על האי-נוחות, גם על הפגיעה בתדמית, גם ירידה במחירי הדירות ועוד משלמים עבור ל "ההנאה" הזאת תוך עשרה ימים ואם לא, הם יעמדו למשפט.
אמנון כהן:
האם העירייה בדקה שאת הכבישים האלה אפשר אולי להפוך לעורק ראשי או להגדרה אחרת שכן אפשר יהיה לתקצב את זה על-ידי משרד ממשלתי זה או אחר?
אמנון כהן:
אם זה סלילה או הרחבה, תוך כמה זמן מותר לדרוש מדייר – שבחוזה שלו כתוב שהוא שילם על הפיתוח הסביבתי, על המדרכות, על הכבישים בשנה מסיימת – לאחר כמה שנים ניתן לדרוש זאת ממנו, האם זה מעוגן בחוק עזר עירוני?
אמנון כהן:
האם מותר לסלול כביש מחדש או להרחיבו ולחייב בזה את הדיירים ולבקש מהם תשלום נוסף?
קריאה:
הרחבה.
קריאה:
אין קריטריון.
אסא אליאב:
אותי.
אסא אליאב:
רבע שעה זה באמת מעט זמן, אבל אני אשתדל.
שלומית קואולמן:
בחורה בשם רונית בלשכת המנכ"ל.
שלומית קואולמן:
שאלתי אם מישהו רוצה לשאול שאלות ומה שמות אלה שיבואו לישיבה.
אסא אליאב:
אני אומר למען יעילות הדיון, הנה עכשיו שמענו רחוב רבקה ורחוב המעפילים.
אסא אליאב:
זאת הערה כללית ולא מהותית.
אסא אליאב:
שמי שמממן את הסלילה של הכבישים הפנימיים הם התושבים, בעלי הנכסים.
אסא אליאב:
על הנקודה הזאת אולי אפשר להתווכח, אבל זה המצב החוקי, כי מישהו צריך לממן את זה.
אסא אליאב:
במדינה.
אסא אליאב:
שכולנו מכירים אותו והוא מוגדר כביש עורקי, המדינה – קרי, משרד התחבורה – משתתפת בשבעים אחוז והרשות בשלושים אחוז.
אסא אליאב:
מה שלא נכנס לזה, נרצה או לא נרצה, מי שמממן את זה, הם התושבים בעלי הנכסים.
אמנון כהן:
כתוב שם פיתוח והכל.
אסא אליאב:
נניח שכתוב שהוא מתחייב לשלם את מס ההכנסה או מס שבח, בא מנהל מס שבח ואומר בסדר, עשיתם חוזה, אבל אני לא קיבלתי את שלי.
אסא אליאב:
אז בהיבט העקרוני צריך לבדוק.
אסא אליאב:
הרי זה הסכם בין דייר לבין קבלן.
אמנון כהן:
העבודה הדרושה על-מנת שיהיה ראוי למגורים.
אסא אליאב:
את כל הדרישות של היתר הבנייה וזה כולל גם את הפיתוח לפי אותו היתר.
אסא אליאב:
זה לא אומר שבטופס 4 אם יש כביש, נתתי על כביש ציבורי ראשי.
אסא אליאב:
טופס 4 מגדיר לי שהבניין ראוי לאכלוס אחרי שהוא מילא את דרישות החוק לעניין היתר הבנייה.
אסא אליאב:
בהיתר הבנייה קודם כל בונים את אותו בניין ומגדירים בהיתר עצמו איזה עבודות פיתוח צריך לעשות.
אסא אליאב:
נכון שלפעמים אם מבצעים אותו זמן את הסלילה, מתעוררת גם השאלה של ההיטל של הכבישים, ואז גובים את זה באותו זמן, אבל זה לא בהכרח ככה.
אמנון כהן:
לי מדרכות?
דן ויסמן:
והעירייה באה וסוללת את הרחוב כולל מדרכות.
