GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ויצמן שירי: תעזוב אותי, בחייך, אתה יושב ראש הקואליציה שלי.
ויצמן שירי: יש פה יושב ראש ישיבה.
מאיר שטרית: כאשר נעשות הצעות חוק שאין להן כיסוי תקציבי – המצב בעולם, אגב - - -
זאב בוים: - - הדאגה שלך.
זאב בוים: אני לא חייב לך שום דבר.
ויצמן שירי: אני חייב לך?
ויצמן שירי: אל תעמיד את זה למבחן, לא כדאי לך.
יוסי כץ: חבר הכנסת בוים, אני מבקש.
זאב בוים: אפשר להציע לך משהו שיסתום את הפה שלך?
אפי אושעיה: שירי בדרך כלל מפריע חמש דקות.
אפי אושעיה: היום זה חצי שעה.
יוסי כץ: שר המשפטים, סיכום.
מאיר שטרית: המצב בעולם הוא שחברי פרלמנט הם בדרך כלל הגוף שמגביל את הממשלה בהוצאות שלה.
מאיר שטרית: אצלנו התהפכו הגלגלים.
מאיר שטרית: חברי הכנסת הם הגורמים המרכזיים לנסות לגרום להוצאות יותר גדולות של הממשלה.
מאיר שטרית: אם לא תהיה זהירות והקפדה על העניין התקציבי, מה שקורה בסופו של דבר – כנראה כמו שקרה בחלק מהמדינות – לא יהיה שום ערך לחוקים.
מאיר שטרית: כמו שקרה להצעות לסדר, ככה יקרה לחוקים.
אפי אושעיה: החוק שלך לגבי לימודים.
מאיר שטרית: אם ממשיכים בקו הזה, בסופו של דבר גם הצעות החוק יהפכו להיות אפס ועוברות בטל.
מאיר שטרית: לכן, אני מציע, רבותי, אם אנחנו רוצים לשפר את מעמד הכנסת, זה מחייב את כולנו לעשות הידוק חגורה מבחינת מספר החוקים, מבחינת הרצינות של ההתייחסות אליהם, מבחינת המאבק האמיתי על החוקים.
מאיר שטרית: כמי שמחוקק בכנסת הרבה מאד שנים וחוקים רציניים, לא חוק של שורה אחת – חוק יום חינוך ארוך, טלוויזיה בכבלים, אני יכול להביא דוגמאות – אני הכנתי את החוקים האלה לפעמים 12 שנה בשביל להעביר חוק.
מאיר שטרית: ונפל עשר פעמים על ידי ממשלה.
מאיר שטרית: אבל שכנעתי בסוף.
אפי אושעיה: תבטיח לנו 12 שנה בכנסת ואנחנו נלך על הבסיס הזה.
מאיר שטרית: אני חושב שהגיע הזמן לעשות בנושא הזה סדר.
מאיר שטרית: אני מודה ליושב ראש הוועדה.
נחמה רונן: גם שהממשלה תעשה סדר.
יוסי כץ: תודה רבה לרעיונות המקוריים של שר המשפטים, הם באמת שווים התייחסות.
המתאם דני נווה: רק כמה הערות קצרות לדברי שר המשפטים ויושב ראש הכנסת.
אמנון כהן: לא, זה גורף מדי.
המתאם דני נווה: אני לא אומר בכל המקרים, אני אומר:
המתאם דני נווה: בהרבה מאד מקרים זה המצב.
המתאם דני נווה: לכן אני חושב שגם לטובת היכולת של העברת חקיקה בכנסת והתייחסות יותר רצינית מצד הממשלה לחקיקה פרטית, הדבר הנכון ביותר זה מה שהציע כאן שר המשפטים: לקבוע מגבלה על מספר הצעות החוק הפרטיות שאפשר להניח.
אברהם בורג: לא אכפת לי, אבל זה או-או.
המתאם דני נווה: זה או-או.
המתאם דני נווה: בהחלט.
המתאם דני נווה: אני חושב שזה יותר הגיוני.
המתאם דני נווה: כל חבר כנסת שמניח הצעת חוק באמת יחשוב שהוא הולך להעביר את הצעת החוק הזאת, כהצעת חוק ולא כאיזושהי הצעה לסדר או ככותרת.
המתאם דני נווה: כל אחד יחשוב מהן עשר ההצעות הכי חשובות לו ובאמת ובתמים הוא רוצה להעבירן כהצעות חוק פרטיות.
המתאם דני נווה: ממילא, ברגע שהמספר יהיה מצומצם, סביר והגיוני, גם ועדת שרים לחקיקה תוכל להתייחס ביתר רצינות להצעות חוק פרטיות, כי היא לא תוצף בכמות אדירה שאי אפשר להתייחס אליה באופן רציני.
המתאם דני נווה: אני חושב שבסופו של דבר התוצאה, גם מבחינת חברי הכנסת, תהיה טובה יותר.
המתאם דני נווה: אני מאמין שבסופו של דבר בשיטה הזאת, שלכאורה מגבילה, תהיה תוצאה שתאפשר לחברי כנסת להעביר יותר הצעות חוק מאשר בשיטה הנוכחית.
יוסי כץ: נרשמו מספר חברי כנסת.
יוסי כץ: מה שאני מבקש, לנסות להגביל כל אחד את עצמו בשתי דקות, לא יותר.
