GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנן דגן:
 אני לא מחפש את הענישה
חנן דגן:
 כמובן שלכל אחד שעשה את זה מגיע את העונש וצריך להחמיר איתו, אבל צריך לראות איך אנחנו עוצרים את הדבר הזה
חנן דגן:
 צריך להרחיב את חוק המצלמות, לראות איך פותרים את כל הליקויים שקיימים בו, וקיימים בו ליקויים שהתרענו עליהם עם חקיקת החוק
חנן דגן:
 משרד המשפטים מנע מאיתנו הרבה דברים שהיו צריכים להיות בחוק
חנן דגן:
 צריך לשנות, להחזיר את האמון בין הצוות לבין ההורים, להבין שהגידול של הילדים הוא יחד, הוא משותף, שזה לא אחד נגד השני
חנן דגן:
 כשאנחנו נמצאים באחד נגד השני אנחנו מייצרים מתיחות, ומתיחות מביאה למקרים לא טובים
חנן דגן:
 אנחנו צריכים להחזיר את הכל לעבודה משותפת
חנן דגן:
 אני מצפה שבתוך שינוי חוק המצלמות יאפשרו לבעלות הגנים להראות להורים, יאפשרו להורים לצפות בצוות איך הוא עובד, כי לפעמים יש מטלות נוספות שלא כל היום אפשר להשגיח על הצוות
חנן דגן:
 צריך לבוא, לראות אם יש דברים שצריך לעצור אותם בזמן, כמו אם יש מישהי שהיא חסרת סבלנות
חנן דגן:
 יכולה להיות מטפלת שעברה דבר מאוד מאוד קשה יום לפני ואז מגיעה חסרת סבלנות לגן
חנן דגן:
 אנחנו צריכים לאפשר לבעלת הגן למצוא את הדברים האלה ולעצור אותם
אופיר כץ:
תודה רבה לך
אופיר כץ:
 ענת יקיר, בקשה
ענת יקיר בלום:
המשטרה תומכת בהרחבת הגיל של התקנת המצלמות
ענת יקיר בלום:
 הצטברו במשטרה 80,000 שעות בשנת 2022 שמחייבות את החוקרים לצפות בהן, רק שאין לכך מספיק כוח אדם
אופיר כץ:
זה בלתי אפשרי
ענת יקיר בלום:
א', זה בלתי אפשרי
אופיר כץ:
לכן יש את ההורים
ענת יקיר בלום:
יש את ההורים, זה נכון, אבל אנחנו גם בוחנים כלים של בינה מלאכותית שיזהו מקרי אלימות ויכווינו אותנו למקום שבו מתרחש אירוע האלימות
ענת יקיר בלום:
 יכול להיות שנצא עם הכלים האלה לפיילוט על מנת לראות אם זה עובד
ענת יקיר בלום:
 אם זה עובד זו תהיה בשורה גדולה ונוכל להתמודד עם ההיקף הזה
ענת יקיר בלום:
 נכון להיום יש הרבה הרבה תיקים שממתינים בגלל מחסור בכוח אדם
ענת יקיר בלום:
 החוק שחוקק לא הביא איתו תקינה של כוח אדם
ענת יקיר בלום:
 גם אם הוא היה מביא איתו תקינה של כוח אדם, אני לא בטוחה שהיינו מצליחים לאייש דווקא במקומות האלה
ענת יקיר בלום:
 יחידות החקירה, אוזניהן קרויות לסיפור הזה, עובדים בהן על התיקים האלה במסירות גדולה
אופיר כץ:
מה שאת אומרת דווקא מצדיק לאפשר ליותר אנשים, בין אם זה הורים או צוותים, להיות לא רק במקרה של תלונה
אופיר כץ:
 זה מה שיוריד מהעומס
אופיר כץ:
 מוחמד סראחנה, בקשה
מוחמד סראחנה:
אנחנו בפרקליטות שותפים למאבק בתופעה הזאת
מוחמד סראחנה:
 כבוד היושב ראש יודע גם שלאחרונה פורסמה הנחיית פרקליט המדינה שקוראת להחמרה בענישה וכוללת הוראות אחרות בנושא
מוחמד סראחנה:
 אנחנו נשמח שיהיה דיון ספציפי בהצעת החוק שנשמע בו את עמדת הייעוץ המשפטי לממשלה וגורמי מקצוע אחרים
מוחמד סראחנה:
 מטבע הדברים, כפי שגם הבהרנו בתגובה שהעברנו למרכז המחקר והמידע, הצבת מצלמות מובילה לחשיפה של יותר עבירות ולביסוס ראייתי כראוי של העבירות, רק צריך לתת את הדעת לחששות שקיימים לגבי פגיעה בפרטיות
מוחמד סראחנה:
 סעיף 1 בחוק מדבר על האיזון שצריך לעשות בין הצורך להגן על הפעוטות לבין ההגנה על הפרטיות
אופיר כץ:
נעשה את זה עם האיזון הראוי
אופיר כץ:
 אבינועם סגל, בקשה
אבינועם סגל:
אין כרגע הצעת חוק קונקרטית שאנחנו יכולים להתייחס אליה
אופיר כץ:
יש, היא עלתה לוועדת שרים פעמיים
אבינועם סגל:
היא לא אושרה בוועדת שרים
אבינועם סגל:
 משרד המשפטים ער לקשיים ולצורך לעשות איזונים
אבינועם סגל:
 אני מצטרף לדברים שנאמרו לפניי לגבי הצורך באיזונים בתוך תיקוני החקיקה