אמנון כהן:
סוללת, כן.
אמנון כהן:
אבל כאן הקבלן סלל, הוא לקח את זה על עצמו.
דן ויסמן:
שהוא שילם לעיריית ירושלים את כל החובות.
דן ויסמן:
אנחנו סללנו את הרחוב הזה בפעם הראשונה וסללנו את המדרכות פעם ראשונה וסללנו את הכביש פעם ראשונה.
דן ויסמן:
אז על-פי חוק עזר עירוני, כל מי שגובל עם הכביש שאנחנו סללנו, צריך לשלם את זה.
חמי אבנרי:
כן אספלט.
חמי אבנרי:
אני מבין שזה לא הוגדר ככביש.
אמנון כהן:
לתת טופס 4 למקום שאין בו מדרכה.
אמנון כהן:
או העירייה או הקבלן מבצע את סיום העבודה, אבל לא יכולים להכניס דייר למקום כשאין מדרכה או שהמדרכה לא הושלמה או שהכביש לא הושלם.
אמנון כהן:
אין דבר כזה.
אמנון כהן:
סביבתי.
אמנון כהן:
אני משלם, הדייר משלם, לא משנה אם זה החוזה בין העירייה לבין הקבלן.
אמנון כהן:
זה לא משנה בכלל.
אסא אליאב:
בקצרה אגיד מה ההליכים.
אמנון כהן:
העירייה לא בדקה נכון שלא עשו את עבודת התשתית כמו שצריך, מדוע קיבלו אישור?
אמנון כהן:
בדקת.
אסא אליאב:
נדמה לי שהייתה שם דרך מתקופת המנדט, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
דן ויסמן:
שגרים בצד הזוגי שהם שילמו ואלו שגרים בצד הלא זוגי לא שילמו.
דן ויסמן:
הסלילה הייתה בהסכם עם חברה כלכלית תמורת קיזוז היטלים.
דן ויסמן:
הם סללו את הכביש תמורת קיזוז היטלים.
דן ויסמן:
זאת אומרת, במקום לבקש היטל, הם שילמו בצורה של ביצוע עבודות סלילת כביש.
דן ויסמן:
מבחינתנו סללנו כביש מ-א' ועד ת'.
דן ויסמן:
אתה זוכר כמוני שיש שינוי.
דן ויסמן:
כל אלה שנמצאים בצד הלא זוגי זה בעצם מינימרקט.
דן ויסמן:
להריסה.
אמנון כהן:
חיוב.
דן ויסמן:
אתה גר ממול.
קרן גרין:
הדיירים שמתגוררים באותו צד של החברה הכלכלית, אלה שמתגוררים באותו מבנה.
קרן גרין:
הדיירים הפרטיים, לא החברה הכלכלית.
דן ויסמן:
את המקרה.
אמנון כהן:
כביש ונשלם?
ריטה לדינסקי:
שבוצעו עד אותו מועד הם לא חלים מאותה תקופה והלאה.
אמנון כהן:
היא אומרת שמפרסמים לפני שמבצעים סלילת כביש, אבל הדיירים אומרים שהם לא קיבלו שום דבר.
ריטה לדינסקי:
הודעות לאחר הפרסום בעיתונות בצורה ברורה וכל מי שרוצה להתנגד או לטעון משהו אם אלה הם ועדי השכונות, יש לו זכות לפנות למועצת עיריית ירושלים ולטעון נגד אותה עבודה שרוצים לבצע.
אמנון כהן:
פר דירה.
אמנון כהן:
אז כשרוצים לגבות את הכסף, שולחים הודעה שאנחנו מתכננים לסלול כביש באזור מגוריכם, אם יש לכם איזה התנגדויות, או איזה הבהרות או איזה הצעות – תתקשרו.
אמנון כהן:
אי-אפשר לקבל את כולכם בבת-אחת, אז שיבוא מישהו מטעמכם.
ריטה לדינסקי:
עיריית ירושלים ואני מייצגת את עיריית ירושלים.