יוסי כץ: חבר הכנסת יהלום, אחרי זה חבר הכנסת משעני.
שאול יהלום: אדוני היושב ראש, אדוני היושב ראש, שרים.
שאול יהלום: הדבר השני, אני בא ואומר: מי שרוצה – והממשלה, אני מבין את האינטרסים שלה, אבל מישהו כאן אמר הפרדת רשויות ולכן אני מתפלא על שני יושבי הראש שלנו.
שאול יהלום: אני חושב שהדבר הכי גרוע שיכול להיות לפרלמנט זו הגבלת הדברים האמיתיים שהוא חייב לעשות.
שאול יהלום: והדברים האמיתיים ביותר זו חקיקה.
שאול יהלום: אז אינני יודע.
שאול יהלום: לפעמים יכול להיות מצב שאני מעביר את המכסה ויש עוד שלוש הצעות שהממשלה מסכימה להן – שאני לא מקבל את זה שצריך להכניס אותן למכסה – אז איך אתה יכול להגביל את זה?
מרדכי משעני: זו שאלה אחרת.
שאול יהלום: מה שנוצר כאן זה מצב שהממשלה – וזו הבעיה שלכם, של הממשלה – יש לה בעיה תקציבית.
שאול יהלום: עזבו את עבודת הכנסת.
שאול יהלום: לזה נמצא פתרון.
שאול יהלום: מצאו לזה פתרון של שבועיים ומי שבאמת מגיש את זה – אז דנים בעניין ואם זה משוכפל אז הדיון הוא מאד קצר בכל פורום כי רואים שזו הצעה זהה, אלא על ההצעה הראשונה אפשר לדון ולכן קבעתם את העניין הזה של השבועיים, כדי שוועדת שרים לחקיקה לא דנה בעניין לפני שבאמת הוא הופך רציני.
שאול יהלום: העניין הזה נפתר.
שאול יהלום: לא צריך אלף פעמים להעלות אותו שוב ושוב אחרי שהוא נפתר.
שאול יהלום: לכן אני מציע, באמת, כפי שאמר כאן שר המשפטים: הדיון הזה מתקיים אחת לכמה חודשים בכל כנסת, תמיד הוא נופל.
שאול יהלום: אם הוא יבוא למליאה כפי שבא חוק ההסדרים, הוא ייפול.
שאול יהלום: בתקנון והצבעה סופית הוא ייפול, לכן אני מציע להוריד את זה.
אפי אושעיה: שאול, למה זה רע?
שאול יהלום: תראה, הם רוצים להגביל.
שאול יהלום: אם אתה מצטרף – למה לא?
שאול יהלום: ברגע שרואים שיש רוב - - -
אפי אושעיה: תגיד לי למה זה רע?
שאול יהלום: הם באים ואומרים שאם אני מחוקק חוק ואני מצליח להחתים את כולכם, אז זה כבר נחשב למכסה.
יוסי כץ: סליחה, בלי דו שיח.
יוסי כץ: חבר הכנסת יהלום, משפט אחרון.
שאול יהלום: לכן אני פונה ומבקש: לא יצא כלום מהדיון הזה.
שאול יהלום: חבל על הזמן שלנו.
שאול יהלום: בזמן הזה יכולנו לחבר עוד כמה הצעות חוק.
שאול יהלום: אני אומר לכם: בואו נרד מהעניין.
יוסי כץ: רבותי, נמצאים אתנו חניכים של המכללה לביטחון לאומי ואני מברך אותם.
יוסי כץ: רק עכשיו מסרו לי על כך.
יוסי כץ: תראו, אני חסיד החקיקה הפרטית, אבל אי אפשר להיות עיוור ולא לראות מה קיים בעולם.
יוסי כץ: העולם לא השתגע.
יוסי כץ: אם ב-95% מהמדינות בעולם, בכל הדמוקרטיות הפרלמנטריות הנאורות, יש איזושהי מגבלה על חקיקה פרטית והתופעה של כנסת ישראל היא חריגה ולא קיימת באף מקום בעולם, אז כנראה שזה בכל זאת מחייב איזשהו דיון רציני ובניגוד לעבר, חבר הכנסת יהלום - - -
שאול יהלום: למה שיבואו לפה תיירים?
שאול יהלום: רק אם יהיו דברים ייחודיים.
שאול יהלום: אם נהיה כמו כל העולם, למה שיבואו?
יוסי כץ: לכן אני מודיע לכם שלדיון הזה יהיה המשך מעשי.
יוסי כץ: אנחנו נשמע, כמובן, את חברי הכנסת, אבל בסופו של דבר נבוא עם הצעות מעשיות.
יוסי כץ: חבר הכנסת משעני, אחריו חבר הכנסת זאב בוים.
מרדכי משעני: אני מסכים עם חבר הכנסת שאול יהלום, שבאמת, כשהציבור מדבר על ניתוק הוא לא מדבר על החקיקה שלנו, של חברי הכנסת.
מרדכי משעני: זאת הערה ראשונה.
מאיר שטרית: איפה הגבלה?
אברהם בורג: אבל אין פה הגבלה.
מאיר שטרית: אתה מניח עכשיו חמש הצעות חוק.
מאיר שטרית: אני מציע עשר.
מרדכי משעני: תן לי לסיים.
מרדכי משעני: אני לא הפרעתי לך, תן לי לסיים.