אבינועם סגל:
 אנחנו נתייחס להסדרים הקונקרטיים ככל שיתגבשו
אופיר כץ:
מכל משרדי הממשלה משרד החינוך הוא המשרד היחיד שלא שלח נציגים לדיון הזה
אופיר כץ:
 אולי הוא מרגיש שהוא לא כל כך רלוונטי או לא צריך להיות חלק מזה
אופיר כץ:
 לוסי, בקשה
לוסי חדידה:
אני כואבת מעומק הלב לשמוע את כל מה שנאמר פה
לוסי חדידה:
 אני נמצאת בשפה משותפת עם אלונה לגבי תיעוד מלידה ומעלה
לוסי חדידה:
 כל מסגרת חינוך באשר היא צריכה להיות מתועדת
לוסי חדידה:
 פגיעה בפרטיות עדיפה מאשר פגיעה בפעוטות, לא משנה באיזה גיל זה
לוסי חדידה:
 הענישה צריכה להיות הכי מחמירה
לוסי חדידה:
 הפיקוח היום, שזה משהו שחשוב לי שההורים ידעו, הוא יותר כיסוח, הוא ממש לא פיקוח
לוסי חדידה:
 הפדגוגיה היא טיפה, היא ממש לא שם, אין הדרכה לשטח
לוסי חדידה:
 יש כאן שטח שמתמודד עם כמויות גדולות של ילדים, ואני מדברת על גילאי שלוש ומעלה
לוסי חדידה:
 בלידה עד שלוש לא כולם בהכשרה, הם בתהליך של הכשרה
לוסי חדידה:
 אף אחד לא פרופסור, וגם הפרופסור לא מנוע מלהתעלל, במיוחד בפעוטות ובילדים
לוסי חדידה:
 הפרופסיה לא מונעת התעללות, היא כלי עזר
לוסי חדידה:
 מערכת החינוך לוקה בחסר במעטפת שניתנת לכל איש חינוך
לוסי חדידה:
 אנשי חינוך מתמודדים עם מצבים מאוד קשים במהלך היום עם כל גיל
לוסי חדידה:
 יש גיל קטן עם התפתחות מסוימת וגיל גדול עם ההתפתחות שלו, יש התמודדות מול הורים, מול צוותי חינוך
לוסי חדידה:
 מדובר במערכת גדולה ולא קלה
לוסי חדידה:
 המצלמה מתעדת, אין ספק ואין עוררין, אבל לצידה חייב שיהיה חינוך, וחינוך אומר הדרכות רציפות
לוסי חדידה:
 אני עושה זומים של הדרכה, אבל זה לא התפקיד שלי
לוסי חדידה:
 יש כאן משרד חינוך עם תקציבים גדולים וענקיים שהולכים להיררכיה של הפיקוח, לכל מיני הגדרות שלא קשורות לחינוך
לוסי חדידה:
 מה במערכת החינוך עשו למען הילדים שלנו? הם לא הרחיבו את מאגר כוח האדם כדי שנוכל להביא את הראויים ביותר אלינו לתחום, הם לא מתגמלים את הטובים בתחום
לוסי חדידה:
 אנשי החינוך הראויים בתחום הם מובן מאליו, אף אחד לא רואה אותם, במיוחד בפרטיים
לוסי חדידה:
 בעל הגן צריך לתת לראות בלייב
לוסי חדידה:
 לי היה גן 30 שנה, ראיתי בלייב את הדברים
לוסי חדידה:
 לא הייתי צריכה לחכות לאיזה משהו קטן שיתפתח למשהו גדול כי הייתי עם יד על הדופק על הצוות שלי
לוסי חדידה:
 למה לקחת דבר כזה חשוב? אין לנו בעיה שיועצת חינוכית תנתח את הסיטואציה ותעביר להורים כי המשטרה לא עומדת בזה בגלל שאין לה כוח אדם
לוסי חדידה:
 אם יש היום גן חשוד, שלושה חודשים מפקירים אותו בכך שאין עליו שום פיקוח, אין תיעוד
לוסי חדידה:
 זה נשמע הגיוני? לא הגיוני להשאיר גן שיש חשד לגביו מופקר ככה
לוסי חדידה:
 איפה רואים פה את הפעוטות? איפה רואים פה חינוך? אני לא רואה, אני מצטערת
לוסי חדידה:
 אני בעד תיעוד לצד הדרכה
לוסי חדידה:
 ההורים צריכים לראות בעיניים שלהם שבאמת משרד החינוך מקיים את התפקיד שלו של חינוך
אופיר כץ:
 יערה שילה, בקשה
יערה שילה:
החוק של לידה עד שלוש לא נגזר מחוק חינוך, הוא חוק שלראשונה חוקק ב-1965 כדי להגן על חוסים ועל חסרי ישע
יערה שילה:
 מה שהצלחנו ב-2018 זה לייחד אותו כך שיהיה למעונות יום
יערה שילה:
 הילדים מלידה  עד שלוש לא ברי זכות חינוך
יערה שילה:
 אם תקראו את המהפכה החוקתית ועוד דברים, תבינו שהזכות לחינוך היא מאוד מאוד משמעותית
יערה שילה:
 בזה שהיא נעדרת יש המון לקונות
יערה שילה:
      בנושא של חוק המצלמות אני מתחברת ללוסי ולמה שנאמר פה
יערה שילה:
 מצלמה רק מתעדת אירוע, היא לא מונעת אלימות, וזה הוכח בכל המחקרים
אופיר כץ:
כשהייתה לי פגישה עם משרד המשפטים והפרקליטות על החוק להחמרת ענישה, הם הציגו לי מחקרים על כך שאם מחמירים את הענישה זה לא באמת מונע
