GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארז מלול:
אני איתם
ארז מלול:
 אני גם חבר בוועדת פנים ושמעתי את כל הדברים
אופיר כץ:
אם כך, נעבור להצבעה
אופיר כץ:
 מי בעד הערעור של חבר הכנסת? מי נגד?
אופיר כץ:
הערעור נדחה
אופיר כץ:
מי בעד – 1
אופיר כץ:
 מי נגד – רוב
אופיר כץ:
 מי נמנע? הערעור נדחה
אופיר כץ:
 כמו שאמרתי, יש לנו פטור מחובת הנחה
אופיר כץ:
 אנחנו נצא להפסקה ונעדכן רבע שעה לפני
בשעה 10:
 << נושא >> ברזל")(חוזה, פסק דין או תשלום לרשות)(תיקון)(דחיית מועדים בתקופה הקובעת השנייה), << נושא >>
אופיר כץ:
שלום, אני מחדש את הדיון
אופיר כץ:
 בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק דחיית מועדים (הוראת שעה – "חרבות ברזל")(חוזה, פסק דין או תשלום לרשות)(תיקון)(דחיית מועדים בתקופה הקובעת השנייה), התשפ"ד-2023(מ'1697), בכל הקריאות
אופיר כץ:
 תנמק, נציגת משרד המשפטים, עו"ד יערה למברגר, ייעוץ וחקיקה
יערה למברגר:
אנחנו עוסקים בחוק דחיית מועדים, חוזה פסק דין או תשלום לרשות שדוחה את המועדים בהקשרים האלה לאוכלוסיות זכאיות, שבעיקרן הן אוכלוסיות של משרתים בגופי ביטחון, מפונים, חטופים, ומספר קבוצות קשורות
יערה למברגר:
 החוק, בעצם נחקק באוקטובר סמוך, ובעצם בשל צרכים שעלו לאור אירועי ה-7 באוקטובר
יערה למברגר:
 היו לו גם מספר הארכות בצווים של שר הביטחון
יערה למברגר:
 החוק בתוקף עד ה-31 לדצמבר, 2023, זאת אומרת, עוד מספר ימים החוק פוקע
אופיר כץ:
וזה ידעתם אתמול?
יערה למברגר:
לא
יערה למברגר:
 אנחנו ידענו את זה מראש
אופיר כץ:
אז למה עד עכשיו?
יערה למברגר:
החוק מלכתחילה נועד לתת מענה לתקופה קצרה
יערה למברגר:
 דחיית מועדים, זה בעצם סוג של פלסטר
יערה למברגר:
 הוא מלכתחילה נחקק, וכך מלכתחילה הוא נחקק ל-30 יום, וזה הוארך בצווים של שר הביטחון כל פעם לתקופות קצרות
יערה למברגר:
 כל ההסדר שבחוק, הוא הסדר שהוא מורכב, כי בסופו של דבר, הם מסתכלים על חוזה
יערה למברגר:
 יש צד שני, למשל, מזכיר של דירה שלא יקבל את דמי השכירות שלו
אופיר כץ:
כן, אבל למעט תיקונים זה משהו שאתם מאריכים, זה לא משהו חדש
יערה למברגר:
אז אני אסביר
יערה למברגר:
 החוק בסוף יוצר פה איזון עדין
יערה למברגר:
 ולכן, בסופו של דבר, אנחנו כן חשבנו שהחוק נכון שיהיה לתקופה קצרה
יערה למברגר:
 בעת האחרונה היו דיונים לראות מה ניתן לעשות לתקופת ההמשך, לאור העובדה שהתארכות, גם התארכות של דחיית המועדים עבור הצד השני לחוזה היא משמעותית אם אנחנו מוסיפים כבר את ה-85 ימים שעברו מה-7 לאוקטובר
יערה למברגר:
      ולכן, מה שמוצע פה זה הסדר אחר שמחלק בין שתי תקופות, ומצמצם את האוכלוסייה שלגביה, ומדייק אותה שלגביה אנחנו חושבים שהצרכים כרגע מצדיקים את האיזון של לתת לה את הדחייה מול הגופים הפרטיים, בעוד שלגבי דחייה ותשלומים לרשות, לגופים מדינתיים ברשות ציבורית, זה יחול לגבי כל האוכלוסיות כפי שהיה בחוק המקורי
