GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הרברט זינגר:
בקרוב תתקיים פגישה בין משרד התעשייה, משרד הבריאות וארגוני הצרכנים וזאת כדי להכין כתב אישום נגד היצרנים שחרגו בנושא הזה.
רוני עוזרי:
יש לך כאן עמדה שאתה מכשיר את הבשר, אז יש לך כאן מראש מים.
רוני עוזרי:
כל אחוז קטן שאתה מוסיף לבשר הגולמי ואתה מוכר אותו אחר-כך כבשר גולמי, זאת הטעיה של הצרכנים.
רוני עוזרי:
לגבי מוצרים מעובדים.
רוני עוזרי:
יש מוצרים מעובדים, בלי שום ספק, ללא מים אי-אפשר לעבד אותם.
רוני עוזרי:
אז יש קרח, יש מים, ואני מדבר על מוצרים מעובדים.
רוני עוזרי:
אם אנחנו הולכים למוצרים מעובדים תרמית או מוצרים מיוחדים שצריך להוסיף מים, ויש כאלה, ומי שקצת מתמצא בטכנולוגיה של בשר ומזון יודע שחייבים בדבר הזה במוצרים מסוימים, אבל זה בשום אופן לא אותו בשר, אותו נתח בשר שאני בא לסופרמרקט ואני רואה אותו עומד בצורה כזאת, עטוף בצורה יפה ואני יודע שמתוכו ארבעים-חמישים אחוז מים.
תמר פינקוס:
בדיוק בגלל הסיבה הזאת התכנסו לפני שבועיים במשרד המשפטים כדי לנסות למצוא פתרון.
תמר פינקוס:
הבעיה של הטעיית הצרכנים היא כבר במדרג השני.
תמר פינקוס:
הרי לא הצרכן יכול לבוא אלינו ולהתלונן ולהגיד שסידרו אותו משום שהוא נטול כלים לבדוק האם באמת יש שם אחוז מים יותר גדול או לא.
תמר פינקוס:
מי שצריך לבוא ולהתלונן, וזה מקובל, וכך הוחלט שייעשה, יבוא משרד הבריאות אלינו ויאמר: ראו, בדקנו את אלה ואת אלה, יש להם כבר חמש פעמים קנסות מינהליים או שש פעמים או שבע פעמים, אנחנו רוצים לעלות מדרג וכי בנוסף לקנסות זאת תהיה גם הטעיה.
תמר פינקוס:
הטעיה זה כתב אישום במסגרת חוק הגנת הצרכן ולא קנס מינהלי.
תמר פינקוס:
לשמחתי הרבה, אנחנו מקווים שתוך שבועיים יסתיים הדיון בוועדת הכלכלה על תיקונים בחוק הגנת הצרכן על ענישה.
תמר פינקוס:
ענישה בעבירות כאלה, אם יעבור התיקון, זה מה שייקרא הטעיה בנסיבות מחמירות והקנס שם יגיע עד מיליון וחצי.
תמר פינקוס:
זה הבדל כשבאים עם כתב אישום לבית-שמפט שהקנס עליו הוא שנה מאסר או 19,600 שזה היום, או אם באים לבית-משפט בעבירה הוא מיליון וחצי או שנתיים מאסר.
תמר פינקוס:
שתינו כל כך הרבה מים ואני חושבת שכדאי לנו לחכות את השבועיים האלה.
תמר פינקוס:
כשאנחנו באים לבית-משפט בעבירות כאלה, לבוא עם משהו שיש לו גם משקל ענישתי.
תמר פינקוס:
בית-משפט מגיב אחרת כשהעונש הוא אחר.
תמר פינקוס:
כתב האישום לא יוכל להיות אם הוועדה תצפה שכתב האישום יהיה מיד אחרי התיקון.
תמר פינקוס:
זה לא יוכל להיות כך ואני אומר לאדוני מדוע.
תמר פינקוס:
משום שהבדיקות האלה, כמו שאדוני מבין, הן לא בדיקות קלות.
תמר פינקוס:
אנחנו גם לא נוכל לבוא עם בדיקות ישנות כי כאשר משתנה העונש העבירה צריכה להיעשות אחרי השינוי החקיקתי.
תמר פינקוס:
זה לא יחול על עבירה שהייתה בתקופה שהעונש היה קטן יותר.
תמר פינקוס:
אני מבטיחה שבהתכנסות של משרד המשפטים, של משרד התמ"ס, ושל משרדי הבריאות והחקלאות יבוא לציון גואל ואני מקווה שנאכל בשר טוב.
אמנון כהן:
אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא.
אמנון כהן:
אני אכתוב לראש-הממשלה על-מנת לזרז הקמת רשות ממלכתית שתעסוק בענייני צרכנות.
אמנון כהן:
הרעיון הוא שיהיה משרד ממשלתי אחד שיאגם את כל הגופים האלה.
אמנון כהן:
לגבי הבדיקות שעושים הגופים, בקשת הוועדה היא שיצורף נציג היצרן – המנכ"ל או הרופא – ואז למעשה אני חושב שהכל יבוא על מקומו.
אמנון כהן:
נכון שלא תוכל לבדוק שנית, אבל הנציג שלך יהיה בפנים ואם יהיו לו הערות, הוא יוכל להעיר אותן מיד במקום.
אמנון כהן:
אני אזום הצעת חוק פרטית בנושא של איסור הזרקת מים בבשר המעובד.