אופיר כץ:
 לא הלכתי עם המחקרים, הלכתי עד הסוף עם החוק, והיום כשאני רואה שהן לא מקבלות עבודות שירות אלא שבע ושמונה שנים אני מבין שלא תמיד המחקרים פוגעים למה שאנחנו צריכים לעשות במציאות
יערה שילה:
מסכימה, אבל אתה יודע, בסוף הסטטיסטיקה הגדולה מעידה על משהו, היא מעידה על כך שהמצלמות לא מונעות אלימות, הן מתעדות אירוע
יערה שילה:
 יש תכנית שלמה שקוראים לה "ללמוד ביחד"
יערה שילה:
 הדבר הכי חשוב היום, לדעתי, זה להחזיר את האמון לכולם
יערה שילה:
 אם היה לי היום ילד, אני לא יודעת אם הייתי יוצאת מהבית מרוב פחד
יערה שילה:
 כחברת מועצת העיר שואלים אותי כל יום אם אני יודעת אם גן כזה או כזה הוא טוב או לא טוב, אם כדאי לרשום או לא לרשום, אם יש או אין בו מצלמות
יערה שילה:
 אנחנו צריכים לראות איך מחזירים את האמון, כי ההורים הם קהל שבוי, הם חייבים להיות בעבודה
יערה שילה:
 מה התפקיד שלנו כאנשי חינוך וכמחוקקים? לראות איך אנחנו מחזירים את האמון
יערה שילה:
 אני חושבת שצריך שכל הילדים יהיו ברי זכות לחינוך, שמלידה עד גיל 18 תהיה מערכת אחת ומאוחדת שתהיה אחראית על הילדים, לא 1,000 משרדים שלא יודעים מי נגד מי
אופיר כץ:
 דורית חזן, בקשה
דורית חזן:
 אף אחד לא מדבר על הגננות
דורית חזן:
 הפיילוט הזה שאתם קוראים לו "פיילוט המצלמות" עשה נזק, העמיק את הקרע ואת חוסר האמון בין הורים לגננות
דורית חזן:
 אני שומעת את אותם אנשים כאן עם כאב, אחד אחד
דורית חזן:
 הגעתי להיות גננת בגלל שהילד שלי נפגע ממטפלת שהמדינה לא לקחה על החינוך שלו אחריות
דורית חזן:
 אלונה יקרה, אמרת לי בשידור: "מה אתם רוצים, שלא נביא ממוגרפיה כדי לא לגלות את מחלת הסרטן"? לא, אני רוצה להביא איזה שהוא מכשיר שלא יגלה את מחלת הסרטן אלא שימנע את מחלת הסרטן
דורית חזן:
 אם המשטרה בקושי יכולה לבדוק גניבה בתל אביב, היא רוצה שההורים יבדקו אותנו? הורים מוסמכים לבדוק את הגננות, את המצלמות? חבר'ה, איבדנו את זה
י.ח:
לא לבדוק בכלל, זה מה שאת מציעה?
דורית חזן:
אנחנו דורשות שיעשו טיפול שורש, שהמדינה לא תמכור אותנו במצלמות
דורית חזן:
 מדינת ישראל צריכה לקחת אחריות
דורית חזן:
 חמש שנים לקחתם מהחיים שלנו ומהילדים שלנו בזה שהבאתם רק מצלמות
דורית חזן:
 זה לא יכול להיות רק מצלמות
דורית חזן:
 אנחנו צריכים שמדינת ישראל תקבל אחריות כך שלא כל אחד יוכל לפתוח גן, שלא כל אחת תוכל להיכנס למערכת
דורית חזן:
 שר החינוך שלנו הוא טייס
דורית חזן:
 כמו שלאורך כל הדרך מבקרים טייסים, בודקים אותם, עושים להם מבחני אישיות, כך צריך להיות גם למי שאמונה על החינוך של הילדים שלנו
דורית חזן:
 מתחילת הדרך צריך לבקר אותה, לפקח עליה, היא צריכה להיות מלווה ביועצת שתראה מה היא עושה
דורית חזן:
 אמרתי ב-2018 לד"ר יפעת שאשא ביטון שאם היא רוצה לעשות מצלמות שתעשה, אבל שהמצלמות יהיו כלי הדרכה
דורית חזן:
 לא יכול להיות שהן יהיו מוסתרות והמשטרה תוכל לטפל בהן במצב שהורה חושד
דורית חזן:
 היום אתם רוצים למחזר את הטעות הזאת בגני עירייה? שר החינוך ויפה בן דוד נעדרים מכאן, כי לא אכפת להם מהגננות, כי לא אכפת להם מהילדים שלנו
דורית חזן:
 לנו אכפת, כי אנחנו יושבים כאן
דורית חזן:
 אנחנו רוצים למגר את התופעה לאפס
דורית חזן:
 אני לא רוצה לתעד אותה, אני רוצה למגר אותה
דורית חזן:
 למגר אותה זה אומר להרחיב את הפיקוח הזה מגיל לידה עד גיל שמונה, לראות מי האדם שראוי להיכנס ולחנך את הילדים שלנו
דורית חזן:
 כמו שלא כל אחד יכול להיות נהג אוטובוס, כך גם לא כל אחד יכול להיכנס לגן ילדים
דורית חזן:
 אותו אבא שפתח את הקבוצות האלו שעכשיו מתכתשים בהן גננות והורים – גועל נפש
אופיר כץ:
את מתנגדת להכנסת מצלמות?