מרדכי משעני: אני מדבר עכשיו על העיקרון.
אברהם בורג: אבל אין ויכוח על העיקרון הזה.
מרדכי משעני: ברגע שאתה תתחיל לדבר על הגבלת חקיקה, אתה פוגע בעיקרון הזה.
אברהם בורג: אבל לא מדברים על זה.
מרדכי משעני: העיקרון של הפרדת רשויות הוא עיקרון מקודש בכל דמוקרטיה.
יוסי כץ: קודם כל, הכנסת עצמה תגביל את עצמה.
יוסי כץ: לא הממשלה.
מרדכי משעני: רגע אחד.
מרדכי משעני: אולי צריך לדבר על דבר אחר ולא על הגבלת חקיקה.
מרדכי משעני: מה שאתם מדברים עליו זה לא על הגבלת חקיקה.
מרדכי משעני: אתם מדברים על הכבדה של הטכניקה של החקיקה, אבל לא על הגבלת חקיקה.
ויצמן שירי: מכסה.
ויצמן שירי: הגבלת מכסת החקיקה.
מרדכי משעני: לא יכול להיות שכנסת ישראל במשטר דמוקרטי תבוא ותגיד: יש לנו דיון על הגבלת חקיקה.
אברהם בורג: אין ויכוח על זה.
מרדכי משעני: זו ההערה השניה.
מרדכי משעני: הערה שלישית: אני מבקש מכולם לרדת מהמושג: חקיקה פרטית, משום שחוק של הכנסת, חוק שעבר – לא משנה מי היוזם, אם זה שר המשפטים והממשלה או זה שאול יהלום או אני – כשהוא עובר, אחרי קריאה שניה ושלישית, הוא חוק של הכנסת.
מרדכי משעני: לא יכול להיות שהציבור יגיד: זה חוק של חבר כנסת כזה ואני לא מכבד אותו וזה חוק של הממשלה, אני כן מכבד.
מרדכי משעני: זו הערה שלישית.
זאב בוים: מדובר על יוזמות חקיקה.
מרדכי משעני: סליחה, לא.
מרדכי משעני: מדובר על חקיקה פרטית.
מרדכי משעני: תוציאו את זה בכלל מהלקסיקון.
מרדכי משעני: לכן הבעיה העיקרית היא הבעיה של ההנחה ובעניין הזה צריך לדון.
מרדכי משעני: זה לא קשור בהגבלת חקיקה.
יוסי כץ: חבר הכנסת זאב בוים, אחריו חבר הכנסת עופר חוגי.
זאב בוים: אני מסכים למה שמוטי משעני אמר, אבל הוא לא נותן פתרון לבעיה הזאת של ההנחה.
מרדכי משעני: אני מוכן לחשוב על זה.
זאב בוים: אז על זה צריך לחשוב.
זאב בוים: הפתרונות שמוצעים פה לגבי קביעת מכסה אישית כזו או אחרת,מוגבלת, נועדו בעצם לתת תשובה לתופעה הזאת, הבלתי מתקבלת על הדעת – והיא בלתי מתקבלת על הדעת – תסלחו לי שאני חוזר על משפט רק כדי להדגיש אותו, על מה שאמר יושב ראש הוועדה כאן.
זאב בוים: זה כאילו שאנחנו המצאנו פה את הגלגל ואת הדמוקרטיה.
זאב בוים: יש פה מדינות רציניות, עם דמוקרטיה מבוססת - - -
ויצמן שירי: במדינות האלה יש גם חוק הסדרים, תגיד לי?
ויצמן שירי: יש שם גם חוק הסדרים?
יוסי כץ: לא מן הנמנע שביחד עם הגבלה שנטיל על יוזמות חקיקה פרטיות, הממשלה תוותר על הרעיון של חוק ההסדרים, במתכונת שלו.
זאב בוים: זה עוד יותר חמור, כי אם בוחנים לא רק את המספרים הנומינליים - - -
שאול יהלום: יש על מה לדבר.
שאול יהלום: אם הממשלה מורידה את חוק ההסדרים, בבקשה.
זאב בוים: אני רק רוצה לומר - - -
זאב בוים: סליחה, שאול.
זאב בוים: שמענו אותך ותן עכשיו להשמיע לאחרים קצת, ברשות דיבור.
שאול יהלום: לא אני הפרעתי.
שאול יהלום: זה היושב ראש, הציע לוותר על חוק ההסדרים.
זאב בוים: אני רוצה לומר, דווקא בהשוואה למדינות האלה: זה לא רק עניין המספרים הנומינליים.
זאב בוים: אם אתה לוקח את זה באופן יחסי לאוכלוסיות, לגודל המדינות וכולי – שם יש להניח שאולי היו צריך להיות פי כמה וכמה.
יצחק גאגולה: יש לי שאלה.
יצחק גאגולה: מתי מחלקים את המנעולים הראויים לחברי הכנסת?
יצחק גאגולה: תסגרו לנו את הפה וגמרנו.
זאב בוים: עם כל הכבוד להערה הזאת, זו הערה לא במקום, לא אחראית, לא רצינית ואל תהפוך את הדיון הזה ללא רציני.
זאב בוים: תתחילו להיות רציניים.
זאב בוים: אפשר להתווכח על דברים רציניים ולא על ההערות המצחיקות האלה.