אמנון כהן:
חברי, חבר הכנסת דהאמשה, יהיה שותף להצעת החוק הזאת.
אמנון כהן:
כמובן שבהצעת החוק הזאת ניקח את כל ההיבטים ואולי לוועדה נצרף את נציגי היצרנים על-מנת שניקח בחשבון גם את ההיבט שלהם.
אמנון כהן:
הכוונה היא שלא תהיה בכלל הזרקת מים בבשר.
אמנון כהן:
ניקח בחשבון את כל ההשלכות שמסביב.
אמנון כהן:
אם זה ייקר את עלות הבשר באחוז מסוים, אני חושב שטוב שהצרכן ידע שהוא קונה אתה מוצר הזה ללא מים והוא יעשה את החשבון שלו.
אמנון כהן:
היום הוא קונה קילו בשר אבל בסופו של דבר נשארים לו 400 גרם.
אמנון כהן:
אם הוא יקנה במחיר קצת יותר יקר אבל יקבל חצי קילו, אני חושב שזה כדאי לו.
אמנון כהן:
בסופו של דבר זה יהיה יותר זול ואני חושב שזה אמור גם לגבי היצרנים.
אמנון כהן:
ברגע שכולם לא יזריקו מים, השווקים שלכם יסתדרו עם זה.
אמנון כהן:
לא יהיה מצב שבו אחד מזריק ואחד לא מזריק כי אף אחד לא יזריק.
אמנון כהן:
לא תהיה פה איפה ואיפה.
אמנון כהן:
נושא הנקניקים הוא נושא אחר, שם כן מותר להזריק מים, ולכן מי שמייצר נקניק, יש תקנה אחרת בנושא הזה.
גדעון ציפורי:
נטען כאן מפעם לפעם כאילו הצרכן רוצה את זה ואני רוצה לשאול מי ערך בדיקה כזאת.
אמנון כהן:
אנחנו מקדמים בברכה את תלמידי כיתה י"ב מבית-הספר גבעת גונן בירושלים.
אמנון כהן:
הוועדה הזו כונסה בצורה מאוד מעניינת.
אמנון כהן:
ישבו בביתי חברים של בני שהם כולם בגילאי 18-17.5 ולומדים נהיגה.
אמנון כהן:
כל אחד התחיל לדבר על לימודי הנהיגה ודובר שמעבר לתשלום שהם משלמים עבור שעות לימוד הנהיגה, הם משלמים איזשהו סכום נוסף כאשר אחד אמר שזה בשביל ארגון מורי הנהיגה, השני אמר שזה כדי להכניס אותך למחשב, השלישי אמר כדי לתת לך ספר וכולי.
אמנון כהן:
היה אחד שאמר שהוא עשה את כל המבדקים, קיבל ספר, קיבל בדיקת עיניים ובתוך השעות האלה הוא לא שילם דבר.
אמנון כהן:
היה תמוה בעיני איך יכול להיות דבר כזה כאשר עבור שעות לימוד הנהיגה כולם משלמים סכום זהה.
אמנון כהן:
בנושא הזה ביקשתי את מנהלת הוועדה לבדוק אם יש פניות בנושא הזה, ואכן היא בדקה והסתבר שפנו אלינו בנושא.
אמנון כהן:
התברר שנעשה סקר בנושא הזה והייתי רוצה שמי שעשה את הסקר יציג את הדברים הרבה יותר במפורט.
אמנון כהן:
היינו רוצים לדעת מה מהות העניין כי אם מגיע, צריך לעשות את זה חוקי, ואם לא מגיע – אז למה גובים?
אמנון כהן:
אנחנו ניתן לכל הנוכחים לומר את דבריהם.
אמנון כהן:
אנחנו יושבים כאן כדי לעזור לכל הצדדים אבל שלא יהיה מצב שגובים מה שלא מגיע.
חני מונין:
התקשרנו באופן אנונימי לבתי-ספר ברחבי הארץ בהרבה ערים וחשפנו שתי תופעות עיקריות: האחת, מדובר בקרטל של בתי-ספר לנהיגה בערים מסוימות כאשר בערים מסוימות זה כולל את כל בתי-הספר וכל המורים לנהיגה שחברו יחד והחליטו על סכום מסוים שהם יגבו בנוסף לכסף שמשלמים עבור שעת נהיגה, עבור הטסט, עבור האגרה במשרד הרישוי לתיאוריה.
חני מונין:
הקרטל כשלעצמו נראה לנו לא חוקי ועל זה כבר הממונה על ההגבלים העסקיים יחליט, והכסף הזה שגובים, איך שמציגים אותו, תמוה ונראה לנו מאוד לא נכון.
חני מונין:
מציגים את זה כמו אגרה.
חני מונין:
חלק מבתי-הספר קראו לזה אגרת לימוד נהיגה.
חני מונין:
לתלמיד בן 17 שלא מבין יותר מדי בבירוקרטיה, גם בוגר, אגרה נשמע משהו ממשלתי, משהו מוסכם שכמו שמשלמים אגרה לתיאוריה, אז כך אולי משלמים את האגרה הזאת בנוסף.
חני מונין:
כשהתחלתי לחקור ולשאול מה זאת האגרה הזאת, התחילו לגמגם ולהגיד שזה כדי להיכנס לטסט.
חני מונין:
תלמיד ששומע דבר כזה, על אחת כמה וכמה מיד ישלם את הסכום, לפחות כך אני הייתי עושה.
חני מונין:
חלק אמרו שזה דמי רישום.