יערה למברגר:
 זאת אומרת, עשינו פה דיפרנציאציה ודייקנו את ההגדרות
יערה למברגר:
 אפשר לראות את זה בכל גופי הביטחון, באמת, נעשתה הגדרה שמנסה לחדד את זה ללוחמים בלבד, ומי שעוסק בפעילות המבצעית
יערה למברגר:
 זה באמת נעשה לאור הצרכים שהעברנו אותם, וממש בעבודה מאומצת בימים האחרונים
אופיר כץ:
אני רק אומר, שהכנסת פה, גם הקואליציה, וגם האופוזיציה, באמת, עושים הכול לדברים שהממשלה מביאה שמטיבים, מסדירים, כל מה שקשור למלחמה, לעורף
אופיר כץ:
 אבל גם לנו, להביא לנו חוק, שיודעים שהדד ליין שלו זה או-טו-טו הולך להגיע, ואז, הממשלה באה ואומרת, תשמע, תביא את זה היום ראשונה, שנייה, שלישית
אופיר כץ:
 זה לא עובד ככה
אופיר כץ:
 אנחנו הולכים למליאה, אחרי זה, יוצאים להפסקה
אופיר כץ:
 אחרי זה הוועדה
אופיר כץ:
 אתם יודעים שזה הולך להסתיים, תביאו את זה יותר מוקדם
אופיר כץ:
 עבודה מאומצת, אז עוד יותר מאומצת
שמחה רוטמן:
אופיר, אני רוצה להתייחס למה שאמרת, כי אני חושב שזה מאוד חשוב וזה עניין רוחבי
שמחה רוטמן:
 בחוקים האלה שמביאים הרבה מאוד מהם אצלי, בוועדה, בוועדות אחרות כל אחד עושה מה שהוא רוצה
שמחה רוטמן:
 אצלי בוועדה אני עשיתי כלל, ואני קורא ליושבי ראש הוועדות האחרים
שמחה רוטמן:
 הם מביאים את החוקים עם אמירה שאפשר להאריך פעם, או פעמיים, ואחר-כך, צריך עוד פעם חקיקה ולא בצו
שמחה רוטמן:
 אני אמרתי, אצלי אין דבר כזה
שמחה רוטמן:
 עד שמצב החירום לא מסתיים, הארכות הן בצווים
שמחה רוטמן:
 כי הקבילה הזאת מביאה - - -
ארז מלול:
כן, אבל בצוותא לא יכול לעשות שינויים
ארז מלול:
 פה אתה יכול לעשות - - -
שמחה רוטמן:
ארז, אז לא נכון
שמחה רוטמן:
 כי אנחנו בצו הסמכנו, למשל, החוק המקביל של זה של דחיית תשלומים, זה דחיית מועדים, זה התנהל בחוץ וביטחון
שמחה רוטמן:
 המקבילה שלו התנהל אצלי בחוקה, היו חלקים שהלכו לפנים
שמחה רוטמן:
 שם אמרנו שהצו יהיה ניתן להארכה, כולל צמצום המיוחל
שמחה רוטמן:
 כולל צמצום על איזה תחומים יהיו הארכות, הרחבות יהיה צריך חקיקה
שמחה רוטמן:
 אבל הרחבות לא באות באטרף
שמחה רוטמן:
 הארכות מועדים מגיעות באטרף, ואז אנחנו כאילו אומרים, לא, לא, יהיה עוד ביקורת
שמחה רוטמן:
 מביאים לנו את זה לשלוש קריאות, באותו יום אנחנו לא מצליחים לעשות את הביקורת הפרלמנטרית כמו שצריך
אופיר כץ:
לא, גם לא יהיה אפשר לעשות את העבודה כמו שצריך
שמחה רוטמן:
הדבר היחיד שזה מייצר, זה את המראות, בעיניי, לא מכובדות שאנחנו חווים היום
שמחה רוטמן:
 ואנחנו עושים אותן בלב - - -
אופיר כץ:
 זו לא פעם ראשונה
שמחה רוטמן:
ולכן, אני קורא לחבריי, יושבי ראש הוועדות שמגיעים אליהם חוקים כאלה, לא לקבל את התכתיב הזה שאי-אפשר להאריך יותר מאיקס פעמים, אלא הארכות על מצבי חירום ושינויים בצו
שמחה רוטמן:
 אם הם רוצים לתקן – נתקן