יוסי כץ: חבר הכנסת עופר חוגי, אחריו חבר הכנסת שירי ויצמן.
עופר חוגי: אני רוצה להעיר את תשומת לב חברי הכנסת לשני נושאים, מאד חשובים.
עופר חוגי: אני לא חושב שאנחנו צריכים להגביל את החקיקה הפרטית, מכמה סיבות.
עופר חוגי: כל הראיות שמביאים לנו משאר המדינות, אני לא חושב שהן ראיות.
עופר חוגי: מסיבה פשוטה: המדינה שלנו היא מדינה מאד צעירה.
עופר חוגי: בסך הכל מדובר על 52 שנה.
עופר חוגי: ספר החוקים שלנו, כתבו אותו עם הרבה חורים.
עופר חוגי: עם הרבה נושאים שבכלל לא התייחסו אליהם.
סופה לנדבר: חסרה לנו קונסטיטוציה.
עופר חוגי: הגיעו לכאן יותר ממיליון עולים, יש קיטוב מאד גדול בחברה ויש צורך בחקיקה.
מאיר שטרית: מי מפריע לעשות את זה?
עופר חוגי: רגע, תן לי לגמור.
עופר חוגי: הפרוצדורה של חקיקה פרטית היא פרוצדורה מאד קשה.
עופר חוגי: אני אומר בתור חבר כנסת צעיר: קשה מאד לחקוק בכנסת.
עופר חוגי: קודם כל יש לך מכסה מפלגתית.
עופר חוגי: גם בתוך המפלגה שלך יש לך מכסה.
עופר חוגי: עד שמעלים לך את זה, שישים יום, עד שאתה צריך לעבור בוועדת שרים, אחרי ועדת שרים יש קריאה טרומית ואחר כך קריאה ראשונה, שניה ושלישית.
עופר חוגי: הפרוצדורה עצמה היא כבר מגבילה את החקיקה הפרטית.
עופר חוגי: גם את אתה בקואליציה, גם אם אתה באופוזיציה, זה קשה.
עופר חוגי: המצב של הדיונים בכנסת והאפשרות לחוקק, הם כבר מגבילים אותנו מאד.
אברהם בורג: עופר, כמה חוקים הנחת במושב הזה של הכנסת, בשנה האחרונה?
עופר חוגי: בין עשרים לעשרים וחמישה.
עופר חוגי: עלו אולי שלושה לטרומית.
המתאם דני נווה: הנה התשובה.
מאיר שטרית: אז אתה עונה בעצמך את התשובה.
עופר חוגי: רגע, רגע.
עופר חוגי: עלו שלושה - - -
זאב בוים: אבל הגשת עשרים, אתה אומר, בשני כנסים.
עופר חוגי: רבותי, אבל לקריאה ראשונה לא הגעתי עם אף אחד.
יוסי כץ: סליחה, אולי לתת לחבר הכנסת חוגי משפט סיכום מסודר?
עופר חוגי: עכשיו, בנושא הכספי.
עופר חוגי: הצעות חוק שיש להן משמעות כספית – אני חושב שאפשר לתת לכל סיעה בנושא הזה מכסה מסוימת של חוקים שהיא יכולה להגיש וזו הצעתי.
יוסי כץ: חבר הכנסת שירי ויצמן.
ויצמן שירי: אני רוצה להתייחס דווקא לעניין של השר דני נווה.
ויצמן שירי: אני הגשתי ארבע הצעות חוק.
ויצמן שירי: תאמין לי שכל הצעת חוק היתה מאד רצינית, מאד רצינית.
ויצמן שירי: מדובר פה על – אחת מהצעות החוק - הבנקאות במדינת ישראל.
ויצמן שירי: 95% מחוקי הבנקאות במדינת ישראל בנויים על השיטה המנדטורית, לפני 65 שנה.
ויצמן שירי: הממשלה מתנגדת – תקשיב טוב – ואף אחד לא מסביר למה.
ויצמן שירי: זה אחד.
ויצמן שירי: אני גם מציע להגביל את הצעות החוק של הממשלה.
ויצמן שירי: לא יכול להיות מצב שהממשלה תבוא ואחרי שחברי הכנסת עובדים קשה מאד- לפעמים לוקח שנתיים להעביר חוק – בשניה אחת מביאים לך בחוק ההסדרים ביטול החקיקה הפרטית.
ויצמן שירי: יש היום כותרת שחקיקה פרטית זו חקיקה פופוליסטית ואף אחד לא יכול להגן על עצמו.
ויצמן שירי: הפכו אותנו לפופוליסטים ואף אחד לא יכול להגן על העמדה שלו, כשהממשלה אומרת: זה פופוליזם.
ויצמן שירי: כשהממשלה מעבירה חוקים ומעבירה חוקים שעולים הרבה מאד כסף, בשביל הפוליטיקה, זה לא פופוליזם.
ויצמן שירי: כשחברי כנסת באים ומייצגים את הציבור ששלח אותם הנה, זה פופוליזם.
מאיר שטרית: עשרה.
ויצמן שירי: עשרה, זה לא חשוב.
ויצמן שירי: יכולת התמרון שלי, של הכמות, שתבוא על חשבון זה שאני אוכל לעמוד מולך.
ויצמן שירי: שלא יווצר מצב שאני מגיש עשר הצעות חוק צודקות ואז אתה בא ולעשרת הצעות החוק האלה אתה מתנגד, הגבלת אותי, אני כבר לא יכול לזוז כי נתתי לך יד.