חני מונין:
שאלתי אם חייבים לשלם את האגרה, נאמר לי שכן, מי שרוצה ללמוד בבית-הספר שלנו, חייב.
חני מונין:
שאלתי מה זאת אומרת דמי רישום, אמרו לי שזה לארגון של מורי הנהיגה.
חני מונין:
באף מקום לא משלמים לארגונים, ובטח שלא התלמידים.
חני מונין:
כששאלתי אם יש אופציה אחרת, אמרו לי שככה זה, בכל בתי-הספר בעיר הזאת, ומדובר במספר ערים בארץ – גם גדולות וגם קטנות – משלמים.
חני מונין:
אנחנו בדקנו למשל ברחובות, שם כל בתי-הספר ללא יוצא מן הכלל גובים 120 שקלים בנוסף.
חני מונין:
באשדוד כל בתי-הספר ללא יוצא כלל , גם המורים לנהיגה הפרטיים, גובים 104 שקלים.
חני מונין:
בחיפה גובים 118 שקלים כשהבנתי שבחיפה יש כאלה ששייכים לארגון ויש כאלה שלא שייכים לארגון.
חני מונין:
תלמיד שנופל על בית-ספר כזה ש"שייך לארגון", הוא לא יודע שיש אופציה אחרת, אבל בערים אחרות כמו שאמרתי אין אופציה אחרת.
חני מונין:
גם אם הוא ילך לעיר סמוכה, סביר להניח שתהיה לו את אותה הבעיה.
חני מונין:
ביבנה גובים כסף נוסף, ברמלה, בלוד.
חני מונין:
כששאלתי, אמרו שנותנים ספר לימוד, נותנים בדיקות עיניים, שהם מלמדים חינם תיאוריה - קוראים לזה חינם אבל בעצם לוקחים על זה כסף.
חני מונין:
זה וולנטרי ולא כל ילד חייב לבוא, כי אם מישהו רוצה ללמוד לבד תיאוריה, הוא עדיין משלם את הסכום הזה, אם מישהו רוצה לקנות לבד ספר תיאוריה, יורידו לו אולי שלושים שקלים והוא עדיין יחויב בתשעים שקלים וזה עדיין סכום גבוה.
חני מונין:
למה שישלמו את הסכום הזה?
חני מונין:
אנחנו רואים שבערים אחרות לא דורשים את הכסף הזה, אז כנראה שהתכנסו מורי הנהיגה, בתי-הספר לנהיגה בערים והחליטו להוציא עוד קצת כסף.
חני מונין:
כך אנחנו רואים את הדברים.
מיכל כהן:
אני אומרת שוב שכל הפניות שלנו בנושא הזה לא נענו ואולי הוועדה תוכל לפנות פעם נוספת למי שצריך על-מנת להפסיק את התופעה הזאת שהיא בהחלט תופעה שלא מתקבלת על הדעת.
שלמה יוספברג:
יחד עם זה הארגון הארצי של מורי נהיגה בישראל לא המליץ ולא ממליץ על השירותים האלה.
שלמה יוספברג:
בתי-הספר לנהיגה הם גופים עצמאיים, גופים פרטיים.
שלמה יוספברג:
כאן ערבבו חלב ובשר ביחד.
שלמה יוספברג:
אנחנו רוצים להבהיר דבר אחד מאוד פשוט.
שלמה יוספברג:
יש לנו פה את חוק הפיקוח על השירותים והמצרכים כאשר בחוק הפיקוח בפירוש מצוין מה למורה נהיגה מותר מבחינת החוק לקבל.
שלמה יוספברג:
יש מחיר לשיעור נהיגה ויש מחיר מבחן נהיגה.
שלמה יוספברג:
עבור מבחן הנהיגה, מחיר מבחן הנהיגה נמצא תחת פיקוח לפי חוק שירותים ומצרכים.
שלמה יוספברג:
שיהיה ברור, אני כמעט משוכנע במאת האחוזים – אני לא יכול לומר במאה אחוז – שמורי הנהיגה עובדים בנושא הזה על-פי החוק.
שלמה יוספברג:
התלמידים לוקחים שיעור נהיגה לפני המבחן, הם לוקחים שיעור נהיגה אחד שהם מבצעים אותו פלוס המבחן עצמו שזה כמו שיעור כך שיוצא שני שיעורים.
שלמה יוספברג:
זה נכון שני שיעורים.
שלמה יוספברג:
כמה עלה לך שיעור נהיגה בירושלים?
שלמה יוספברג:
מה קרה בעיתונות.
שלמה יוספברג:
בני ברק עם המועצה המכובדת, שאני מאוד מכבד אותה, אבל אם רוצים באמת לדאוג לציבור, הם צריכים ללכת לכיוון אחר לגמרי.
שלמה יוספברג:
הם צריכים לתקוף את האוצר כי היום שר התחבורה עושה עבודה לטובת ציבור לומדי הנהיגה, עבודה אדירה בנושא של מבחני נהיגה כי אין מספיק בוחנים והם רבים מהבוקר עד הערב.
שלמה יוספברג:
אם המשרד ייתן עוד הצעה לאגף הצרכנות, שיעזרו אולי למשרד התחבורה להילחם מול האוצר.
שלמה יוספברג:
בית-הספר לנהיגה הוא גוף כלכלי.
שלמה יוספברג:
משרד התחבורה מחייב לפתוח בית-ספר כי בלי בית-ספר לנהיגה אותו מורה לא יכול לעבוד חופשי וזה בסדר גמור.