שמחה רוטמן:
 נוסיף בלי לחץ
אופיר כץ:
 חשוב
אופיר כץ:
 אני פותח את ישיבת ועדת הכנסת
אופיר כץ:
 אני מתחיל עם סעיף 2: בקשת יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון להקדמת הדיון בהצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 4 והוראה שעה – חרבות ברזל), התשפ"ד-2023 (מ/1690) לפני קריאה שנייה ושלישית
אופיר כץ:
     ינמק חבר הכנסת ינון אזולאי חבר הוועדה
ינון אזולאי:
תודה רבה אדוני היושב-ראש
ינון אזולאי:
 הבקשה היא לקבל פטור
ינון אזולאי:
 החוק הגיע רק ביום חמישי וכבר נדון בקריאה ראשונה
ינון אזולאי:
 החוק אומר לתת הארכה של עוד זמן כדי שלוחם לא חוקי לא יוכל לפגוש את עורך-הדין שלו
ינון אזולאי:
 במצב הנוכחי, בשל אירועי אוקטובר האחרון אנחנו צריכים להאריך את הוראת השעה הזאת
ינון אזולאי:
 אם זה לא יבוא היום נפספס את זה ואז ייצא נזק ואותם לב"חים יוכלו לדרוש ולקבל עורך-דין בזמן שעבר להם
ינון אזולאי:
 לכן אנחנו מבקשים לקבל פטור בנושא
אופיר כץ:
אדוני היועמ"ש, רוצה להתייחס?
עידו בן יצחק:
ההצעה אושרה היום בוועדה
אופיר כץ:
אם כך, מי בעד מתן הפטור לפני הקריאה השנייה והשלישית?     הצבעה     הבקשה לפטור התקבלה
אופיר כץ:
      אני עובר לסעיף 1: ישיבות מליאת הכנסת בימי שלישי בשבוע – הארכת תוקף החלטת הוועדה
אופיר כץ:
 אנחנו מחדשים את ההחלטה של הוועדה לביטול ישיבות המליאה בימי שלישי, מחר ובשבוע הבא, כל עוד חל מצב מיוחד בעורף
אופיר כץ:
      מישהו רוצה להתייחס? אם כך, מי בעד? מי נגד?         הצבעה     ישיבת מליאת הכנסת בשלישי השבוע ובשלישי הבא בוטלו
אופיר כץ:
      הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 19), התשפ"ד-2023 (מ/1692)
אופיר כץ:
  ינמק נציג משרד האנרגיה והתשתיות, עמוס קמחין, מרכז בכיר (הנדסה) תקינה רישוי ופיקוח, מנהל הדלק והגז
עמוס קמחין:
אנחנו מבקשים פטור מחובת הנחה
עמוס קמחין:
 מדובר על חוק לקידום התחרות עם חברות הגז
עמוס קמחין:
 עד עכשיו זה היה בהוראת שעה
עמוס קמחין:
 הוראת השעה פגה ב-1
עמוס קמחין:
1
עמוס קמחין:
2024
עמוס קמחין:
 אנחנו מבקשים לקבוע את זה לא כהוראת שעה אלא כחוק בפני עצמו
עמוס קמחין:
 מ-2008 זה מתקיים כהוראת שעה וכל פעם מתחדש
עמוס קמחין:
 מדובר בתקנות שקובעות את האופן שאסור לחברות לבוא בהצעות לצרכנים במידה ויש חברה אחרת שבאה להחליף אותן
עמוס קמחין:
 חצי שנה אסור להן לתת הצעה נגדית
עמוס קמחין:
 זה כדי למנוע מחברות לבוא ולסכל את ההחלפה, דבר שאנחנו מנסים לקדם אותו לא מעט שנים
עמוס קמחין:
      מכיוון שזה ב-1
עמוס קמחין:
2024 אמור לפוג, אנחנו מבקשים פטור מחובת הנחה
ינון אזולאי:
אתם רוצים שזה יהיה בהוראת קבע?
עמוס קמחין:
כן
עמוס קמחין:
 מ-2008 זה בהוראת שעה
ינון אזולאי:
אני בעד לעשות את זה באופן קבוע רק השאלה מה קרה שנזכרתם עכשיו מ-2008?