ויצמן שירי: במו ידי ביטלתי את יכולת התמרון שלי.
ויצמן שירי: כי היום אני יכול להגיש את אותה הצעת חוק בווריאציה אחרת.
ויצמן שירי: איך אמרת?
ויצמן שירי: שינוי של אות אחת, מילה אחת, שורה אחת.
יוסי כץ: אל תענה, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.
זאב בוים: - -
יוסי כץ: חבר הכנסת בוים, יש חברים שלא דיברו, להם יש עדיפות.
יוסי כץ: חברת הכנסת נחמה רונן – אני סגרתי את הרשימה – אחרי זה חבר הכנסת גאגולה, חבר הכנסת אושעיה ואחרון חבר הכנסת דהאמשה.
יוסי כץ: בבקשה, חברת הכנסת רונן.
ויצמן שירי: תהיה הצבעה על העניין הזה היום?
ויצמן שירי: כי סיכמנו שמקימים ועדת משנה, לא?
נחמה רונן: חבר הכנסת ויצמן, אני אשמח אם תשמע מה שיש לי להגיד.
ויצמן שירי: אשמע, אשמע.
נחמה רונן: אדוני שר המשפטים, הדברים שלי מתייחסים אליך.
נחמה רונן: אני מוכנה לקבל את ההגבלה בחקיקה.
מאיר שטרית: לא בחקיקה, בהנחה.
נחמה רונן: אני מוכנה בהחלט ללכת לעניין הזה, אבל, כשאתה מדבר על הפקרות של חברי כנסת בחקיקה פרטית, אז אני מחזירה את הגלגל אליך.
נחמה רונן: משום שאם היתה פה בשנה האחרונה הפקרות, היא אך ורק הפקרות של הממשלה.
נחמה רונן: לא של חברי הכנסת.
נחמה רונן: אתם השתוללתם עם התקציב בצורה בזיונית שלא משרתת את האינטרסים של כלל הציבור - - -
אפי אושעיה: אל תתווכחי אתו, הוא מסכים.
נחמה רונן: אלא את האינטרסים שלכם להחזיק את הממשלה הזאת, לתת לסקטורים הכי לא יצרניים
נחמה רונן: אני לא אמרתי למי אני מתכוונת.
יוסי כץ: לא, אבל על ראש הגנב בוער הכובע.
עופר חוגי: לא, למי נתנו?
עופר חוגי: שהיא תגיד למי נתנו.
יוסי כץ: רבותי, מה זה נכנסתם לאקסטזה פה?
נחמה רונן: אם מישהו צריך לעשות חושבים על התנהגות מופקרת, זו הממשלה ולא חברי הכנסת, כי חברי הכנסת מצביעים על מקור תקציבי בהצעות החוק שלהם והם צריכים, הרבה פעמים, להשלים את אותם חורים שהממשלה יוצרת בהעדפות הפוליטיות שלה, בלי להסתכל על טובת הציבור.
יוסי כץ: תודה רבה, חבר הכנסת גאגולה ואחריו חבר הכנסת אפי אושעיה.
יצחק גאגולה: לכן אני אומר:
יצחק גאגולה: אסור להגביל אותנו, כי זה נקרא, מבחינתי, סתימת פיות.
יצחק גאגולה: אין לנו הרבה כלים כמו שיש לממשלה.
יצחק גאגולה: חבר כנסת זכותו להתבטא, זכותו להציע הצעות, ביניהן הצעות חוק וגם הצעות שהן רעיונות.
יצחק גאגולה: לכן אם יש הצעות שהן נכפות עלינו – ואני אומר את זה לשר דני נווה – נכפות עלינו כהצעות לסדר – קרה לי מקרה, הצעתי הצעת חוק, ועדת השרים לא אישרה לי את ההצעה והמליצו בפני שאני אציע את זה כהצעה לסדר.
יצחק גאגולה: ואז לא היתה לי ברירה אלא לגנוז את הרעיון הזה לכמה זמן.
יצחק גאגולה: מי שאומר שאנחנו מנותקים מהעם והדברים האלה גורמים לניתוק מהעם, זו טעות חמורה.
יצחק גאגולה: להפך: בגלל שאנחנו חווים את השטח, בגלל שיש לנו כל כך הרבה פניות מהציבור, בגלל שכל כך הרבה אנחנו מנסים להעלות נושאים, זו חובתנו וזכותנו לעשות זאת, גם אם זה מצריך את כוח האדם הגדול שיעבוד על החוקים האלה וגם אם רק אחוז מצומצם וקטן בסופו של דבר כן מגיע לספרי החוקים.
יוסי כץ: חבר הכנסת אפי אושעיה, אחרון הדוברים חבר הכנסת דהאמשה ויושב ראש הכנסת ביקש לומר כמה מילים.
אפי אושעיה: תודה, אדוני היושב ראש.
אפי אושעיה: אני חושב שזה לא יהיה נכון שיושב ראש הכנסת והשרים יציגו את העניין כאילו חברי הכנסת הם הבעיה.
אפי אושעיה: יש לנו בעיה במשטר הפרלמנטרי.
אפי אושעיה: אין לנו חוקה, יש פה הרבה בעיות מורכבות.
אפי אושעיה: זה לא רק פופוליזם של חברי כנסת.