דורית חזן:
אני מתנגדת למשהו שלא ייתן פתרון
אופיר כץ:
אני שואל את זה, כי זה מהות הדיון
דורית חזן:
אני בעד זה שמדינת ישראל תקבל סוף סוף אחריות
אופיר כץ:
מסכים איתך
אופיר כץ:
 אחרי שאמרת את זה, האם את בעד הכנסת מצלמות לגנים?
דורית חזן:
ברגע שהמצלמה תהיה חלק ממערך פיקוח, לא תחת פיקוח של הורים שלא מוסמכים
אופיר כץ:
האם את מבינה שאם לא היו מצלמות בגן הזה הם היו ממשיכים לחטוף מכות? זאת המשמעות כשאין מצלמות
רז אלמוזנינו:
אם היו מצלמות, מעל 400 מקרים היו נעצרים לאחר 10 או 15 מקרים, ומ-26 קורבנות היינו יורדים לשניים, שלושה או ארבעה קורבנות
רז אלמוזנינו:
 אי אפשר להגיד שמצלמות און ליין לא יכולות למנוע את הדברים האלה
רז אלמוזנינו:
 מצלמות און ליין יכולות למנוע הרבה חקירות של גננות, כי הורים שיראו או הורים שידגמו יהיו יותר רגועים
רז אלמוזנינו:
 זה גם יכול למנוע מוניטין לא טוב לגננות
רז אלמוזנינו:
 כשהיו מיזמים פרטיים שרצו לגרום לגנים להיות בפיקוח, אז היו גנים שהתנדבו, היו גנים שהשתמשו באותם מיזמים פרטיים
רז אלמוזנינו:
 מי שאין לו מה להסתיר גם לא יסתיר
קרן אוחנה איוס:
אני רוצה לתת פרספקטיבה קצת אחרת
קרן אוחנה איוס:
 ראשית, חבר הכנסת אופיר כץ, אני מברכת אותך על הדבר הזה
קרן אוחנה איוס:
 אני בעלים של מעון מגילאי לידה עד שלוש, הייתי שותפה לחוק הפיקוח ולחוק המצלמות, הסכמתי לקבל אותו as is על אף מגרעותיו
קרן אוחנה איוס:
 הייתי בין שלושת האנשים הבודדים שנכחו בדיון ההצבעה
קרן אוחנה איוס:
 ידעתי שנגיע לנקודה שנתקן אותו, כי הוא היה מתבקש
קרן אוחנה איוס:
 אני בזה ליושבת ראש ההסתדרות, כי אני כאן בכובע של יושבת ראש פורום הגנים הפרטים ובאתי בחירוף נפש להגן על הגננות והמטפלות שעומדות מאחוריי
קרן אוחנה איוס:
 יושבת ראש ההסתדרות הוציאה סרטון פרסומת בפריים טיים, אבל לא באה להגן על מי שהיא עומדת לפניו
קרן אוחנה איוס:
 זה קשה לי בטירוף, כי היא דמות ציבורית, היא הייתה צריכה לשבת פה ולהסביר את ההיגיון של למה לא
קרן אוחנה איוס:
 אני שכחתי שבגן שלי יש בכלל מצלמות
קרן אוחנה איוס:
 אין לי מה להסתיר
קרן אוחנה איוס:
 למרות שיש לי דוקטורט בחינוך ואני גם עורכת דין אני מחליפה חיתולים וקמה כל בוקר לדבר שאני הכי אוהבת
קרן אוחנה איוס:
 אני עושה את זה באהבה שאין כדוגמתה כשאני יכולה לעשות כל דבר אחר בעולם
קרן אוחנה איוס:
 המצלמות האלו לא רק מגינות על הילדים, הן מגינות גם עלי, כי יש המון פניות והמון תלונות שווא
קרן אוחנה איוס:
 בחודשי יולי אוגוסט, כשמורות וגננות שיוצאות לחופשה רוצות לבטל את הרישום של החודשיים האחרונים כדי לקבל את התשלום מהמעונות, הן פתאום מחליטות לייצר התעללויות, ואנחנו רואים תלונות שווא, אנחנו רואים הכפשות
קרן אוחנה איוס:
 אני מטפלת בתביעות של הוצאת לשון הרע ודיבה שזוכות בעשרות ובמאות אלפי שקלים
קרן אוחנה איוס:
 אני מברכת על המצלמות, אני שמחה על המצלמות
קרן אוחנה איוס:
      ילדים לא עולים לגן עירייה בגיל שלוש, הם עולים בגיל שנתיים ושמונה חודשים, הם עולים מאוד קטנים
קרן אוחנה איוס:
 ילדי דצמבר מגיעים לגני עירייה לא גמולים, עם מוצצים, חסרי ישע, עם שיבושי הגייה ודיבור, עם חוסר עצמאות משוועת
קרן אוחנה איוס:
 כשאני שולחת אותם מהגן שלי לגן העירוני, אני חוששת להם
קרן אוחנה איוס:
 אני נמצאת בקשר עם ההורים גם אחרי שהם עוברים מהמעון לגן עירייה, כדי לבדוק שהם בסדר כי אני טיפלתי בפרחים, השקיתי, עדרתי, חיבקתי, נישקתי
קרן אוחנה איוס:
 אני שולחת אותם בפחד אלוהים, כי התקינה אצלנו הרבה יותר גבוהה