שלמה יוספברג:
לבית-ספר לנהיגה יש הוצאות.
שלמה יוספברג:
אני רוצה להגיד עוד דבר אחד מאוד חשוב.
שלמה יוספברג:
אין שום קשר וזיקה בין סל השירותים, פתיחת תיק, השירותים שהמורה מספק לתלמיד לבין מבחן הנהיגה.
שלמה יוספברג:
אלה שני דברים נפרדים.
יצחק קמחי:
אני לא יודע לגבי המחירים בפיקוח או לא בפיקוח, אבל כל אחד צריך לדעת שכשהוא הולך ומשלם משהו, צריך לדעת מה הוא צריך לשלם ולדעת את זה מראש.
יצחק קמחי:
כפי שנאמר, המחירים של הנהיגה אולי לא בפיקוח ואתה יכול לקחת על שיעור מאתיים שקל, עובדה שאתה לא עושה את זה כי התחרות לא מרשה לך לעשות את זה ואז אתה מוצא פתאום דרך אחרת לקחת כספים נוספים מאנשים ולגבות כסף נוסף.
יצחק קמחי:
זה לא שיעור נהיגה, זה לא בדיוק שירותים מוגדרים, זה לא בדיוק רישום במחשב, זה לא בדיוק הגשה לטסט, אבל זה תנאי שבלעדיו אתה לא יכול להמשיך הלאה.
יצחק קמחי:
להגיד שיש כאן איזשהו גילוי נאות לצרכנים, בוודאי שאין, ואני לא יודע אם אין פה הטעיה.
יצחק קמחי:
לא אחווה כרגע דעה כי לא בדקתי את הנושא לגופו.
יצחק קמחי:
דיברת קודם על כך שבתי-ספר לנהיגה צריכים להתקיים.
יצחק קמחי:
אני לא בא בטענות, בוודאי שהם צריכים להתקיים אבל ישנה כאן איזושהי עובדה מפתיעה.
יצחק קמחי:
לפי תוצאות הסקר, לפחות, רק 42 אחוזים גובים את זה, אז אותם יתרת 58 האחוזים לא מתקיימים?
יצחק קמחי:
הם לא גובים שום דבר?
יצחק קמחי:
נשמע לי די מפתיע.
יצחק קמחי:
כנראה שהם כן מצליחים להתקיים באיזושהי צורה ואני כרגע לא נכנס להסדרים בין בתי-הספר לנהיגה איך הם מעסיקים את מורי הנהיגה, האם הם פרילנסרים, עובדים שלהם, אין לי צל צלו של מושג.
יצחק קמחי:
אני לא יודע בדיוק מה הקשרים ביניהם ואני לא נכנס לזה.
יצחק קמחי:
אם הייתי חוקר, אולי הייתי יותר חכם והייתי יכול גם להגיב.
יצחק קמחי:
לדעתי כשתלמיד מתקשר עם מורה לנהיגה או עם בית-ספר לנהיגה, יש לו אדם אחד שהוא מתקשר אתו.
יצחק קמחי:
הוא צריך לדעת שהוא משלם לו כך וכך, זה מה שעולה לו ללמוד נהיגה וכך וכך עולה לו לגשת לטסט.
יצחק קמחי:
המחירים של הטסט קבועים בחוק וכאן אין ספק לאף אחד.
יצחק קמחי:
תכף נשמע מהמפקח במשרד התחבורה אולי הוא יאיר גם את עינינו בדיוק במה שקורה.
יצחק קמחי:
תשלומים שהם מהצד, אגרות מסוג זה או מס מסוג אחר, אני לא חושב שנאה לעשות זאת.
יצחק קמחי:
במיוחד עלו כאן
יצחק קמחי:
גם חשדות לעניין של קרטליזציה, ואולי בתחומים אחרים שמן הסתם רצוי באמת להפנות אותם לממונה על ההגבלים העסקיים.
יצחק קמחי:
זה לא שייך לי ישירות, אבל מן הסתם אולי מן הראוי שיבדקו את העניין אם זה אכן כך.
יצחק קמחי:
יש כאן איזושהי סיטואציה שלי עדיין לא ברורה עד תומה.
יצחק קמחי:
אני גם ניסיתי לברר עם חני ואולי נשמע גם את המפקח ואולי אמשיך אחר-כך את דבריי, אם יהיה לי מה להוסיף.
יצחק קמחי:
אני חושב שהתופעה כשלעצמה היא פשוט מעוותת כי היא לא הכרחית לקיום, זה כבר ברור לפחות מהמחיר ואפשר לחיות בלעדיה, וכל כולה איזשהו גלגול של קשרים בין המורה לבית-הספר לנהיגה.
עלויות עיקריות:
מה שאמר שלמה, זה נכון.
עלויות עיקריות:
מחיר שיעור הנהיגה הוא לא בפיקוח.
עלויות עיקריות:
אנחנו משאירים את זה לכוחות השוק ואנחנו שמחים שכך הדבר.
עלויות עיקריות:
שתהיה תחרות.
עלויות עיקריות:
כמו שאמר הממונה על הגנת הצרכן במשרד התעשייה והמסחר, אם רוצים לגבות מתלמיד יותר כסף, הוא רק צריך לדעת את זה מראש.
עלויות עיקריות:
זאת אומרת, חייבים ליידע אותו מראש שאצלי אתה משלם על שיעור ראשון מאתיים שקלים, על שיעור שני מאה שקלים וכולי.