ריטה לדינסקי:
לגבי התחלת עבודה, יש פרסום כללי שזה ממחלקת הדרכים לאחר שמבצעים את העבודות ההנדסיות, בודקים את העלויות, מודדים את השטחים שגובלים עם אותו נכס שאליהם צריך לשלוח את ההודעות, מטרג' וכל התחשיבים ביחד, אם זה סלילה, אם זה הרחבה ולפי זה עושים תחשיב כללי ולאחר מכן תיק העבודה מגיע אלינו לגבייה, כבר למשלוח הודעות ספציפיות פרטניות לכל תושב ותושב שגובל עם אותה חלקה.
ריטה לדינסקי:
אצלנו, לאחר שכבר יש את החלטת המועצה, ולאחר שכבר פרסמו את זה והייתה הזכות לתושבים להתנגד, רק לאחר מכן עם תחילת ביצוע העבודה, אנחנו מוציאים הודעות לתושבים ולאדון יש את ההודעה והוא יכול גם להקריא מה כתוב בה שבהתאם להחלטת מועצת העירייה, על-פי חוק עזר כזה וכזה, אנחנו פונים אליכם בבקשה לבוא ולהסדיר את עניין התשלום שמתייחס לשטח כזה וכזה, ויש גם פירוט, כי זה שטח שמופיע אצלנו בנוגע לארנונה, תעריף קבוע שנקבע במחלקת דרכים לאחר שעשו את כל התחשיב הכולל לפי התעריף הקבוע וחלוקה בין כל התושבים, וזה נשלח לכל תושב ותושב באופן פרטני.
ריטה לדינסקי:
כל אלה שהם חייבים על-פי חוק עזר עירוני ועל-פי ההודעות שפורסמו בכלים מתאימים, כלי תקשורת מתאימים, שזה עיתונות, הם קיבלו הודעות לאחר מכן לבוא ולשלם ולהסדיר את החובות שלהם.
אמנון כהן:
הדיירים?
ריטה לדינסקי:
לסלילת כבישים.
ריטה לדינסקי:
קודם כל, זה עניין פלילי ואותם תושבים, אם מישהו גנב להם והם שמו לב, הם היו קודם כל צריכים מיד לשים לב ולחתוך את זה.
ריטה לדינסקי:
זה דבר אחד.
ריטה לדינסקי:
דבר שני, זה קשור למשטרה.
ריטה לדינסקי:
צריך לערב את המשטרה.
ריטה לדינסקי:
ותיעול.
ריטה לדינסקי:
אני מאוד אשמח לראות מה יש לך שם.
ריטה לדינסקי:
לא קיים דבר כזה.
ריטה לדינסקי:
המעפילים ורחוב רבקה, ויש עוד איזה אחד או שניים שפנו אלינו שזה היה נטל כבד ולא יכלו לשלם, היו דיונים אצל מנכ"ל העירייה וגם אצל אהרון.
ריטה לדינסקי:
מה שאנחנו הסכמנו זה לבוא לקראת התושבים ולא לגבות מהם, למרות שמבחינתנו התשלום היה צריך להתבצע מיידית.
ריטה לדינסקי:
אנחנו הסכמנו, למרות שהיו דיונים ועברו שנה ושנתיים ממועד התשלום, הסכמנו לעצור את ההצמדה והריבית על התשלומים ולפרוס את זה מ18- עד מקרים חריגים שיש להם השלמת הכנסה, מקרים קשים מאוד שבאו באופן פרטני אלינו והם זכאים להנחה בארנונה, עוד מעט אני אראה את זה, הם מקבלים פריסה של עד 36 תשלומים ללא הצמדה וללא ריבית.
ריטה לדינסקי:
אם אתם רואים את זה כהנחה, או-קיי, זאת הנחה.
ריטה לדינסקי:
זה מושג יחיד שאתם יכולים לקרוא לו הנחה.