עמוס קמחין:
לא נזכרנו עכשיו
ינון אזולאי:
מ-2008 זה נזכרתם עכשיו
עמוס קמחין:
זה היה עד עכשיו בהוראת שעה
ינון אזולאי:
אני מבין
ינון אזולאי:
 שאלתי למה הוראת שעה טובה כמעט 15 שנה ופתאום אחרי 15 שנה רוצים להחליף? למה לא לפני עשר שנים? למה לא לפני חמש שנים? למה לא לפני שנה?
עמוס קמחין:
אני יכול להגיד שאנחנו מנסים לתקן את שוק הגפ"ם וליישר אותו
עמוס קמחין:
 יש לא מעט תקנות
עמוס קמחין:
 יש לנו גם חקיקה חדשה מ-2020
עמוס קמחין:
 ניסינו לקדם
עמוס קמחין:
 עד עכשיו לשלוש החברות הגדולות היה 90% מהשוק והיום הן עומדות על 83%
עמוס קמחין:
 זאת אומרת, שאנחנו מעט מאוד מצליחים
עמוס קמחין:
 כרגע אמרנו עד כאן, אנחנו נעשה  - - -
ארז מלול:
כמה חברות יש היום?
עמוס קמחין:
קרוב ל-50
אופיר כץ:
הם לא מצליחים לצמצם
ינון אזולאי:
שלוש חברות מחזיקות 83%
ינון אזולאי:
      כמה אתם חושבים שזה יעזור לכם לצמצם את הפערים האלה? נניח שעושים את זה עכשיו בהוראת קבע והדיון יהיה בוועדת כלכלה
ינון אזולאי:
 כמה זה יקדם אותנו כדי להגיע שזה יהיה רק 50%? אתה אומר שאתם עושים צעדים אז אני בטוח שעשיתם שיעורי בית כדי להבין עד כמה הצעד הזה יעיל
עמוס קמחין:
אני לא בטוח שזה יביא אותנו ל-50%
עמוס קמחין:
 זה יעזור לנו לאפשר את התחרות בשוק
עמוס קמחין:
 במידה והתקנה תפוג, אז אנחנו נכנסים לאי ודאות בתוך המשק
עמוס קמחין:
 15 שנה היה שאסור להם לפנות ומה-1
עמוס קמחין:
 יהיה מותר להם לפנות עם הצעות נגדיות
עמוס קמחין:
 זה יגרום לבעיה ולכן אנחנו מבקשים את הפטור מחובת הנחה
עמוס קמחין:
      דבר נוסף
עמוס קמחין:
 יש עוד מספר צעדים שאנחנו עושים בשביל לעודד את זה ואחד מהם זה אמות המידה הצרכניות שהעברנו באוגוסט האחרון
עמוס קמחין:
      דבר שני, הבקשה שלנו פה היא מאוגוסט
עמוס קמחין:
 פרסמנו את זה להערות ציבור ביולי
עמוס קמחין:
 בעקבות המלחמה הגענו לדצמבר כשזה היה אמור להיות הרבה לפני
אופיר כץ:
הבקשה בוועדה היא מהיום
עמוס קמחין:
אני אומר שהבקשה היא מהיום אבל פורסמה בסוף יולי
ינון אזולאי:
מ-1008 עד סוף יולי זה יפה
אופיר כץ:
זה לפי הקצב שלהם
אופיר כץ:
      אם כך, מי בעד מתן הפטור בכל הקריאות?         הצבעה     בקשת הפטור התקבלה
אופיר כץ:
  אנחנו עוברים להצעת חוק גיל הפרישה (הורה שילדו נפטר) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"ד-2023 (מ/1693)
אופיר כץ:
      ינמק נציג משרד הנגב והגליל והחוסן הלאומי, יצחק אלקסלסי, מ"מ ראש מטה השר
יצחק אלקסלסי:
הוראת השעה פגה בסוף השנה
יצחק אלקסלסי:
 אנחנו מבקשים להאריך אותה
אופיר כץ:
מה אומרת ההוראה?
יצחק אלקסלסי:
הורה שילדו נפטר, מתוך תפיסה סוציאלית שהדבר הזה מרפא את הנפש הוא יכול להמשיך לעבוד מעבר לגיל 67 עד גיל 70 למיטב זכרוני
יצחק אלקסלסי:
      זה עבר למשרד הנגב והגליל מהאגף לאזרחים ותיקים במשרד לשוויון חברתי
ארז מלול:
כל סיבת פטירה?