עלויות עיקריות:
יכולים גם לגבות אלף שקלים על שיעור ואף אחד לא יכול להגיד להם כלום כי אין פיקוח, אבל צריך להודיע לו מראש.
עלויות עיקריות:
מאחר שהצו אומר שהוא צריך לגבות מחיר של שיעור אחרון של לפני המבחן, יכול שלמה להגיד שמחיר שיעור אחרון הוא 400 שקלים.
עלויות עיקריות:
אין בעיה, אבל צריכים להודיע לתלמיד מראש שזה המחיר ומדובר בשוק חופשי והתלמיד יכול לבחור איפה הוא רוצה ללמוד ואיפה הוא לא רוצה ללמוד.
עלויות עיקריות:
השירותים עליהם דיברתם בתחקיר שעשיתם, רובם נמצאים בתוך צו.
עלויות עיקריות:
בואי נאמר שמותר למורה נהיגה לגבות מחיר של שיעור ארבעים דקות אם הוא נתן את כל השירותים האלו שרשומים בתוך הצו.
עלויות עיקריות:
זאת אומרת, להזמין מבחן נהיגה, להביא את הרכב למבחן, לבוא עם הרכב, לבדוק את האגרות וכולי, אלה דברים שרשומים בצו כפי ששלמה הציג לכם אותו.
עלויות עיקריות:
עבור זה מותר לו לגבות מקסימום מחיר של שיעור אחד לפני המבחן.
עלויות עיקריות:
כמו שאמר שלמה ואני חייב לחזור על זה שוב.
עלויות עיקריות:
ארגון מורי הנהיגה פנה למנכ"ל משרד התחבורה הנוכחי וביקש ממנו לדון בנושא.
עלויות עיקריות:
מנכ"ל המשרד הקים ועדה שתגיש את המלצותיה בימים אלו למנכ"ל.
עלויות עיקריות:
מדובר בוועדה משותפת על-מנת לבחון את הסוגייה הזאת, האם יש מקום לגבות אגרה או אין מקום.
עלויות עיקריות:
הוועדה הזאת בודקת את המרכיבים של שיעור הנהיגה, של עלויות וכיוצא בזה, האם יש מקום בכלל לדון בנושא הזה.
עלויות עיקריות:
מקימים ועדה שתבדוק את כל הנושא הזה ותגיש המלצות.
עלויות עיקריות:
הוועדה הזאת בימים אלה סיימה את עבודתה.
שלמה יוספברג:
היות ומהתחלה לא נתנו שום הנחיה והיות שכל בית-ספר הוא גוף כלכלי עצמאי בפני עצמו, לא קיבלנו גם סמכויות.
שלמה יוספברג:
הרי סך הכל הגוף שלנו הוא גוף וולנטרי, יש רבים מבתי-הספר והארגונים שלא שייכים למסגרת שלנו.
שלמה יוספברג:
לא משלמים מסים וכולי.
שלמה יוספברג:
אני אומר שמה שאנחנו יכולים לעשות עוד פעם הוא להוציא הנחיה מפורשת שאסור למורי הנהיגה לגבות מעבר למה שכרוך במבחן עוד כסף.
שלמה יוספברג:
אם מורה נהיגה רוצה לקחת עבור שיעור נהיגה בשיעור הראשון מאתיים שקל או מאה שקלים, שירשום, ואני לא רוצה ליפול במסגרת ההגבלים העסקיים ולעשות הסדר כובל ולהגיד שייקחו מאה או מאתיים שקלים.
שלמה יוספברג:
כל מורה וכל בית-ספר יעשה את החשבון שלו, יראה מה העלויות שלו מבחינת התקרה, ההוצאות, והוא יקבע את המחיר שלו.
שלמה יוספברג:
אם בית-ספר מסוים רוצה לכתוב שאצלו בבית-הספר לנהיגה שיעור ראשון עולה מאתיים שקל מורכב מפתיחת תיק, דמי רישום, סל שירותים, זה עולה מאה שקלים ושיעור נהיגה עולה עוד מאה שקלים, סך הכל עבור שיעור ראשון מאתיים שקלים, אני יכול להגיד לו לא לכתוב ככה?
יואל אפשטיין:
אם אתה רוצה לגבות במהלך הלימודים מחיר שהוא יותר גבוה באחד השיעורים, אני חושב שהצרכן צריך לדעת מראש שהוא אמור לשלם את זה.
יואל אפשטיין:
אחרי שהוא למד אצלו עשרים וכמה שיעורים והוא לפני טסט, פתאום המורה מודיע לו שהשיעור עולה מאתיים שקלים.
יואל אפשטיין:
הוא צריך לדעת את זה מראש.
מיכל כהן:
אני חושבת אדוני היושב-ראש שהבעיה כאן היא באמת הבעיה של גילוי נאות.
מיכל כהן:
ראוי שהתלמיד שבא ללמוד שיעור נהיגה ואומרים לו שזה עולה איקס כסף או וי כסף, שידע בדיוק עבור מה הוא משלם.
מיכל כהן:
זו חובה שידעו בדיוק עבור מה הם משלמים ואז הם ילכו ויבדקו חמישה בתי-ספר ויחליטו מה הם רוצים לעשות.
מיכל כהן:
כשהציבור בא, שהוא יקבל דף ביד שיאמר לו שזה עולה ככה, זה עולה ככה וזה עולה ככה.
חני מונין:
אני אומרת שאין די בפרסום.