קרן אוחנה איוס:
 הם מגיעים לגן עירייה, לגננת וסייעת עם 35 ילדים, ואני אומרת, אלוהים, מי משגיח על הקטנים האלה בפתח
קרן אוחנה איוס:
      תעודה היא לא חזות הכל
קרן אוחנה איוס:
 אנחנו מפוקחים בחמש השנים האחרונות, אנחנו עומדים עם צ'ק ליסט לא פחות טוב ממשרד החינוך
קרן אוחנה איוס:
 אנחנו לא בייביסיטר, אנחנו חבים בחוק הפיקוח
קרן אוחנה איוס:
 מדינת ישראל לקחה אחריות, מדינת ישראל העבירה את חוק הפיקוח ותקנותיו
קרן אוחנה איוס:
 אנחנו בהכשרות, בבדיקות בטיחות, בקורסי עזרה ראשונה, בהדרכות, במדריכות חינוכיות
קרן אוחנה איוס:
 נכון שזה לא כמו שרצינו, נכון שהקצב הוא קצת יותר איטי, אבל אנחנו עוברים גיהינום כי מדובר בעלויות, באדפטציה, בהבנה ובהשלמה שהעולם כבר לא נראה אותו דבר
קרן אוחנה איוס:
 מי שיבוא ויגיד לי שהמעונות לגילאי לידה עד שלוש הם בייביסיטר יצטרך לעבור קודם דרכי, כי אף אחת לא רוצה לעמוד חשודה, אף אחת לא רוצה להיחשב קורבן
קרן אוחנה איוס:
 למי שנשארת מגיע להדליק משואה בהר הרצל ביום העצמאות
קרן אוחנה איוס:
 אני מתביישת ששר החינוך לא יושב פה ונותן את הדין
קרן אוחנה איוס:
 לילדים האלה מגיעה הגנה רחבה
קרן אוחנה איוס:
 כשמתקשרת אלי מישהי ואומרת שלקחו לה את המצלמות, אני שואלת אותה אם היא ישנה טוב בלילה
קרן אוחנה איוס:
 אם היא אומרת לי שכן, אני איתה, אבל אם אני שומעת שנייה של שקט בין התשובה שלה לשאלה שלי, תאמינו לי שהלב שלי כבר בתחתונים
קרן אוחנה איוס:
      אני מקדמת בברכה, אדוני היושב ראש, את מה שאתה עושה, אני מודה לך, אבל צריך שתהיה הרחבה ל-60 יום כי 30 יום זה לא מספיק
קרן אוחנה איוס:
 אם עובדים 200 יום, יכול להיות שתיפול בחודש שחצי ממנו הוא לא חודש עבודה
קרן אוחנה איוס:
 תרחיבו ל-60 יום
קרן אוחנה איוס:
 הדבר השני, תרחיב עד לגילאי שש
קרן אוחנה איוס:
 היום יש אפליה בין עובדים במגזר הפרטי לציבורי, מה שגורם לתנועה של מטפלות במעונות לגנים של משרד החינוך
קרן אוחנה איוס:
 זה מפחיד אותי, כי אנחנו במצוקת כוח אדם
קרן אוחנה איוס:
 המטפלות במעונות עוברות לגנים של העיריות כי שם אין מצלמות, שם אין פיקוח, שם הן לו חשודות
קרן אוחנה איוס:
 תעצור את זה, תייצר שוויון הזדמנויות תעסוקתי כדי שתהיה להן סיבה להישאר
אופיר כץ:
	אני מסכים איתך לגבי גננות
אופיר כץ:
 כשהייתי בשבוע שעבר באיזה שהוא אירוע בקריות, פנתה אלי גננת ואמרה לי שהיא רוצה שאני אשים את המצלמות כי לפעמים אומרים לה שהיא עשתה ככה או עשתה ככה והיא כל הזמן חשודה
אופיר כץ:
 שירן יחיא, מטה המאבק, בקשה
שירן יחיא:
אני לא מבינה איך שר החינוך מגבה את הבקשה של יפה בן דוד
שירן יחיא:
 על מה נלחמת ההסתדרות? היא נלחמת על ימי חופשה
שירן יחיא:
 לילדים, הורים ומשפחות שעוברים התעללות אין חופש מסיוטים, מחרדות, מחלומות ומפחדים
שירן יחיא:
 הילדים לא יודעים לאיזו גננת יש תואר או אין תואר, וגם ההורים לא יודעים למי יש תואר או אין תואר
שירן יחיא:
 התואר צריך לקבל את המקום שלו, אבל גם על גננות עם תואר בגני עירייה יש תלונות ולנו אין איך לבדוק אם התלונה היא תלונת שווא או שזה כמו שהילד אומר, כמו שהסייעת ראתה, כמו שהאימא ראתה מבחוץ, כמו ששמעו בהקלטות
שירן יחיא:
 אם ההורים מספיק נחושים הם מעבירים את הגננת לגן אחר, מוציאים אותה מהרדאר ואז אולי היא תפגע במקום אחר כי שם יש הורים פחות מעורבים, פחות היסטריים, פחות חרדתיים
שירן יחיא:
 עם מי עובדות הגננות עם התואר ובלי התואר? הן עובדות עם הילדים שלנו
שירן יחיא:
 מי נלחם על הילדים שלנו במדינה? אף אחד
שירן יחיא:
 שר החינוך, שהוא הנציג היחידי שאמור להיות אחראי על הילדים מבחינת המדינה, לא פה
שירן יחיא:
 אנחנו במטה המאבק למען הילדים עובדים במשך שנים, לילות כימים
שירן יחיא:
 למה אין אמון? כי פגעו באמון, כי ההורים ראו, כי הילדים נפגעו, כי יש עדויות, כי באות אלינו סייעות ואומרים שהן ראו, שהן יודעות אבל מפחדות לספר כי זה יפגע להן בפרנסה
שירן יחיא:
 באה אלי אימא ואמרה לי שהיא ראתה שהילד שלי יושב לבד במטבח, שהיא ראתה שהוא לא יוצא לחצר כמו כולם, שהיא ראתה שקצת כועסים עליו, שהיא שמעה את הילדים ואת הגננות מדברות עליו מעל הראש, רק היא הרגישה שלא נעים לה לספר לי כי היא חברה שלי
שירן יחיא:
 אם היו מצלמות והיה מי שיפקח היו רואים את הדברים האלה
שירן יחיא:
      לא מעניין אותנו מה הגננות עושות, מעניין אותנו הילדים שלנו
שירן יחיא:
 אנחנו רוצים לשלוח אותם בריאים ושיחזרו בריאים
שירן יחיא:
 מעניין אותנו להצליח לישון בלילה בלי ייסורי מצפון שאנחנו יום יום מובילים את הילדים שלנו לתופת
שירן יחיא:
 הם לא יודעים שאנחנו מובילים אותם לתופת
שירן יחיא:
 בגן שיש בו מצלמות אפשר לבדוק תלונות על גננות
שירן יחיא:
 אם יש ראיות גם אפשר להעמיד לדין ולהכניס לכלא
שירן יחיא:
 אי אפשר להגיד שלא נעשה כלום
שירן יחיא:
 נעשה, אבל לא מספיק
שירן יחיא:
 הלוואי והיינו יכולים להיות בלה לה לנד ולא היו פיגועים, לא היה עוני, לא היה אונס, לא היו התעללויות, הכל היה מקסים, אבל אנחנו לא חיים שם
שירן יחיא:
 אנחנו חיים במדינה הזאת עם השרים שיושבים בה, עם מנהלי ההסתדרות שדואגים להילחם נגד הילדים
שירן יחיא:
 זה שהגננות צריכות את המוגנות וצריכות הכשרה זה נכון, אבל זה לא מונע את זה שאנחנו צריכים את המצלמות
שירן יחיא:
 הילדה שלי נמצאת בגן שעובר על החוק
שירן יחיא:
 למה? כי יש בו תצפיתניות
שירן יחיא:
 בגלל שאני אימא שלפני 11 שנים הילד שלה נפגע בגן ילדים ולא היו ראיות, אז היום לא אכפת לי ללכת למישהי שהיא עבריינית ויהיו תצפיתניות שמפקחות, שבודקות, שצופות כל היום מה קורה בגן
שירן יחיא:
 אנחנו במטה המאבק נלחמנו, לוחמים ונילחם למען המוגנות, הצדק, ההגנה והבטיחות של הילדים שלנו
לוסי חדידה:
אני איתך, אבל לצד הלחימה תיתנו מקום גם לגנים טובים
לוסי חדידה:
 רק לחימה גומרת את השטח הטוב
אופיר כץ:
	תודה
אופיר כץ:
 מיטל, בקשה
מיטל בק:
אני רוצה להתחבר לסיפורים הקשים ששמענו כאן, למשפחות, להורים ולילדים
מיטל בק:
 אנחנו מחבקים אתכם, אנחנו מלווים אתכם
מיטל בק:
 יש לנו מוקד גדול, מוקד ליווי שמלווה משפחות מרגע גילוי הפגיעה, לאורך כל ההליך הפלילי
מיטל בק:
 יש לנו שם עורכות דין, עובדות סוציאליות ומתנדבות
מיטל בק:
 כל מי ששומע אותנו מוזמן לפנות אלינו ולקבל את הליווי שהוא זקוק לו
מיטל בק:
 אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגורמים - המשטרה, הפרקליטות, הרווחה, משרד החינוך
מיטל בק:
      החוק הזה הוא חוק קריטי, הוא מציל חיים
מיטל בק:
 חמש שנים מאז שהוא נחקק אנחנו רואים עלייה
מיטל בק:
 הדוח המצוין של המ
מיטל בק:
מ
מיטל בק:
מ מראה לנו בצורה מאוד מאוד ברורה את העלייה בהגשת כתבי האישום, בפתיחת התיקים, לכן אסור לנו לוותר על החוק הזה, חייבים לחזק אותו ולוודא שהוא מיושם
מיטל בק:
 אנחנו, המועצה, היינו חלק מהחקיקה של החוק הזה, אנחנו מלווים את היישום שלו גם בוועדות וגם במשרד
מיטל בק:
 המקרים שנחשפים לאורך השנים, החל מפרשת כרמל מעודה ועד גן הזוועות באילת, מראים לנו את החומרה, את התדירות, את משך זמן הפגיעות, מה שצריך לגרום לכולנו לחשב מסלול מחדש ולחשוב איך אנחנו מגינים על הילדים שלנו
