GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף חיימוב:
לקחנו הלוואה, לקחנו משכנתא, צריך לשלם עבור גן הילדים והמצב בבית היה קשה.
יוסף חיימוב:
אם אשתי הייתה כאן לבד, היא הייתה מקבלת פי שלוש מאשר קיבלנו שנינו כי היא חד-הורית.
יוסף חיימוב:
אני הסכמתי שהיא תמשיך ללמוד ואני אלך לעבוד.
יוסף חיימוב:
עברתי שני מבחנים וקיבלתי 55.
יוסף חיימוב:
היא המשיכה ללמוד ואני הלכתי לעבוד.
יוסף חיימוב:
אני רוצה ללמוד, אני רוצה להיות כאן רופא.
יוסף חיימוב:
גם בחו"ל הייתי רופא טוב, וגם כאן, מי שמכיר אותי, פונה אלי.
יוסף חיימוב:
הרפואה כאן היא ברמה מאוד גבוהה.
יוסף חיימוב:
אני כאן כמעט חמש שנים ועדיין פונים אלי אנשים שמכירים אותי מחו"ל ואני עוזר להם איך שאני יכול, אבל אין לי רשיון.
יוסף חיימוב:
הם מכירים אותי, הם יודעים שאני טיפלתי בהם בחו"ל והם קיבלו ממני טיפול טוב.
שמואל בן-מרדכי:
יכול להיות שאני קצת מקדים אבל אני רוצה לספר שבעיריית רמלה עשינו קורס מיוחד לאחיות וזה היה כדי לתת להם תמיכה בהעשרת השפה העברית ולאחר מכן קורס בטרמינולוגיה, ובהמשך קורס לאחיות מעשיות בבית-חולים אסף הרופא.
שמואל בן-מרדכי:
הפרוייקט הזה הוכיח את עצמו ב99- אחוזים.
שמואל בן-מרדכי:
האחיות האלה כולן ללא יוצא מן הכלל קיבלו תעודה.
שמואל בן-מרדכי:
אני חושב שאפשר לקחת את זה כדוגמה ולעשות פרוייקט מיוחד לרופאים.
אמנון כהן:
אני מבין שמישהו מכין את החומר הזה של המבחנים שהם צריכים לעבור והייתי רוצה לדעת מי מחבר את המבחנים, מאיזה רקע באים המחברים, האם אלה הם רק אנשי מקצוע או גם אנשי ציבור.
אמנון כהן:
אנחנו שומעים כאן שהרבה מאוד מהעולים עברו את המבחנים בציון 58-57 והשאלה היא האם יש ועדת ערעורים שיכולה לדון במקרה שחסרות שתי נקודות בלבד ואחרי שאותו אדם עבר מספר מבחנים, אולי אפשר כן להתחשב במצב ולמצוא איזושהי דרך לעזור לאותו אדם.
אמנון כהן:
השאלה היא אם יש דרך לערער על תוצאות המבחן.
אמנון כהן:
הייתי רוצה לדעת האם יש צורך בתשלום אגרה כשניגשים למבחן ואם כן, מה גובה האגרה.
אמנון כהן:
אם עוברים 12-10 מבחנים צריך לשלם אותו סכום אגרה, או שהסכום הולך וקטן, כי גם זה אולי אחד השיקולים של העולים שצריכים לשלם כל פעם סכום מסוים ואז אותו עולה יכול שעושה שיקול דעת וחושב שלא כדאי לו לגשת בכלל למבחן.
אמנון כהן:
הייתי רוצה לדעת כאשר יש קבוצה מסוימת שבאה למבחן, מה אחוזי ההצלחה שלה, כמה עוברים וכמה נכשלים.
אמנון כהן:
על-פי נתונים שיש לי כאן יש מקרים יוצאי דופן שלא צריכים להיבחן ואני שואל מה הסיבות לכך ומי קובע את זה.
אמנון כהן:
עולים אשר עשו התמחות ממדינות כמו ארצות-הברית, קנדה, צרפת, בריטניה, אוסטרליה ודרום-אפריקה לא צריכים מבחנים.
אמנון כהן:
אם כך אכן הוא המצב, מי קבע שזה לא יחול גם על העולים מחבר העמים?
אמנון כהן:
מה הקריטריונים שהנחו את הוועדה המדעית שלא לחייב בבחינות עולים מהארצות המסוימות האלה?
אמנון כהן:
אפשר לומר גם לגבי העולים מרוסיה שמי שלמד באוניברסיטה מסוימת, לא צריך לגשת לבחינה, אבל מי שהגיע מאוניברסיטה אחרת, כן צריך.
אמנון כהן:
נוצר מצב בצרפת, בריטניה וכולי, כל האוניברסיטאות הן בסדר ולא משנה באיזה אזור הן ממוקמות.
אמנון כהן:
הבנתי שעל-ידי משרד הקליטה ניתן קורס הכנה.
אמנון כהן:
נאמר כאן שקשה להשתתף בקורס הזה מאחר שהוא ניתן בשעות לא נוחות מבחינת העולה שיש לו את השיקול הכלכלי שלו.
אמנון כהן:
אם הוא הולך לקורס בשעות הבוקר, הוא לא יכול ללכת לעבודה והוא צריך להחליט בין עבודה לבין הליכה לקורס.
אמנון כהן:
השאלה היא האם השיקול הזה נלקח בחשבון.
אמנון כהן:
למה לא מקיימים את הקורס בשעות הערב, בשעות הנוחות לעולים?