חני מונין:
אתה אומר שכבר פרסמתם בעבר, אבל התלמידים לא יודעים את זה.
חני מונין:
העיתון קיים יום אחד ולמחרת הוא כבר איננו.
חני מונין:
בעקבות התחקיר שלי כתב מהטלוויזיה צילם ותיעד בתי-ספר, מורים לנהיגה אומרים בפירוש שאנחנו גובים כך וכך כסף ולא רק אומרים את זה בעל-פה אלא גם כתוב להם בשער בית-הספר.
חני מונין:
יותר מזה?
חני מונין:
זאת לא הוכחה לבית-משפט?
חני מונין:
למה צריך לחכות שהתלמיד יגיע?
חני מונין:
הרי התלמיד בחיים לא יגיע לבית-המשפט להעיד.
יצחק קמחי:
יש לי הצעה אחת שאולי קצת תעזור לציבור.
יצחק קמחי:
אחד השלבים הראשונים שהתלמיד מקבל מידע – מידע אינטרסנטי – מבית-הספר לנהיגה, קשור למבחן התיאוריה.
יצחק קמחי:
האם אפשר אולי לבקש ממשרד התחבורה, במסגרת מבחן התיאוריה, כשאתה מסיים אותו או כשאתה משלם את האגרה עבור המבחן בתיאוריה, להודיע לתלמיד מה הם כל הדברים שהוא חייב על-פי החוק לעשות ולשלם.
יואל אפשטיין:
אחרי שהוא גמר את כל הלימוד המעשי.
יואל אפשטיין:
אין היום במדינת ישראל חוק חובה שאומר שלפני שהוא מתחיל לימוד מעשי, השלב הראשון שהוא חייב לעבור זה תיאוריה.
יואל אפשטיין:
הוא לא יכול לגשת למבחן המעשי אם הוא לא עמד במבחן התיאוריה.
יואל אפשטיין:
משרד התחבורה שוקל גם את העניין הזה, אבל כרגע זה המצב.
יואל אפשטיין:
משרד התחבורה עומד להוציא בסוף שנה זו ספר תיאוריה ששם יהיו כל החובות של התלמידים והזכויות של התלמידים וממנו הם ידעו את הדברים.
יואל אפשטיין:
הוצאנו מכרז ואני מקווה שבסוף השנה נכתוב את כל החובות ללימוד נהיגה.
אמנון כהן:
אני מסכם את הישיבה.
אמנון כהן:
תהיה פנייה לממונה על ההגבלים העסקיים כדי שיבדוק את כל התופעה הזאת, אם יש כאן קרטל, אם יש קרטל נקודתי של מספר ערים במקום מסוים, כי פה יש הטעיה מכוונת ומטעים את הציבור שמאוד זקוק לרשיון הנהיגה.
אמנון כהן:
אנחנו נפנה לשר התחבורה ולמנכ"ל משרד התחבורה.
אמנון כהן:
אנחנו מביעים מחאה על כך שועדה שהוקמה לצורך בדיקת הנושא הזה, לא צורפו אליה נציגי הצרכנים שלמעשה גם יכולים להגיע או לדבר מהפן של הצרכן.
אמנון כהן:
אנחנו נפנה לשר התחבורה בבקשה שייצא שילוט ומידע ברור על כל שיעור, אם זה שיעור ראשון או שיעור אחרון, שכל הסכומים יהיו ברורים בכל מקום ושלא יהיה שוק.
אמנון כהן:
הצרכן ידע מהיום שהוא מתחיל את הלימודים עד קבלת הרשיון כמה הוא צריך לשלם.
אמנון כהן:
תהיה פנייה אישית שלי לשר שיוציא לאלתר הנחיה להפסיק מיידית את כל גביית האגרות למיניהן וזאת עד שהוועדה תיתן את המלצותיה.
אמנון כהן:
אם הוועדה תגיע להבנה שכן מגיע, יקבלו.
אמנון כהן:
אבל עד אז תצא הנחיה שמדובר בגניבה.
אמנון כהן:
אנחנו מבקשים להוציא לאלתר להפסיק גביית סכומים נוספים על שיעורי הנהיגה והטסט.
אמנון כהן:
אני מודה לכל החברים שהגיעו לוועדה.
אמנון כהן:
אני מקווה שבסוף הצרכן יקבל את מה שמגיע לו, ואם ייצא שבסופו של דבר כן מגיע לכם כסף, אכן תקבלו אותו, אבל כרגע לפי מה שאנחנו שומעים, לא מגיע לכם.
אמנון כהן:
תשלום בעבור פינוי אשפה מהאולמות, וזאת על אף תשלום הארנונה על ידי בעליהם.
אמנון כהן:
לצורך זה אנחנו נקיים את הדיון.
אמנון כהן:
הבנתי לפי החומר שקראתי, שלא רק בעלי אולמות, אלא גם בעבור מבנים או בתי מלאכה שיש ברשויות מסויימות, גם צריכים לשלם - או נאלצים לשלם - תשלום נוסף בעבור פינוי האשפה.
אמנון כהן:
למעשה יש לנו חוק עזר עירוני שיכולה לחוקק כל עיר ועיר.
אמנון כהן:
יש לנו חוק ההסדרים במשק שמטר מעוקבעת המדינה, ולמעשה ניתנת הדרך איך לגבות את הארנונה; וכנראה שיש פה משהו שאחנו ממוסד, או איזו תקנה שיש לגביה פרצה בחוק שמאפשרת כן לרשויות מסויימות, שמחליטות למעשה להיעזר בזה ויכולות לגבות אגרה נוספת.