מיטל בק:
 מה שמשותף לכולם היום פה הוא איך אנחנו מגינים על הילדים שלנו
מיטל בק:
 הילדים לא יכולים להגן על עצמם, הם לא יכולים לשתף מה שעובר עליהם
מיטל בק:
 הגשנו נייר לוועדה יחד עם גורמי מקצוע בתחום בריאות הנפש על הנזקים ארוכי הטווח שמלווים את הילדים האלה, על התחושות הקשות של ההורים, על שבירת האמון והאשמה
מיטל בק:
 אנחנו רוצים להמשיך ללוות ולחזק את החוק הזה, אבל החוק חסר, היישום שלו בעייתי מאוד בשטח
מיטל בק:
 התוצאה של כל המקרים הקשים שאנחנו שומעים עליהם מלמדת אותנו שלפעמים עד שהתעללות נחשפת יכולים לעבור חודשים רבים של זוועות
מיטל בק:
 צריך למצוא את הדרך למנוע את המקרים האלה, אין ספק בכך
מיטל בק:
      בשביל שטובת הילד תישמר צריכים לעשות מספר דברים
מיטל בק:
 הדבר הראשון זה חיבור למוקד אחד ואחיד שיהיה לכל המסגרות של המצלמות שבו תהיה דמות פיקודית שתבדוק את מקרי ההתעללות בפועל
מיטל בק:
 המשרד עוד רחוק מיישום של הדבר הזה, לכן צריך לוודא שהדבר הזה קורה בשטח
מיטל בק:
 הדבר השני זה שיהיו צפיות יזומות, ביקורי פתע של גורמי הפיקוח ושל השלטון המקומי
מיטל בק:
 כל דמות שיכולה לפקח וקשורה למערך הזה של לידה עד שלוש יכולה להיות בתמונה, לעשות ביקורי פתע ולמנוע את האירועים האלה, לא להגיע רק אחרי שמגיעה תלונה
מיטל בק:
 הדבר השלישי זה הנציגות של ההורים שצופה בזמנים מסוימים
מיטל בק:
 אנחנו לא חושבים שצריך לחבר את ההורים 24/7 און ליין, כי העברת האחריות מהמדינה להורים זה דבר שיכול להיות מסוכן
מיטל בק:
 אנחנו חושבים שהמדינה צריכה להחזיק באחריות
מיטל בק:
 למדינה יש הרבה מה לשפר בהיבט הזה, לכן אנחנו עובדים על זה מול משרד החינוך כדי לעשות את הדבר הזה טוב יותר
מיטל בק:
 לא צריך להעביר את האחריות באופן מלא להורים, כי גם האינטראקציה בין הילדים יכולה להיפגע ברגע שאנחנו באים ובוחנים את הדברים מרחוק, וגם זה ייצור איזו שהיא מלאכותיות יתר בהתנהלות של המחנכות בגיל הרך מול הילדים
מיטל בק:
 אנחנו רוצים לדבר פה על איזון שישמור על מערכת יחסים תקינה בין המחנכות לבין ההורים והילדים, שיאפשר לכולם להתנהל באופן הגיוני בגן כך שהמחנכות יוכלו לבצע את התפקיד שלהן בגן
מיטל בק:
 כל עוד המצב יהיה מאוזן יהיה אפשר להרחיב את חוק המצלמות, וכאן אני מתחברת להצעה של חבר הכנסת להרחיב גם לגנים
מיטל בק:
 אפשר יהיה להרחיב לגנים ובעתיד גם לחינוך המיוחד, אבל צריך לראות קודם שהחוק מיושם בצורה מאוזנת
מיטל בק:
      אני אסיים בעוד דברים נוספים שאנחנו כבר שנים ארוכים קוראים לתקן בחוק
מיטל בק:
 הדבר הראשון זה הדרישה שתהיה הקלטה גם בסאונד, לא רק בווידיאו, כי בלי שיש סאונד אי אפשר לזהות התעללות נפשית
מיטל בק:
 הדבר השני שנעדר מתוך החוק וצריך להכניס זה המצלמות גם בתוך דירות מגורים, כי הרבה משפחתונים קיימים בתוך דירות מגורים
מיטל בק:
 הדבר השלישי זה תוספת של כוח אדם שיאוייש בצורה רצינית במשטרה
מיטל בק:
 אנחנו שומעים על הקושי שלהם לצפות בשעות הרבות של חומרי החקירה שמגיעים, לכן צריך להגדיל את מצבת כוח האדם שם
מיטל בק:
 אפשר גם באמצעות תוכנות לצפות ביעילות בחומר המצולם
מיטל בק:
 צריך שתהיה כתיבת נהלים שיסדירו את הקשר בין המשטרה והפיקוח לבין משרד החינוך, שיחייבו הצגת אסמכתא ממתקין מצלמות כתנאי למתן רישיון או חידוש הרישיון, וכמובן לשפר את מערך הפיקוח, להוסיף עוד השקעה ממשלתית משמעותית בגיל הרך, אם זה הכשרות, הדרכות
מיטל בק:
 כל הדברים האלה הם תוספת וצעד משלים לפעילות של המצלמות, כי המצלמות, כמו שאמרנו, לא יכולות למנוע את כל המקרים שאנחנו רוצים למנוע מראש
אופיר כץ:
 מור דקל, בקשה
מור דקל:
אני רוצה להודות לך, אופיר כץ, ולרון כץ
מור דקל:
 יש לנו פה שני כצים, שני יו"רים, באמת חברי כנסת  שהם גם צעירים, גם הורים, גם מבינים עניין, וגם פועלים שנים בנושא
מור דקל:
 חשוב לברך על הדיון הזה, במיוחד כאשר אנחנו רואים שבילדים אין פוליטיקה
מור דקל:
      מהיום שחוק המצלמות עבר העמותה התריעה שבחוק יש לקונות שחייבים לתקן
מור דקל:
 הלקונות, לצערי, שתוקנו היו מאוד מינוריות
מור דקל:
 זה לא ייאמן שההורים היו צריכים לקחת את המושכות לידיים בשביל לטפל בדבר הזה
מור דקל:
 ילד במדינת ישראל מגיל לידה עד שש הוא כמו פרה מחולקת לחתיכות שיש מעל הראש של הקצב, כי כשהילדים האלה נולדים הם או בבית או אצל מטפלת או במעון או בגן, ואנחנו לא יודעים מי מטפל בהם
מור דקל:
 כשהם עוברים לגן עירייה, הגננת היא של משרד החינוך, הסייעות שנמצאות איתה הן של הרשות המקומית
מור דקל:
 הרבה פעמים כשאנחנו מנסים לבוא בתלונה אנחנו נתקלים באינטראקציה בין הגננת לסייעת לגבי מי לוקח את האחריות ומטפל בזה
מור דקל:
 העמותה למען הילד תמכה בזה שהחוק הזה יהיה מגיל לידה עד שש, כי מטרת החוק הייתה שהמצלמות יגנו על חסרי ישע בגיל הרך
מור דקל:
 למרות שהתחום עבר למשרד החינוך עדיין יש 5,000 משפחתוני סמל עם חמישה ילדים תחת משרד הכלכלה ומעל 150 מעונות יום שיקומיים שנמצאים תחת משרד הרווחה, לכן חוק הפיקוח וחוק המצלמות צריכים להיות מורחבים גם למסגרות האלו
מור דקל:
 מסגרות עם שבעה ילדים ומעלה צריך להוריד למינימום חמישה ילדים, כאשר כל מסגרת בעלת רישיון או מוכרת צריכה להיות עם מצלמות
מור דקל:
 כמו שקרן אמרה, המצלמות מגינות על שני צידי המטבע
מור דקל:
 זה מגן על כולם, לא רק על צד אחד
מור דקל:
 אנחנו תומכות בנושא של הרחבה לאודיאו, שיהיה קול בתוך המצלמות, כי לפעמים מגיעים למשטרה עם מכשירי הקלטה ששומעים בהם רק חלק ספציפי
מור דקל:
 את סעיף 6, לגבי שמירת התיעודים, אנחנו בעד להרחיב ל-60 ואפילו ל-90 יום
מור דקל:
 בסעיף 7, שזה תהליך הצפייה בצילומים, צריך להרחיב את מי שרשאי לצפות במצלמות
מור דקל:
 יש קב"טים בתוך הרשויות המקומיות שהתפקיד שלהם הוא לדאוג לביטחון ולבטיחות
מור דקל:
 לפני כמה חודשים יצא קול קורא מטעם משרד החינוך על כך שיהיה לרשויות המקומיות קב"ט לתחום הגיל הרך, אבל לצערי רוב הרשויות המקומיות בחרו שלא לקחת את התקציב ואת התפקיד הזה
מור דקל:
 מדובר על דמות לא פדגוגית שהתפקיד שלה הוא לשמור על בטיחות
מור דקל:
 אפשר להכשיר את הדמות הזאת כך שכשיש קריאות או חשדות היא תגיע תוך דקות אחדות למעונות או לגני העירייה ותצפה במצלמות
מור דקל:
 לגבי סעיף המגורים, סעיף 11, לא הגיוני שעל משפחתונים שנמצאים בתוך בתים חוק המצלמות לא חל
מור דקל:
 יש מספיק דרכים טכנולוגיות שזה יפעל מ-07:00 עד 17:00 ולא יפגע בפרטיות
מור דקל:
 אם בחרת שיהיה לך עסק בבית שמחויב ברישיון, תעמדי תחת תנאי החוק
מור דקל:
 לא ברור למה סעיף 11(3), שמדבר על אם יש מעל 70% חתימות של הורים לא צריך מצלמות, קיים, לכן גם אותו אנחנו ממליצות למחוק
מור דקל:
 אנחנו מציעות להוסיף סעיף שאומר שמעל 90% או כשיש 100% הסכמה של הורים יוסיפו מצלמות און ליין
מור דקל:
 לא בטוח שבכל מעון צריך שיהיה און ליין, כי אנחנו לא רוצים שהורים ינהלו את המעון כך שהצוות לא יוכל לעבוד כשורה
מור דקל:
 גם בסעיף הזה צריך להיות מאוד זהירים ומדויקים ולהגיד שרק בהסכמה גורפת של הורים אפשר יהיה להציב את המצלמות און ליין