אמנון כהן:
למה מקיימים את הקורס בשעה שהעולה לא יכול להגיע כי יש לו התחייבות למשכנתא וכולי.
אמנון כהן:
האם קיימת מגבלה לעבור קורס אחד ואם נכשלים בבחינה לעבור עוד קורס?
אמנון כהן:
האם אתם מגבילים במספר הקורסים?
אמנון כהן:
יש פה בעיה של הסתכלות והייתי רוצה שמישהו ירחיב לי בנושא הזה, למה יש חלק שזוכה וחלק שלא זוכה והאם הרופא צריך לחפש בית-חולים שייתן לו מקום, שהוא גם ימצא מלגה, שימצא מקום שיהיה מוכן לקבל אותו להסתכלות.
אמנון כהן:
העולה שמגיע לכאן לא מכיר את המערכת, אבל הוא צריך לבוא לבית-החולים, להתחנן בפני מנהל מחלקה כזה או אחר כדי שיקבלו אותו להסתכלות או שהוא עצמו צריך לדאוג למלגה.
אמנון כהן:
הייתי רוצה לדעת האם יש מדיניות של משרד הבריאות שקובעת שכל בית-חולים כל שנה חייב לשלב בתוכו רופאים עולים שהגיעו ועברו את המבחנים והם חייבים על-פי תקנים שיש להם – כשאנשים פורשים לפנסיה – לקבל את העולים החדשים.
אמנון כהן:
האם יש מדיניות שכופה עליהם לא לקבל את מי שהם רוצים?
אמנון כהן:
שיקבלו את מי שהם רוצים, אבל גם לבדוק ולדאוג לכך שהעולים החדשים ישתלבו גם הם בתחום הבריאות במדינת ישראל.
אמנון כהן:
לאחר שנשמע את משרדי הממשלה, יכול להיות שנצטרך לחשוב על תקציב מיוחד לנושא כפי שציין רכז משאבי אנוש של עיריית רמלה בקשר לקורס שהם קיימו לאחיות.
צבי ויינר:
אם אתה עושה השוואה בין אחיות לרופאים – באחיות יש מחסור וברופאים יש עודף במדינת ישראל.
צבי ויינר:
לכן ההצעה שהציע החבר מרמלה היא לא רלוונטית, כיוון שמבחינתנו אני חושב שעל כל רופא שעובד היום במדינת ישראל, יש רופא אחד מובטל.
צבי ויינר:
אם זה המצב, לשם מה לעשות קורס עזרה, אם המדינה לא צריכה יותר רופאים?
צבי ויינר:
האפשרות השנייה היא קורסי הסבה.
צבי ויינר:
למשרד הבריאות הייתה ויש יוזמה בעניין הזה יחד עם משרד הקליטה.
צבי ויינר:
היו קורסי הסבה לפיזיותרפיסטים, לאחיות, למרפאים בעיסוק, כל מיני מקצועות פרה-רפואיים, טכנאי רנטגן וכולי.
צבי ויינר:
ישנם קורסי הסבה כאלה וגם החברים שנמצאים כאן יכולים להשתלב בהם.
צבי ויינר:
יש עודף רופאים ולא צריך לעשות את זה.
יורה קרנות:
קודם כל, אני מוכרחה לומר שאנחנו כואבים ומודעים לקשיי הקליטה.
יורה קרנות:
כל מי מאתנו שהיה פעם עולה, יודע בדיוק למה הם מתכוונים.
יורה קרנות:
אל תחשבו שאנחנו מאבן ושלא קשה לנו, כי כן קשה לנו.
יורה קרנות:
במיוחד קשה לנו כשאנחנו עומדים מול האדם.
יורה קרנות:
עם זאת אנחנו מדברים במקצוע הרפואה וכשמשרד הבריאות מוציא רשיון הוא אחראי כלפי הציבור שהאיש בטוח.
יורה קרנות:
אין לנו כלי אחר חוץ מהבחינה הזאת.
יורה קרנות:
הבחינה, במיוחד בשנים האחרונות לפי מיטב ידיעתי, היא לא בחינה על-מנת להשלים אלא היא בחינה של רפואה בסיסית.
יורה קרנות:
שמענו טענות על מקצועות אחרים שאני לא הייתי בצורה בטוחה אומרת את זה, אבל לגבי רפואה אני יודעת שהרמה היא כזאת.
יורה קרנות:
אדוני שאל מי מרכיב את הבחינה.
יורה קרנות:
לפי התקנות יש ועדה של תשעה חברים, כאשר ארבעה נציגי המועצה המדעית של הסתדרות הרופאים, כל אחד לפי מקצוע או תחום מומחיות אחר, יש ארבעה נציגים לכל אחד מארבעת בתי-הספר לרפואה שיש לנו בארץ, ונציג אחד של מנכ"ל משרד הבריאות.
יורה קרנות:
הוועדה הזאת נעזרת גם במומחים אחרים ומחברים את הבחינה כשכל חלק בה הוא לפי המומחה.
יורה קרנות:
יש שאלות בילדים, בנשים, בפסיכיאטרייה, בפנימית.
יורה קרנות:
כל אחד מחבר את השאלות בתחומים האלה.
יורה קרנות:
הוועדה הזו של התשעה בודקת בסוף איך היא יוצאת.
יורה קרנות:
נדמה לי – וכאן הייתי מציעה להזמין את נציגי הוועדה שיסבירו ממקור ראשון ולא משמועה – שהם בודקים את עצמם באיזושהי דרך בשאלות קשות ופוסלים אותן מראש.