אפי אושעיה: יחד עם זה אני מבין שצריך להגביל את החקיקה וצריך לקחת החלטה.
אפי אושעיה: אני מציע קומבינציה בין מה שאמר יושב ראש הכנסת בהתחלה, לגבי המנגנון, איזה חוקים יבדקו ומה לא וכך הלאה, לבין הגבלת מספר החוקים שאתה יכול להניח.
אפי אושעיה: דבר שני שאני רוצה להגיד: אני לא חושב שאנחנו יכולים לפתור את זה בוועדת הכנסת.
אפי אושעיה: זה עניין של יושב ראש הכנסת עם יושב ראש הוועדה, לזמן אליו בעניין הזה את ראשי הסיעות וראשי המפלגות ולקבל החלטה.
אפי אושעיה: כי פה יש החלטה שיש לה משמעויות הרבה יותר רחבות, בתחום אחריות וכך הלאה.
אפי אושעיה: צריך שבמפלגות יתקבלו החלטות סיעתיות שיחייבו את חברי הכנסת להצביע בוועדה, לא רק על פי הצרכים שלהם, אלא גם על פי הצרכים הלאומיים.
יוסי כץ: עצה טובה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהעניין, עקרונית, הוא פסול.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה נוגד את הזכות היסודית של חבר הכנסת ושל הציבור שהוא מייצג להעלות על סדר יומה של הכנסת כל נושא.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכנסת יש את האמצעים ויש את הכלים, יש את ההצבעה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש חברי כנסת שלרוב זוכים לדחיית הצעתם במליאה, אבל את זכותם להציע את זה אין להגביל.
מאיר שטרית: דקה אחת.
מאיר שטרית: חבר הכנסת דהאמשה, אני לא הצעתי פה – ואף אחד לא הציע פה – להגביל את זכותו של חבר הכנסת את זכותו של חבר הכנסת לחוקק.
מאיר שטרית: רק להניח.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: להניח עשר הצעות או חמש הצעות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מונע ממני להניח עשרים הצעות.
יוסי כץ: בעצם ההצעה שלו אומרת שבצנרת יהיו עשר הצעות חוק.
יוסי כץ: לא יותר.
יוסי כץ: אתה יכול להחליף אותן.
מרדכי משעני: אתה לא חוסך הרבה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שרציתי לומר.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי ממילא יש לך מגבלות בכלל.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בטרומית, גם בוועדות, גם בהצבעות – לבוא ולהוסיף באופן רשמי ופורמלי הגבלות נוספות – אני חושב שזה מיותר.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה פוגע בזכות הביטוי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך להגביל את זה?
עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה טיבה של הכנסת?
עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאפשר לדבר על הכל וגם על חוקים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה להגביל את זה?
יוסי כץ: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור ליושב ראש הכנסת, אני רוצה לומר רק דבר אחד: אין שום סיכוי לאיזושהי יוזמת תיקון בנושא הזה לעבור, אם לא יתקיים לפני זה דיון בסיעות והחלטת הסיעות תחייב את חברי הכנסת החברים בוועדת הכנסת.
יוסי כץ: אני למוד ניסיון בדיונים מהסוג הזה.
יוסי כץ: הם נגמרים בסופו של דבר בכך שהצעות שאני מביא נופלות ויורדות ואין להן שום סיכוי להגיע לכלל מימוש.
יוסי כץ: לכן אני בהחלט בעד זה שאחרי שנגבש איזושהי הצעה, לפני שאנחנו מביאים אותה לוועדה, נלך לסיעות.
יוסי כץ: הסיעות תקיימנה דיון פנימי ואז נבוא עם משהו מוגמר שייתן לנו איזשהו סיכוי לעשות סדר בנושא ולהביא לאיזשהו שביל זהב בין הגישות.
איתן לסרי: אני ממש רוצה לומר במספר משפטים.
איתן לסרי: אני רוצה להתייחס להשלכות של החקיקה על ניהול המשק באופן קצת יותר יעיל ואני מצטרף למה שחבר הכנסת שירי העלה בנושא עיקרון הפרדת הרשויות.
איתן לסרי: לדעתי צריך לקיים בצורה יותר מסודרת פה, כדי לייעל יותר את העבודה בן השרים לח"כים.
איתן לסרי: חלק מהפתרון הוא להגביר קצת יותר את האחריות הקולקטיבית של הח"כים כלפי ניהול המשק.
איתן לסרי: מה שנוצר זה מצב שח"כ מציע הצעת חוק עם עלות תקציבית מאד גבוהה - - -
מרדכי משעני: קודם כל הממשלה צריכה להעלות את האחריות הקולקטיבית, על מה אתם מדברים?
מרדכי משעני: מה, נציג הממשלה יגביל את החקיקה שלנו?
נחמה רונן: מה זה?
נחמה רונן: אנחנו צריכים להעלות את האחריות הקולקטיבית?
נחמה רונן: קודם כל הממשלה.
יוסי כץ: אבל סליחה, זו דמוקרטיה, רבותי.
יוסי כץ: כל אחד יכול להביע את דעתו.
איתן לסרי: אני רוצה להזכיר שאני עזרתי להרבה חברי כנסת בחקיקה.
איתן לסרי: אז אני מכיר גם את הצד האחר.