אמנון כהן:
השאלה אם זה מוצדק, והשאלה היא אם אין פה כפל מס, ואם יש פה איזו שהיא הוכחה שאנחנו נשמע אותה מהנציגים, שיש פה הוצאה נוספת, לא כמו בית משותף רגיל, או תושב רגיל - שמשלם בעבור פינוי האשפה, והוא זוכה לתאורה, והוא זוכה לפינוי האשפה, והוא זוכה למדרכות.
אמנון כהן:
האם פה יש אשפת יתר, שפה צריך לתת תגבור בפינוי, שאם מפנים אשפה בשכונות זה פעמיים בשבוע, ופה נאלצים ארבע פעמים ביום לפנות את האשפה?
אמנון כהן:
את זה נלמד היום בוועדה, ולאחר מכן כמובן אני אתן את הסיכום.
אמנון כהן:
למדתי מהשלטון המקומי שגם בתי המלאכה נאלצים לשלם , ואם כן - אולי נעזור גם להם במידה שיש פה איזה שהוא עניין לא תקני.
אמנון כהן:
אני חושב שמי שכתב את הבקשה, מר יהודה כהן - אני אתן ליושב ראש להסביר את העניין קצת, אנחנו נשמע, וכמובן שאחר כך אנחנו ניתן למשרדי הממשלה להתייחס.
חיים טל:
כידוע לכם, כל האנשים הנוגעים בדבר, שנטל הארנונה זה בעצם נטל ומס שאין גזירה כדוגמתם בכל מדינת ישראל.
חיים טל:
גם כשאני מסתכל על מס הכנסה, אני אומר מס הכנסה בא ואומר דבר כזה.
חיים טל:
הרווחת - שילמת.
חיים טל:
לא הרווחת - לא שילמת.
חיים טל:
לעומת המס הזה שנקרא ארנונה, שזה מס שרירותי שלוקחים אותו, ואמורים בעצם לקחת אותו בעבור שירותים מסויימים שאותה רשות אמורה לתת -קרי, תאורה, ניקיון מדרכות, פינוי אשפה, קצת חינוך וכדומה.
חיים טל:
אנחנו, למעט מיגזר אחד שמסוגל לעמוד בנטל הזה, קרי הבנקים, אף גוף במדינת ישראל אינו מסוגל לעמוד - ולא יוכל לעמוד בשנים הבאות - בנטל הארנונה.
חיים טל:
זה אומר, מה שקורה בשטח זה ככה: הרשויות שולחים חיובים, וחיובים מפה ועד להודעה חדשה, ואם ירצה היושב ראש אני אציג בפניו, ויש לו גם בתיק כמה חשבונות של ארנונה, היות שאנחנו אולמות ואנחנו משלמים לפי מטר רבוע, אז אצלנו נחשבת עלות הארנונה מהמטר הראשון עד המטר האחרון.
חיים טל:
אין התחשבות במחסנים, במעברים, בחדרי אשפה.
חיים טל:
אם זה בקטע האולם שלך, אם יש לך אלפיים מטרים רבועים - ואנחנו יודעים שאולי ממוצע זה מאלף מטרים רבועים ומעלה, אנחנו חייבים לשלם מהמטר הרבוע הראשון ועד המטר הרבוע האחרון.
אמנון כהן:
בגביית הארנונה עצמה.
אמנון כהן:
גביית הארנונה איננה בסמכות - את זה קבעה המדינה.
אמנון כהן:
גם אחד שיש לו נכס, דירה של שבעים מטר רבטעים, על כל מטר רבוע ראשון הוא משלם.
אמנון כהן:
יש כל מיני פרמטרים.
אמנון כהן:
אני מדבר על הגבייה הנוספת.
חיים טל:
פינוי האשפה תשלם לי.
חיים טל:
אזי זה נשמע לי אבסורד.
יהודה כהן:
מסתובב ברחבי הארץ, נפגש עם כל אחד מהחברים ושומע מהם לא מעט תלונות.
יהודה כהן:
אחת התלונות שהגיעה אליי זה העניין של פינוי האשפה, דהיינו מעבר לעניין הזה של הארנונה שבמסגרת החוק מחוייבים לשלם אותה לרשות המוניציפלית, ואין פשרות.
יהודה כהן:
הם נתקלים בשני דברים: א' רכישת המיתקן, הצפרדע או המיכל, זה הרכישה.
יהודה כהן:
מחוייבים בפינוי.
יהודה כהן:
בנוסף לזה הם מחוייבים בפינוי שומנים, ובנוסף לזה העניין של הביובים, שאלה עלויות גבוהות שהעירייה גובה מעבר.
יהודה כהן:
זאת אומרת אם האולם צורך מטר מעוקב מים, מחייבים אותו במטר מעוקב מים ישיר שהוא משתמש בזה לשתייה, לאוכל ולכל מיני דברים.
יהודה כהן:
מטר מעוקב המים שהוא מקבל, שהוא מושך, שהוא צורך, אינו אותו הדבר אם הוא מוריד אותו לביוב, ואין מיתאם בין הדברים.
יהודה כהן:
במקרים הגרועים ביותר זה בגני האירועים, ששם זה להשקיית הגינות, ואז פתאום אתה מגלה ששבעים אחוז הוא צריך להשקיית הגינה, שלושים אחוז הוא משתמש לשימוש שלו, ועשרה אחוז אולי מחזיר את זה לביוב, אבל מחזירים אותו על מאה אחוז מצריכת המטר מעוקבים מים.