יורה קרנות:
כך אני יודעת, אבל לא הייתי רוצה להתחייב על כך כי אני רק חושבת כך.
יורה קרנות:
קורס ההכנה לדעתנו הוא מאוד מאוד חשוב.
יורה קרנות:
אני לא יודעת, אולי נבוא הביתה ואולי יהיו מחשבות איך לעשות את הקורס שמי שלא יכול להשתתף, כן ישתתף.
יורה קרנות:
תכף דוקטור דור יספר על הקורס, אבל הקורס מאוד חשוב לנו.
יורה קרנות:
אם אדם מקבל בקורס 50, זאת אומרת שהוא לא עבר בהצלחה את הקורס, אז איזה מגן הוא יקבל
יורה קרנות:
לגבי אגרה.
יורה קרנות:
כן.
יורה קרנות:
כל מבחן משלמים אגרה.
יורה קרנות:
האגרה נקבעה לפני מספר שנים ועומדת על סכום של 320 או 340 שקלים.
יורה קרנות:
לגבי היוצא דופן.
יורה קרנות:
לא רק לאדוני יש אולי בעיה עם התקנה הזאת אלא גם במשרד יש בעיה.
יורה קרנות:
קודם כל, אם הייתה בחינה לכל, זה היה המצב הטוב ביותר והיפה ביותר וכך יש לנו ברפואת שיניים.
יורה קרנות:
כל מי שרוצה רשיון, לרבות בוגרי הארץ בשני בתי-הספר לרפואת שיניים, נבחנים וזה נראה נקי, יפה ושווה לכל נפש.
יורה קרנות:
ברפואת שיניים נכנסה הבחינה בשנת 1992 אחרי שכבר היה לנו ניסיון בשנת 1987 עם הבחינה של הרופאים, כי אצל הרופאים שר הקליטה הסיק שכן יהיו פטורים.
יורה קרנות:
ברגע שאתה נותן פטורים, יש לך לחצים מכל מיני כיוונים.
יורה קרנות:
הפטורים ניתנים למי שבא עם תואר מומחה מוכר מחו"ל או שהוא בא עם תואר מומחה חלקי מחו"ל.
יורה קרנות:
הקבוצה השלישית היא שמי שמגיע עם ותק של 14 שנות עבודה מחו"ל ברפואה קלינית, הוא ניגש כאן להסתכלות באחד המוסדות.
יורה קרנות:
ההסתכלות היא עליו.
יורה קרנות:
הרופאים חשבו שהם מסתכלים, אבל לא, מסתכלים על הרופא ומנסים לדלות מה הידיעות שלו.
יורה קרנות:
בסופו של דבר יש המלצה של מנהל המחלקה בבית-החולים שהוא עשה את ההסתכלות, ועדה חיצונית באה ושואלת את אותו רופא – אני יודעת שזה נעשה עם תרגום – שאלות לגבי רפואה יום יומית ומי שמקבל המלצה, מקבל את הרשיון.
יורה קרנות:
אלה כמובן רופאים אולי יותר מבוגרים מהרופאים שיושבים אצלנו.
יורה קרנות:
הקבוצה האחרונה – ואני מסכימה עם אדוני שיש עמה קושי – אלה רופאים שמגיעים מארצות שתואר המומחה שלהם משם מוכר אוטומטית בישראל.
יורה קרנות:
הארצות האלה הן מעטות ונכון שאלה הארצות האנגלו-סכסיות מכיוון שהשיטה שם יותר דומה לשיטה הישראלית.
יורה קרנות:
נדמה לי שיש שינוי במדיניות הזאת ומהבחינה הזאת האפליה הזאת – והיא קיימת – גם לנו לא נוח אתה.
יורה קרנות:
התקנה קיימת, זה נכון.
יורה קרנות:
לגבי הסטודנטים הערביים.
יורה קרנות:
הסטודנטים הם אזרחים ישראלים שנסעו ללמוד בחו"ל ורובם נסעו ללמוד בחו"ל, תוך כדי זה החקיקה של 1987 נפלה עליהם כרעם ביום בהיר.
יורה קרנות:
שר הבריאות הקודם הבטיח להם שהם לא ייפגעו, הם חזרו ארצה ונפגעו.
יורה קרנות:
אנחנו חוששים שהרמה בחו"ל לתושבים שבאים ללמוד, או לפחות באותן שנים, לא הייתה הרמה המקובלת שם בארצם לגבי רופאים שלהם שיעסקו ברפואה בתושבים שלהם.
יורה קרנות:
בשנת 1998 היה לחץ של חברי כנסת שלא יתכן שכל הקבוצה הזאת – והם היו ישראלים, יהודים וערבים שלמדו באותם שנים, באו ארצה והיו צריכים לעמוד בבחינת רישוי – נכשלת כל כך הרבה ולא עושים שום דבר למענם.
יורה קרנות:
נקבע אז שעושים עבורם קורס מיוחד ומשנת 1998 היה קורס של שנה אקדמית על-חשבון המדינה.
יורה קרנות:
מי שסיים את הקורס הזה בהצלחה זכה לעשר נקודות כבונוס מגן בבחינת הרישוי לפעמיים.
יורה קרנות:
רוב הקבוצה באמת למדה ועברה.
יורה קרנות:
אם למרות זה עדיין קיימים כמה שלא עברו, זה אומר מאוד על הרמה שלהם.