יצחק אלקסלסי:
כן
ארז מלול:
זה לא רק חללי צה"ל
יצחק אלקסלסי:
זה גם ובתקופה הזאת זה כמובן חשוב ביתר שאת אבל זאת כל סיבה
אופיר כץ:
ממתי הוראת השעה?
יצחק אלקסלסי:
מ-2018
יצחק אלקסלסי:
 המשרד התחיל בעבודת מטה להפוך את הוראת השעה לקבועה אבל נוכח המלחמה העבודה הזאת נעצרה
יצחק אלקסלסי:
 אנחנו מבקשים להאריך בשנה ובמהלך השנה הזאת - - -
אופיר כץ:
קראתי בדברי ההסבר שבדקתם וראיתם שזה כן מצליח וכן נותן מענה אז למה לא לעשות את זה בהוראה קבועה?
יצחק אלקסלסי:
נכון
יצחק אלקסלסי:
 בגלל הלחימה
יצחק אלקסלסי:
 זה הצריך עוד בדיקות וועדות
ארז מלול:
אדם שמסתיימת לו הקדנציה בגיל 70 כמו שופט, זה גם 4 שנים מגיל 70?
יצחק אלקסלסי:
לא
ארז מלול:
למה לא
אופיר כץ:
בחוק כתוב שזה מ-67
יצחק אלקסלסי:
כן, זה מ-67
יצחק אלקסלסי:
 אני מניח שזה משהו שאפשר יהיה לבחון
יצחק אלקסלסי:
 כרגע הוראת השעה מוארכת כמו שהיא
אופיר כץ:
תדונו בזה בוועדה
ינון אזולאי:
גם אין לכם מה למהר
ינון אזולאי:
 מ-2008 עד 2018 זה פער של 10 שנים, קחו את זה בכיף
אופיר כץ:
תבואו בעוד 10 שנים
יצחק אלקסלסי:
זה חשוב להפוך את ההוראה הזאת להוראה קבועה
יצחק אלקסלסי:
 זה משגר יציבות
יצחק אלקסלסי:
 גם עכשיו יש מעסיקים שמחכים לדבר הזה וחשוב לנו לשמור על הרציפות
ינון אזולאי:
באיזו ועדה זה יהיה?
יצחק אלקסלסי:
זה יגיע לוועדת עבודה ורווחה
ארז מלול:
אני כן מציע שיבחנו להאריך, לא משנה באיזה גיל, 67 או 70, כל אחד בהתאמה
ארז מלול:
 אין עניין ב-67
אופיר כץ:
בוועדה תדונו בזה
אופיר כץ:
מי בעד מתן הפטור לכל הקריאות?     הצבעה הבקשה לפטור בכל הקריאות התקבלה
אופיר כץ:
 היום יום שני, כ' בטבת התשפ"ד – 1 בינואר 2024
אופיר כץ:
 לפני שנתחיל, בקשה רק תציגו את עצמכם
ענבל:
בוקר טוב, אני ענבל, אני בת דודה של טל
ענבל:
 טל נחטף מבארי יחד עם אשתו, הילדים, הסבתא, הדודה והבת דודה ב-7 באוקטובר
ענבל:
 כולם חזרו חוץ מטל, מה שאומר שהמשפחה הזאת לא תהיה שלמה עד שטל יהיה כאן
ענבל:
 אני חושבת שזו לא מתנה שאתם נותנים לי שאתם מחזירים אותו הביתה - זאת החובה שלכם כלפי הילדים שלו, לא כלפיי, על מנת שהם יוכלו לחיות חיים של ילדים, להתחיל לחזור לאיזו שהיא ילדות נורמאלית
ענבל:
 אין שום דבר נורמאלי בזה שילדה בת שלוש הייתה בשבי, אין שום דבר נורמאלי בזה שילד בן שמונה רואה חיילים ואומר שהם ניצלו מבארי, ואין שום דבר נורמאלי בזה שילדה בת שלוש דוברת ערבית או אומרת כל מיני מילים כמו "אוסקוט"
ענבל:
 הדבר הנורמאלי היחיד שהמדינה יכולה לתת לה עכשיו זה להחזיר לה את אבא שלה
ענבל:
 אני אשמח לשמוע מאדוני מדוע אין תמונה גדולה של החטופים שפונה מהכנסת כלפי ירושלים
אופיר כץ:
תמונה מבחוץ?