יהודה כהן:
אנחנו נתקלים בעניין הזה של חוק העזר העירוני שמאפשר זאת לרשויות המקומיות; אבל צריך לבדוק את העניין טוב בדברים האלו.
יהודה כהן:
חוק העזר העירוני שניתן לרשויות המקומיות ניתן להם במקרים מסויימים במקום שאין להם העניין של הארנונה.
יהודה כהן:
קרי, משרדי ממשלה אולי פטורים מארנונה, ואז אומרים לאותו מבנה, אם אתה כבר פטור מארנונה, לפחות את הזבל שלך תפנה.
יהודה כהן:
אבל אנחנו איננו משרדי ממשלה.
יהודה כהן:
זאת אומרת - אנחנו משלמים ארנונה, ויש תמורה בעד האגרה.
יהודה כהן:
לצערנו אין לנו תמורה בעבור האגרה.
יהודה כהן:
אנחנו מוענשים, ותראה מה קורה פה.
יהודה כהן:
הדבר הזה גורם: א' לבריחת עסקים מהערים הגדולות או ממרכזי הערים.
יהודה כהן:
נהנה ממים חקלאיים, הוא נהנה מאי מיסוי, מאי גבייה.
יהודה כהן:
הבריכה בקיבוץ – אין גובים כסף, והיא מתמודדת איתנו בתחרות, ואז יש לי הבעיה הזאת.
יהודה כהן:
לכן באיזה מקום נוצר פה דבר שהעירייה גובה את שלה ומוסיפה עליך נטל מסויים; אתה מתחיל בדבר הזה, שנוצר מאיזה שהוא תהליך מתמשך.
יהודה כהן:
מה קרה?
יהודה כהן:
היו ימים טובים לאולמות.
יהודה כהן:
היו ימים של עדנה.
יהודה כהן:
לסייע לעיריות, ואז הם ספגו במקרים מסויימים, ובמקרים מסויימים ציינו את זה בפסקי דין, שזה נספג איך שהוא.
יהודה כהן:
אבל באיזה מקום התהליך הזה הולך ומכרסם.
יהודה כהן:
זאת אומרת כל יום מוסיפים עליך נטל.
יהודה כהן:
לחודש עד ארבעת אלפים שקל לחודש.
יהודה כהן:
אומרת שאתה חמישים אחוז מהמבנה.
יהודה כהן:
ביררתי לאותו מבנה, לקומה השניה עוד חמישים אחוז, לקומה השלישית עוד חמישים אחוז.
יהודה כהן:
היא גבתה מאתיים אחוז.
קריאה:
שאתה מקבל?
יהודה כהן:
קטן בכל המבנה, היא גובה ממנו חמישים אחוז בעבור פינוי האשפה של כל המבנה.
יהודה כהן:
ארנונה זה בנפרד.
יהודה כהן:
חמישים אחוז.
אמנון כהן:
גודל?
אמנון כהן:
מטר?
קריאה:
מטר רבוע?
חיים טל:
חושב שזה הולך לפי מפתח של אותו מקום.
חיים טל:
שלושה בעלי עסקים באותו בניין, וכל אחד לקח את האגרה לפינוי - לדוגמה חמש מאות שקלים בעבור מיכל, כי אז לדוגמה האולם משלם מאתיים שקלים, בית הקפה משלם מאה שקלים, והמסעדה משלמת מאה שקלים, וכך הלאה.
חיים טל:
זה המפתח בקטע הזה.
קריאה:
בין בעלי העסקים.
אמיר נוי:
בעבור כל פינוי של מטר מעוקב מים שאנחנו צורכים, אלא אנחנו מגלים - וטוב שיש עיתונות לטובת העניין הזה - אנחנו מגלים שאנחנו משלמים בגלל שאנחנו עסק, ולמרות שאנחנו שואבים את המים שלנו מרשת חקלאית, ומשתמשים בהם כביכול לצורך חקלאות.
אמיר נוי:
אני משתמש בהם להשקות, לפחות חלק נרחב מצריכת המים שלי משמשת להשקיית גן.
אמיר נוי:
שרנסקי ביקש להעלות את התעריף של המים משקל ושישים במספר אחוזים.
אמיר נוי:
בעצמי.
אמנון כהן:
פעם לפינוי שומנים.
אמנון כהן:
כמה אתה משלם?
אמנון כהן:
איך זה נמדד?
אמיר נוי:
משאית באה ושואבת.
אמיר נוי:
כל חודש אני שואב בערך בין עשר לשתים-עשרה משאיות, זאת אומרת שזו בערך עלות של שלושת אלפים שקלים חדשים בחודש רק על פינוי שומנים.
יהודה כהן:
פה עניין שקצת גובל באי צדק משווע, ואני נזהר מלהשתמש במילה פלילי.
יהודה כהן:
איגוד ערים מתחבר עם חברת שפד"ן – שפכי דן - בראשון לציון.
יהודה כהן:
הם מחייבים אותנו לפנות את השומנים לשפד"ן.
יהודה כהן:
זאת אומרת עלות כל מטר מעוקב שפיכה לשפד"ן עולה מאה ושישים שקל.
יהודה כהן:
דהיינו אילצו אותנו בצורה קצת לא הוגנת - אין לי פה המסמך, ואני מוכן להציג ליושב ראש -מאיגוד ערים בתל-אביב משתף יד עם העירייה.