יורה קרנות:
ושוב, אנחנו משחקים במקצוע הרפואה.
יורה קרנות:
אני חושבת שבאו לקראתם.
מיכאל דור:
המרכיב הראשון הוא קודם כל של ידע רפואי.
מיכאל דור:
כמו שציינת קודם, יש בוגרי אוניברסיטה טובה ויש בוגרי אוניברסיטה שהרמה שלה נמוכה, ובדרך כלל הבעיות מתרכזות כמובן לא בקרב בוגרי מוסקבה ולנינגרד.
מיכאל דור:
נקודה שנייה היא הנקודה של השפה.
מיכאל דור:
הם נאלצים ללמוד באותו זמן שתי שפות, לא רק עברית אלא אנחנו בנויים על טרמינולוגיה באנגלית ועל ספרות באנגלית.
מיכאל דור:
בארץ רופא לא יכול להיות רופא בלי לדעת אנגלית.
מיכאל דור:
הם נאלצים ללמוד רפואה ושתי שפות ועכשיו רק מגיעים לקטע המקצועי.
מיכאל דור:
השמות של התרופות שונים לחלוטין, השמות של המחלות בחלק גדול שונה לחלוטין, השיחה היום-יומית היא שונה לחלוטין וזו בעיה נוראית.
מיכאל דור:
אני אוסיף לזה עוד מרכיב אחד שמקשה עליהם.
מיכאל דור:
בשיטה רוסית יש רשיון שנקרא רשיון מוגבל.
מיכאל דור:
ציין החבר שסיים פקולטה לפדיאטרייה.
מיכאל דור:
הוא למד רק רפואת ילדים, הוא לא למד לטפל במבוגרים, הוא לא למד לטפל בנושאים נוספים והשיטה הזאת במדינה ענקית כמו ברית-המועצות עובדת.
מיכאל דור:
זאת אומרת, יש בית-חולים לילדים.
מיכאל דור:
בשיטה שלנו אין רשיון שאתה מורשה לטפל רק בילד ולא במבוגר.
מיכאל דור:
אז בחלקם הם צריכים גם ללמוד רפואה מהתחלה וזו בעיה קשה.
מיכאל דור:
עם כל זאת שבעים אחוז מהם מתגברים על זה, עוברים את הבחינה ומתפקדים.
מיכאל דור:
אני אשאיר אחר-כך ליושב-ראש את המחקרים שנעשו על-ידי מכון ברוקדייל.
מיכאל דור:
הם בדקו את נושא השתלבות העולים החדשים.
מיכאל דור:
שמונים אחוז מאלה שעברו את המבחן וקיבלו רשיון עובדים במקצוע וכמובן עם השנים יש עלייה בקביעות, ברמת שכר והשתלבות.
מיכאל דור:
שאל חבר הכנסת גמליאל לגבי מדינות אחרות.
מיכאל דור:
אם אנחנו מדברים על שבעים אחוז מהרופאים שעברו את הבחינה ושרובם עובדים במקצוע, מדינה קולטת עלייה כמו אוסטרליה נותנת מספרים שרק פחות מעשרים אחוז מהרופאים שהגיעו לשם הצליחו להשתלב במקצוע הרפואה.
מיכאל דור:
זו בעיה קשה מאוד בכל מקום והיא אופיינית לא רק לרופאים אלא גם למקצועות נוספים.
מיכאל דור:
חובת קליטת רופאים.
מיכאל דור:
יש אולי מרכיב אחד קטן שבו משרד הקליטה מאוד עוזר לנו.
מיכאל דור:
כאשר מנהל מחלקה או מנהל מרפאה צריך להחליט מי מבין המועמדים לקלוט בתקנים המועטים שישנם, הבחירה שלו בדרך כלל תהיה מישהו שהוא בוגר אוניברסיטה שתראה בעיניו עם יותר סיכוי להצלחה.
מיכאל דור:
כאשר בא עולה ואומר שהוא מביא אתו מלגה של משרד הקליטה, חצי שנה אם אני זוכר נכון, אתה תעבוד במרפאה הזאת לא על התקן שלך, בהתמחות למשל, ברפואת משפחה ההתמחות נמשכת ארבע שנים, חצי שנה אנחנו חוסכים לך, ואז למנהלי המחלקות יש לקבל את זה שבא עם קרן קליטה במימון חיצוני, ואחרי שהוא חצי שנה במחלקה יש לו סיכוי יותר טוב להיקלט.
מיכאל דור:
זאת אומרת, יש מנגנון מסוים שהוא אולי פתרון, אבל שוב, לאותם הרופאים שעברו את הבחינות ושרוצים לקלוט אותם במערכת.
יעקב ברגר:
צריך לזכור שבמדינת ישראל יש למעלה מ28- אלף רופאים.
יעקב ברגר:
זאת אומרת, יש 28,700 רופאים בעלי רשיון.
יעקב ברגר:
בכל הסקטור הממשלתי-עירוני יש פחות מ4,000- רופאים.
יעקב ברגר:
אם תוסיף את קופות החולים, זה עוד סדר גודל כזה.
יעקב ברגר:
זה מה שנקרא משרות שהן יותר גבוהות וגם אצלנו מחציתן פחות או יותר הן משרות שמיועדות עבור המתמחים.
יעקב ברגר:
בצדק העלית את הסוגייה הזאת של האם האנשים צריכים לחפש לעצמם מקום או לא על-מנת להיקלט.