איתן לסרי: אני רוצה להזכיר את מה שאמר ראש הממשלה בתקציב – ראינו את זה בתקציב – בסוף צריך לנהל פה מדינה.
מרדכי משעני: זה מה שהוא לא עושה.
יוסי כץ: למה אתה מפריע לו?
יוסי כץ: הוא לא הפריע לך.
יוסי כץ: נחמה רונן:
איתן לסרי: ח"כ שמציע הצעת חוק, חשוב ורצוי שיצרף מסמך שיתייחס להשלכות הפיננסיות של ההצעה ואם אפשר גם להציע מקורות תקציב.
איתן לסרי: מהיכן הוא מביא תקציב.
נחמה רונן: מה המקורות הכספיים לחוק הלפרט?
יוסי כץ: אבל סליחה, תנו לו לדבר.
נחמה רונן: תגיד לי, איפה הממשלה בהצעת חוק הפלרט?
נחמה רונן: איפה?
המתאם דני נווה: את אולי צודקת, אבל זה בכלל לא נושא הדיון פה היום.
איתן לסרי: - - הדבר הזה יגרום להרבה הצעות חוק שיהפכו לתקנות במשרדי הממשלה.
איתן לסרי: חלק מהצעות החוק יכול להפוך לתקנה ולחסוך לנו תהליך חקיקה מסובך.
יוסי כץ: אדוני יושב ראש הכנסת, משפט סיכום.
אברהם בורג: אני רוצה שני דברים: משפט אחד בנושא העקרוני, משפט אחד בנושא המעשי.
אברהם בורג: ראשית, כדי שיהיה ברמה העקרונית – אנחנו באמת דנים בזה פעם אחרי פעם – אני בעד הגבלת חקיקה.
אברהם בורג: אני בעד הגבלת חקיקה, עופר חוגי, בנושא הכספי.
אברהם בורג: אני לא חושב שזה תפקיד של הכנסת – אפרופו הפרדת רשויות – לקבוע את תקציב המדינה.
אברהם בורג: תפקיד המדינה הוא לקבוע את תקציבה.
אברהם בורג: תפקיד הכנסת הוא לפקח, לבקר, לראות שהוא קורה כמו שצריך.
אברהם בורג: אני לא חושב שלכנסת מותר – וחשבתי כך גם בקואליציה, גם באופוזיציה, זו שאלה עקרונית - - -
עופר חוגי: אבל אם הממשלה אטומה?
עופר חוגי: תראו את הנכים – לאף אחד לא אכפת.
אברהם בורג: עופר, אני לא מתווכח אתך עכשיו איך צריכה לעבוד מערכת פוליטית.
אברהם בורג: אם היא עקומה – יש לך נציגים בממשלה שישנו את "העוקם" הזה.
אברהם בורג: אבל ברמה העקרונית אני בעד הגבלה.
אברהם בורג: הכנסת לא יכולה לעסוק בחקיקה תקציבית.
אברהם בורג: אני אגיד יותר מזה – אני בעד להגביל את חקיקת חברי הכנסת בחוקים שלא צריכים להיות בספר החוקים של מדינת ישראל.
אברהם בורג: יש דברים שעוברים כאן את סף החקיקה, שהם לא צריכים להיות תקנה אפילו.
אברהם בורג: יש לך בעיה שהמדינה לא מתנהלת?
אברהם בורג: תפתח את הפקקים.
אברהם בורג: אתה גוף מבקר, אתה גוף מפקח, אתה יכול להיות בדרכים מסוימות גם גוף מפעיל – תפתח את הבירוקרטיה, תפתח את הצמתים הפקוקים - - -
עופר חוגי: זה אחד הכלים.
אברהם בורג: אני לא מאמין שניתן, באמצעות עוד חוק, לפתוח פקקים.
עופר חוגי: אבל זה המצב.
אברהם בורג: יכול להיות שזה לא נוח לשמוע את זה, אבל להערים עוד חוקים על ערימת החוקים הלא מקוימת, לא פותח כלום.
אברהם בורג: צריך לחוקק חוק אחד והוא חוק, שצריך לקיים את כל החוקים שחוקקו.
אברהם בורג: זה לא הולך.
אברהם בורג: זה נתקע.
אברהם בורג: זאת כבר ערמה מיותרת מדי של דברים שלא מקוימים.
אברהם בורג: צריך לקיים על זה חשיבה ברמה העקרונית: חוק שהוא גדול, שהוא משנה, שהוא אסטרטגי – ולא חשוב כרגע אם הוא שנוי במחלוקת או לא, אפי, אבל – אם הוא חוק שהוא בעל מהות גדולה, בואו נחוקק אותו.
אברהם בורג: אתה רואה לפעמים הצעות חוק שאתה משתגע איך הן בכלל מצליחות לעבור את התהליך הזה.
אברהם בורג: אני אגיד משהו אפילו במאמר פוליטי מסוים: אם בזה מדובר בחקיקה רגילה, הרי שבחוקי יסוד אסור לגעת לעולם.
אברהם בורג: לעולם, במובן המוגזם של המילה.
אברהם בורג: אהוד ברק טעה טעות מהותית גדולה, שלצורך צרכים פוליטיים של הרחבת הממשלה, נגע בחקיקת יסוד של גודל הממשלה ואחרי כן זה בורח ואתה לא יודע לאן מגיעה נגיעה בחוקים כאלה.
אברהם בורג: זה ברמה המהותית.