יעקב ברגר:
אכן יש בעיה גם בתחום ההסתכלות.
יעקב ברגר:
בנושא הזה, היקף המסתכלים יחסית הוא לא גבוה והוא נע בין 220 ל240- אנשים והוא מיועד אך ורק לאותם רופאים שהיו לפחות רופאים במשך 14 שנה ומעלה בארץ מוצאם.
יעקב ברגר:
זו אוכלוסייה שגם לנו לא נוח כי הם מחפשים לעצמם מקום.
יעקב ברגר:
אני רוצה שתדע שעובדתית אין בעיה כל כך גדולה למצוא מקום לנושא ההסתכלות.
אמנון כהן:
כסמנכ"ל משרד הבריאות אני רוצה לדעת אם אפשר לקיים עבור 20, 25, 15 או 12 אנשים באזור המרכז קורס מיוחד עם אותם התנאים שהיו.
אמנון כהן:
אם יש דרך כזו, תכוון אותי אליה כי אני כחבר כנסת אעזור לקיום קורס כזה.
יעקב ברגר:
אני מפנה את תשומת לבך שמדובר כאן באלפים של אנשים שכנראה נצטרך לעשות עבורם קורסי הכנה.
יעקב ברגר:
זה לא שלא ניתן לקיים את הקורס הזה, אבל יש לזה השלכות תקציביות אדירות.
גלעד ריקלין:
בסך הכל בסוף כל שנה כל משרד מקבל את התקציב שלו והוא רואה מצד אחד את מגבלת התקציב ומצד שני את הצרכים שלו .
גלעד ריקלין:
הוא עושה את השיקולים שלו בהתאם ליכולות שלו ולצרכים שלו והוא קובע כמה כסף להשקיע בכל דבר.
גלעד ריקלין:
יש את הבעיה של הרופאים העולים, יש בעיה של אחיות ויש בעיה של הרבה מקצועות נוספים.
גלעד ריקלין:
זה לא עניין שאני אוסיף עוד שני מיליון שקל אלא זה עניין של סדרי עדיפויות של משרד הקליטה ומשרד הבריאות.
גלעד ריקלין:
לכן אם יש בעיה, משרד הקליטה צריך לקחת אותה בחשבון וכשהוא קובע את התקציב, הוא צריך להקציב גם לזה.
גלעד ריקלין:
אני לא חושב שזו גם שיטה נכונה, כשעולה איזושהי בעיה באמצע השנה, ישר לרוץ למשרד האוצר ולבקש תקציבים.
גלעד ריקלין:
למשרד הקליטה יש תוכניות עבודה לכמה שנים.
גלעד ריקלין:
עוד נושא אחד שאולי כן כדאי להזכיר ולהבהיר אותו כי אני חושב שהוא כן נושא חשוב.
גלעד ריקלין:
התייחס פה צבי ויינר מהנציבות לעניין של מספר הרופאים ואני חושב שאולי הוא לא הסביר את עצמו נכון אבל הרעיון היה נכון.
גלעד ריקלין:
במדינת ישראל יחס הרופאים לאלף נפש הוא 4.7.
גלעד ריקלין:
במדינות מערביות היחס הוא בערך שתיים לאלף.
גלעד ריקלין:
זאת אומרת שבמדינת ישראל היחס של הרופאים לאלף נפש או בכלל לכלל האוכלוסייה הוא יותר מפי שתיים ממדינות מערביות אחרות.
גלעד ריקלין:
זה כן שיקול שמשרדי הממשלה צריכים לקחת בחשבון כשהם מקצים תקציבים למשרדים השונים ולפעילויות השונות.
גלעד ריקלין:
השאלה היא האם להקצות כסף להכשרה של רופאים שאחרי כן לא ימצאו עבודה ואחרי כן המדינה תצטרך להשקיע בדמי אבטלה ובהסבה מקצועית.
גלעד ריקלין:
לכן שיקול של מספר הרופאים שאומר שאולי לא כדאי להשקיע בהכשרה כי ממילא חלקם לא ימצא עבודה וכדאי אולי מראש להשקיע כסף בהסבה מקצועית, הוא רעיון נכון.
אמנון כהן:
אני מבקש ממשרד הבריאות להכין תוכנית מיוחדת כפי שהייתה לאוכלוסייה הערבית שלמדה בחו"ל ובאה לכאן, כאשר כל מי שיעבור את הקורס הזה, יינתן לו בונוס של עשר נקודות.
אמנון כהן:
הקורס לא יהיה מורכב מ70- רופאים אלא עד 35 באזור המרכז.
אמנון כהן:
כמובן אתם תבנו מקצועית את הקריטריונים, מי יתקבל ומי לא יתקבל.
אמנון כהן:
הקורס יהיה קורס חד-פעמי וניסיוני ואחר-כך נבדוק את הדברים.
אמנון כהן:
לאחר שהפרוייקט יהיה מוכן אצלי, אני אבקש לקבל את התוכנית בזמן סביר של שבוע עד עשרה ימים, אני אתייעץ עם השרים הרלוונטיים מבחינת התקצוב, עם שר הבריאות ועם שרת הקליטה, ואם נצטרך נגיע גם לשר האוצר כדי שיגבו את הנושא הזה בתקציב.
אמנון כהן:
אני חושב שזו הדרך לטפל בקבוצה המיוחדת הזו.
אמנון כהן:
אם הם כבר הגיעו לכאן, אנחנו צריכים לעזור להם.
אמנון כהן:
הייתי מבקש גם לעשות שינוי תקנה - אבל אני רוצה לבדוק את הנושא הזה עם היועץ המשפטי – בנושא ארץ המוצא שמזכה בפריבילגיות מסוימות.
אמנון כהן:
לא מקובל עלי שאחד יקבל והשני לא יקבל ואולי צריכים לקבוע קריטריונים לרוחב שיתייחסו לכולם באופן שווה.
אמנון כהן:
אי-אפשר לעשות אפליה.
אמנון כהן:
אפשר להחליט שבמדינה מסוימת ארבע אוניברסיטאות כן מקובלות ושתיים פחות מקובלות, אבל לא יכול להיות שכל המדינה תיפסל.
אמנון כהן:
את התקנה הזו אני ארצה לבדוק כדי לגרום לשינוי.
אמנון כהן:
אני רוצה לבקש שהקורס יתקיים בשעות אחרות מאחר שמדובר בפרנסת האנשים, ואם כבר מקיימים אותו ביום, שיהיה ברצף במשך חודש-חודשיים ומגובה בגמול כמו הבטחת הכנסה או משהו כזה כדי שהמשתתף ידע שהוא עובר את השלב הזה, אחר-כך הוא עושה את המבחן ואחר-כך יש לו המשך.
אמנון כהן:
צריך לחשוב על השינוי הזה, לא של שינוי שעות אלא בניית התוכנית כך שאותו אדם יעבור קדם קורס, אחרי כן את הקורס, אחרי כן את המבחן ואז הוא יוכל להתפרנס.
אמנון כהן:
אני מבקש מסמנכ"ל משרד הבריאות לקבל את החומר.
אמנון כהן:
פנה אלינו אזרח בשם יוסי רובין שקרה לו מקרה טרגי, תאונה שהייתה בחיפה.
אמנון כהן:
כשקראנו את הפנייה חשבנו לנכון שהמקרים האלה קורים הרבה מאוד ואין גופים ממשלתיים שמפקחים, לכן ראינו לנכון לבחון, לראות את הדברים, לשמוע עליהם ולשמוע ממשרדי הממשלה שיאמרו לנו איך אנחנו נערכים, לשמוע את מכון התקנים אם קיימים בכלל תקנים ומהיכן מיובאים הדרגנועים כי בארץ הם לא מיוצרים.
אמנון כהן:
זימנו לכאן את החברות והגופים הרלוונטיים שיש להם נגיעה בנושא.
אמנון כהן:
בסוף הישיבה נגיע לסיכום על-מנת שהציבור בארץ ידע איך להתנהג.
יוסי רובין:
אני אתאר מקרה שקרה לי לפני ארבעה חודשים.
יוסי רובין:
נכנסנו לאחד הקניונים בחיפה ובני בן הארבע התקדם מספר מטרים והלך לפני, פתאום ראיתי אותו נשען על המעקה שהוא בגובה של בני, המעקה הרים אותו כלפי מעלה, באיזשהו שלב הגוף שלו הוסט הצידה מחוץ לדרגנוע והוא היה תלוי במצב של עלייה כלפי מעלה.
יוסי רובין:
אני התחלתי לרוץ אליו אבל לא הספקתי כי הכל קרה תוך שתי שניות והוא צנח מגובה של שלוש קומות.
יוסי רובין:
גובה הנחיתה הוא משהו כמו עשרה מטרים.
יוסי רובין:
מאז אני לא ישן טוב בלילה כי לי מאוד מפריע שדבר כזה יכול לקרות לעוד הורים.
יוסי רובין:
תמיד אפשר לבוא ולומר שההורים ישמרו על הילדים שלהם, זה נכון, אבל תנסו פעם לעמוד ליד דרגנוע בקניון ותראו איזה נסים ונפלאות קורים שם.
יוסי רובין:
למרות שאנחנו אומרים שההורים צריכים לשמור על הילדים, בכל-זאת יש דברים שאנחנו יכולים להגביר בהם את המודעות ותכף אני אגע בזה.
יוסי רובין:
בחו"ל יש מספר תקנים.
יוסי רובין:
בארצות-הברית יש אפילו ועדה שאחראית לתחזוקה של התקן, ועדה שמדי שנה יושבת ודואגת לחדש כל מיני נושאים בתקן.
יוסי רובין:
באירופה יש תקן די דומה.
יוסי רובין:
יש מספר גופים בחו"ל שדואגים לכל הנושא של בטיחות המוצר והם נוגעים גם בנושא של דרגנועים.
יוסי רובין:
יש גם את הנושא של חינוך בבתי-הספר.
יוסי רובין:
בחו"ל יש מודעות לנושא הזה יותר מאשר בישראל.
יוסי רובין:
את הדרגנועים לא מייצרים כאן אלא הם מיובאים וכמובן שהם נושאים מספר תקני בטיחות שמחייבים לפי התקנים.
יוסי רובין:
בארץ כמות הדרגנועים הולכת וגדלה מאחר ונפתחים קניונים רבים, ובדרך כלל הקניונים האלה מלווים בכמות נכבדה של דרגנועים.
יוסי רובין:
הקניונים בדרך כלל בנויים בצורה כזאת שבין הקומות, הנפילה יכולה להיות מקומה לקומה.
יוסי רובין:
החלל הגבוה והפתוח הוא באזור הדרגנועים והנושא הזה פתוח.
יוסי רובין:
בארץ תקן ישראלי לדרגנועים לא קיים ויש סיבות לכך.