אברהם בורג: תשב וועדת המשנה להסדרת נוהל הצעת החקיקה הפרטית בכנסת – אם השם פחות או יותר מקובל – תציע הצעה למליאת הוועדה ואני מניח שבהסכמה ניתן להגיע לדבר כזה שלא ישנה את היכולת שלך לחוקק, לא יגרע ממה שקיים היום.
אברהם בורג: רק ייעל ויצמצם את כל העוביים המיותרים שממילא לא משתמשים בהם בחקיקה.
יוסי כץ: אני רוצה לסיים במילים של נפוליאון בונפרטה.
יוסי כץ: הוא אמר: את ארבעים הקרבות שלי אולי ישכחו, אבל את קודקס נפוליאון לא ישכחו לעולם, הוא יישאר.
יוסי כץ: אז יש בזה משהו שממחיש את חשיבות העניין.
נחמה רונן: תקים עכשיו ועדת משנה.
יוסי כץ: לא, אני לא מקים עכשיו ועדת משנה מהמותן.
יוסי כץ: אני, ברשותכם, הייתי רוצה ללמוד את הדברים שנאמרו כאן ולהגיע מיד אחרי הפגרה עם הצעה קונקרטית לחברי הוועדה ולסיעות השונות, משום שבלי דיון בסיעות אין סיכוי שזה יעבור.
יוסי כץ: אני מודיע על סיום הדיון בפרק הזה.
יוסי כץ: קביעת מסגרת דיון להצעת אי-אמון
יוסי כץ: סיעת מרצ הגישה ליושב ראש הכנסת הצעה להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל המצב המדיני, הביטחוני, החברתי, והכלכלי.
יוסי כץ: אז אנחנו נותנים שלוש דקות לכל סיעה.
שאול יהלום: מתי היא הגישה?
זאב בוים: מה, היא הורידה את זה.
זאב בוים: איפה סיעת מרצ?
זאב בוים: סליחה, היא הורידה את זה, אדוני היושב ראש.
אתי בן-יוסף: לא הודיעו לי, אני מאד מצטערת.
אתי בן-יוסף: זה היה על סדר היום.
יוסי כץ: הורידו את הנושא?
יוסי כץ: מזכירות הכנסת?
זאב בוים: אני אומר לך שהורידו.
זאב בוים: אני דיברתי עם יושב ראש הכנסת.
יוסי כץ: טענה חריגה מגדר נושא הצעת החוק הנדונה בוועדה – נושא חדש
יוסי כץ: אנחנו פותחים את הדיון בנושא חוק התקשורת.
יוסי כץ: על סדר היום שלנו שתי פניות.
יוסי כץ: חבר הכנסת פורז חתום על אחת כיושב ראש ועדת הכלכלה ועל השניה כיושב ראש הוועדה המיוחדת.
אברהם פורז: בשני המקרים זאת הוועדה המיוחדת.
לאה ורון: ואנחנו מתנצלים על הטעות.
יוסי כץ: אני מבקש להניח את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה בפני חברי הוועדה.
יוסי כץ: את פניית היועץ המשפטי לממשלה.
אפי אושעיה: אדוני, בעניין הזה.
אפי אושעיה: בעניין המכתב.
יוסי כץ: וכן את המכתבים של חבר הכנסת פורז.
יוסי כץ: אני אבקש ממנו, כמובן, לפרט את זה בעל פה.
יוסי כץ: אני רוצה לרענן את זכרונכם.
אפי אושעיה: יש לי שאלה לגבי המכתב של היועץ המשפטי לממשלה.
יוסי כץ: רגע, עוד לא התחלנו בדיון.
אפי אושעיה: לא לדיון, לטכניקה.
אפי אושעיה: לא למהות.
אפי אושעיה: אני ראיתי את המכתב של היועץ המשפטי לממשלה ואני שואל אותך, כיושב ראש ועדת הכנסת:
אפי אושעיה: האם היועץ המשפטי לממשלה הוא הרלוונטי לגבינו, לגבי חברי הוועדה, או היועצת המשפטית לכנסת?
אפי אושעיה: אם היועצת המשפטית לכנסת – אני מבקש את חוות דעתה.
יוסי כץ: היא בוודאי תיתן.
אפי אושעיה: לא, אם כן, אני מבקש תשובה.
יוסי כץ: שמענו את ההערה.
יוסי כץ: חבר הכנסת איתן, מה אתה רוצה לומר?
מיכאל איתן: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת אושעיה.
יוסי כץ: לא, אל תשיב לו.
יוסי כץ: עוד לא הגענו לזה.
מיכאל איתן: אז אני מבקש את רשות הדיבור כשהנושא הזה יעלה על סדר היום.
יוסי כץ: רבותי, אני מרענן את זכרונכם, עד שיצלמו ויניחו בפני חברי הכנסת את החומר.
יוסי כץ: בהצעת חוק ההסדרים סוכם שוועדה מיוחדת בהרכב של נציגי שלוש ועדות – ואחר כך הוספנו את חבר הכנסת ברכה – תדון בחוקי התקשורת.
יוסי כץ: ובכן, הוקמה ועדה מיוחדת בראשותו של חבר הכנסת פורז, נתקיים דיון, אני לא עקבתי אחרי הדיונים בוועדה ולכן אני מבקש, חבר הכנסת פורז, שתחזור על פנייתך.