יוסי רובין:
מאז המקרה אני מתכתב עם גורמים רבים והחלטתי להפיץ את החוברת שקיבלתם עכשיו.
יוסי רובין:
לפי משרד העבודה יש כוונה לשנות את פקודת הבטיחות בעבודה, אבל לא הצלחתי להבין מתי ומה כולל השינוי.
יוסי רובין:
לא ברור לי עדיין מה ההבדל בין שינוי פקודת בטיחות לבין תקן ישראלי.
יוסי רובין:
אם אפשר תמיד לשנות את פקודת הבטיחות, לדעתי לא היה צריך תקן ישראלי.
יוסי רובין:
לדעתי כדאי ללכת על תקן ישראלי.
יוסי רובין:
אני לא מומחה בתחום, אלא אני אזרח שאומר את הדברים שרואה בנסיבות המקרה שקרה לי.
יוסי רובין:
חובת בדיקה תקופתית לדרגנועים על-ידי בודק מוסמך של משרד העבודה לא קיימת היום.
יוסי רובין:
החברות עושות זאת באופן פרטי.
יוסי רובין:
אני לא אומר שהחברות לא דואגות לבטיחות, אבל היום החוק לא מחייב בדיקה תקופתית על-ידי משרד ממשלתי.
יוסי רובין:
אני אראה לכם דוגמאות בקשר לסביבת הדרגנוע.
יוסי רובין:
כל הקטע החשוף הזה שבני עלה עליו הוא פשוט חשוף.
יוסי רובין:
מרווח בין דרגנועים, יש קניונים שהמרווח ביניהם הוא עשרה סנטימטר ויש קניונים שהוא 1.10 מטר.
יוסי רובין:
אחידות באמצעי הבטיחות בדרגנועים היא פונקציה של גיל הדרגנוע.
יוסי רובין:
לפני עשר שנים לא היו דרישות של אמצעי בטיחות בדרגנועים כפי שקיימות היום.
יוסי רובין:
אני לא יודע מי דואג שיהיה איזשהו סטנדרט באמצעי בטיחות בדרגנועים ישנים כחדשים.
יוסי רובין:
נושא של בטיחות הציבור, וכאן אני נוגע בנושא שהוא לא רק מדרגות נעות, בהיבט של תאונות שהן לא תאונות עבודה, לא הצלחתי למצוא אף גוף.
יוסי רובין:
מטפלים יפה מאוד בתאונות עבודה במסגרת המוסד לבטיחות וגהות, מטפלים יפה מאוד בתאונות דרכים, אבל בנושא תאונות שקורות בבית לא הצלחתי למצוא אף גוף מטפל.
יוסי רובין:
אין סטטיסטיקות בנושא תאונות ביתיות.
יוסי רובין:
המודעות בציבור לתאונות ביתיות נמוכה.
יוסי רובין:
יש לי כאן מכתב מהמוסד לבטיחות וגהות שהוא נותן הערכה זהירה שבתאונות ביתיות יש קרוב ל600- הרוגים בשנה.
יוסי רובין:
בתאונות דרכים גם כן יש סדר גודל כזה של הרוגים.
יוסי רובין:
אני לא שומע בתקשורת את אותם הדברים שמשמיעים לגבי תאונות דרכים ואני חושב שכדאי לטפל בזה במישור קצת יותר עמוק.
יוסי רובין:
הפתרונות שאני מציע ביחס לדרגנועים הם להוסיף כיסוי, יכול להיות בצורה שקופה, על כל האזור הזה וזה ימנע הישענות של ילד בקטע הזה שהוא קטע חשוף ומאוד מסוכן.
יוסי רובין:
אם ילד נשען כאן בקומה שלישית, הוא צונח שלוש קומות כלפי מטה.
יוסי רובין:
לבן שלי היה נס, הוא נחת ונבלם בקומה השנייה וזה מה שהציל אותו.
יוסי רובין:
אם זה היה קורה בקומה השלישית, נחיתה עם הראש למטה, אני לא רוצה לחשוב מה היה.
יוסי רובין:
כאן אתם רואים דוגמה למרווח בין דרגנועים.
יוסי רובין:
המרווח הזה כנראה לא מקובל בחוק כי כל אחד עושה לפי ראות עיניו מבחינת התכנון.
יוסי רובין:
יש כאן תמונה שמראה שבעצם כאן חסמו את המרווח וכך מונעים נפילה כלפי מטה.
יוסי רובין:
עוד אמצעי בטיחות שגיליתי באחד הקניונים.
יוסי רובין:
ילדים נוהגים להיתלות בקומה ראשונה על הפס השחור הזה שעולה מחוץ לדרגנוע ומתחילים לעלות, אבל באיזשהו שלב הם מגלים שהם עלו יותר מדי גבוה ואז הם נוחתים כלפי מטה.
יוסי רובין:
ההתקן הזה אמור לעצור אותם ולבלום אותם.
יוסי רובין:
את זה ראיתי בקניון אחד.
יוסי רובין:
אני מניח שזה קיים בעוד קניונים, אבל ברובם הוא לא קיים.
יוסי רובין:
זה הנושא שרציתי להציג.
יוסי רובין:
לפני שהכנתי את החוברת פניתי לגופים רבים, ואפשר לראות כאן את כמות הפניות, אבל כל גוף היפנה אותי לגורם אחר ונראה לי שלא כל כך ברור למי צריך לפנות במצב כזה.
יוסי רובין:
בנוסף לחוברת יש לנו סרט קצר בן שלוש דקות שאני מבקש להציגו.
יוסי רובין:
המטרה לשמה אני פועל היא לשם הקטנת התאונות.
יוסי רובין:
רוב הנפגעים בתאונות האלה הם ילדים.
יוסי רובין:
אם נוכל לעשות מעשה ולתקן את המצב עד כמה שאפשר, זה יעזור לכולנו.
יוסי רובין:
אני מקווה שלאף אחד לא יקרה המקרה שקרה לי.
סיגל שהב:
מה שראינו כאן
סיגל שהב:
בסרט זה גם מודעות, גם חינוך, אבל גם אמצעי בטיחות פשוטים שיכולים לפתור את הבעיה.
סיגל שהב:
יש כאן תחום שנופל בין הכיסאות ובאמת לא מטופל על-ידי אף אחד.
סיגל שהב:
מבחינה משפטית, כשבעל קניון בוחר לשים כזה דבר בתוך הקניון שלו, יש עליו איזושהי חובה.
סיגל שהב:
כמו שלכל בעל בית יש אחריות על תאונות שקורות בגדר ארבע הקירות שלו, אותו הדבר חל גם כאן.
סיגל שהב:
אני חושבת שצריך להיות תיאום בין מי שמפעיל את הקניונים האלה לבין בעלי הקניונים שחבל שהם לא נמצאים כאן, כדי שבאמת נבין על מי האחריות ואיך צריך להיות השילוב ביניהם כשהם מחליטים לשים דרגנוע כזה בקניון כלשהו.
סיגל שהב:
זה אמור לגבי כל דרגנוע בכל מקום ציבורי, אבל אנחנו רואים שיש לזה צמיחה בקניונים.
סיגל שהב:
כדאי להתחיל משם ואז להגיע לכל מקום אחר בו מציבים דרגנוע.
סיגל שהב:
אני אומרת שזה צריך להיות טיפול משותף של בעל המקום והחברות המפעילות.
אמנון כהן:
הייתי מבקש לקבל את ההתייחסות שלכם להצעות שהציע יוסי בנוגע לבטיחות, ומה אתם מתכננים מההיבט שלכם.
אמנון כהן:
האם ידוע בכלל כמה תאונות קורות בדרגנועים?
אמנון כהן:
אם כן, מה הן סוגי הפגיעות בארץ?
אמנון כהן:
בחו"ל נערכים סקרים, אבל בארץ לא.
אמנון כהן:
גם אם הנפגעים מגיעים לבית-חולים, לא תמיד הם כותבים שזה מדרגנועים כי כנראה זה לא מעניין אותם, כך שאנחנו לא יכולים לדעת כמה נפגעים יש עקב נפילה או פגיעה מדרגנוע.
אמנון כהן:
אם קרו מקרים כפי שקרה לבנו של יוסי, האם הופקו לקחים?
אמנון כהן:
האם החברות מעבירות מידע מחברה אחת לשנייה כשבתוכה הפקת לקחים למקרים שקורים, והאם יש איזשהו גוף שמרכז את הנושא הזה?
אמנון כהן:
האם יש גוף שמפקח על פעילות הדרגנועים, על איכות העבודה, האם התקן שמתאים בארצות אחרות מתאים לתקן בארץ או לא?
אמנון כהן:
כשמתקינים את הדרגנוע, האם מישהו בא לבדוק האם זה בטיחותי או לא?
אמנון כהן:
האם, כמו במעליות, כל חצי שנה יש בדיקה של משרד העבודה והרווחה?
אמנון כהן:
אני מבקש לדעת מי הוא הגוף האחראי שמטפל בנושא זה.
אמנון כהן:
הייתי מבקש לקבל את התייחסות מכון התקנים שיאמר לנו אם יש אישור מכון התקנים או אין, האם יש לנו תקן בטיחות לדרגנועים, ואם אין, האם מאמצים את תקן המדינות בחו"ל?
אמנון כהן:
ממשרד התעשייה והמסחר הייתי מבקש לדעת האם יש הוראות בטיחות כפי שקיימות לגבי נושאים שונים אחרים.
אמנון כהן:
הייתי רוצה לשמוע קודם את נציגי החברות.
אמנון כהן:
אתם מייבאים את הדרגנועים?
סטיב רובין:
כמו שאמר יוסי רובין, הדרגנועים שמגיעים לארץ – מכל החברות, הן משינדלר, הן מטיסן, הן מאוטיס – כולם בלי יוצא מן הכלל בעלי תקן בארץ ובחו"ל והתקן הזה הוא חמור ביותר.
סטיב רובין:
החברות האלה בחלקן גם מייצרות רכבות ומערכות מהסוג הזה שנדרשות מבחינת בטיחות.
סטיב רובין:
בדרגנועים הנושא למעשה הוא בעיקר מצד המשתמשים.
סטיב רובין:
מדברים כאן על תאונות, ואני לא מכיר תאונות של כשל.
סטיב רובין:
אולי פיטר מגנוס יתקן אותי.
סטיב רובין:
אנחנו מכירים תאונות בדיוק מהסוג שיוסי רובין חווה והנושא הזה הוא נושא של התנהגות.
סטיב רובין:
אם אנחנו בצד של ההתנהגות נדריך את המבוגרים, מספר התאונות ישאף לאפס.
סטיב רובין:
הדרגנוע הוא כלי בטיחותי ממדרגה ראשונה.