ענבל:
שתהיה בתוך הכנסת ותפנה החוצה, איזו שמשונית עם התמונות של כולם
ענבל:
 אם יש לכם צורך בשמשונית, נביא לכם בשבוע הבא, רק תגידו
ענבל:
 אנחנו רוצים לקבל את זה, זו איזו שהיא הצהרה מכם כלפינו, כלפיהם שהם לא נשכחים, שעושים הכל להחזיר אותם
ענבל:
 התמונה שאני שמה פה זה נחמד, אבל זה לא מוציא מסר החוצה כלפי תושבי ירושלים והמבקרים בה
ענבל:
 כשראיתי פה את החלון הגדול ממש הרגשתי שזה משהו שצריך לעשות
ענבל:
 נכון, זאת המשפחה הביולוגית של כל אחד ואחת מאיתנו וגם המשפחה שלכם, אבל לכם יש סמכות שלי אין
ענבל:
 מדובר פה ב-133 אנשים שנמצאים 87 ימים בשבי בעזה
ענבל:
 יש את הדר ואורון שנמצאים שם כבר 10 שנים
ענבל:
 אני מבקשת מכם כל בוקר וכל ערב להסתכל על האנשים האלה, לזכור שהם לא בבית ושמחכים להם בבית
ענבל:
 הם לא רק תמונה ופוסטר, כל אחד מהם זה עולם ומלואו, לכל אחד מהם יש משפחה שמחכה
ענבל:
 אף אחד מאיתנו הוא לא קרוב של משפחת ביבס, אבל כפיר חוגג שנה בעוד שבועיים בשבי
ענבל:
 כפיר צריך לחגוג יום הולדת בבית, כפיר צריך לחגוג יחד עם אימא שלו ואח שלו בבית
ענבל:
 זו לא מתנה שאתם נותנים לנו, זאת החובה שלכם, זה במשמרת שלכם קרה
ענבל:
      ה-7 באוקטובר הוא מחדל שעוד ידובר, אבל בשביל שתתחילו לעבוד על המחדל אנחנו צריכים להתחיל לשקם את המשפחות שלנו ואת עצמנו
ענבל:
 יושבות פה בחורות צעירות שנלחמות בשביל האחים שלהן
ענבל:
 בחורות צעירות בבוקר של 1 לינואר צריכות לקום ממסיבה שהן בילו בערב קודם, לא מפגישות שהן מנהלות עם ראשי עולם וראשי מדינה
ענבל:
 אנחנו עושים ונעשה כמה שצריך, נילחם כולנו על כולם עד שהם יחזרו, אבל אני לא יודעת, ואני מדברת כבחורה, כבת דודה, כאחות, כמה הם עוד יכולים להמשיך להתקיים מרבע פיתה ביום, וזה לא לשם האמרה
ענבל:
 אני מזכירה שיש משפחה שחזרה מהשבי ואמרה שהם חיו מרבע פיתה ואולי כוס מים, בלי מקלחת, בלי פרטיות
ענבל:
 אין להם את הזמן יותר לחכות, השעון מתקתק, כל שנייה נחשבת
ענבל:
 אנחנו לא יודעים מה יקרה בשנייה הבאה, איזו הודעה מישהו מאיתנו או כולנו נקבל שאומרת חס ושלום על מישהו
ענבל:
 אנחנו רוצים אותם בבית עכשיו, אין להם זמן לחכות יותר
ענבל:
 אנחנו מבקשים מכם להזכיר כשאתם פוגשים אנשים פה בכנסת, החל מראש הממשלה נתניהו עד אנחנו לא יודעים מי, שכל אחד מהם הוא עולם ומלואו מבחינת כל המשפחות שמחכות להם
איתי סיגל:
אני אחיין של קית' סיגל שנחטף מביתו בכפר עזה לפני 87 יום
איתי סיגל:
 הוא נחטף ביחד עם אשתו אביבה שחזרה אחרי 51 יום
איתי סיגל:
 אני רוצה להגיד תודה לכוחות הביטחון ששומרים עלינו ועושים את כל מה שהם יכולים בשביל להחזיר את יקירינו הביתה
איתי סיגל:
 אתמול ב-24:02 קיבלתי תזכורת שכבר 87 יום דוד שלי לא נמצא במקום בטוח, שדוד שלי לא נמצא בבית שלו, שלדוד שלי אין ממ"ד ואין בית ללכת אליו, שהוא נמצא שבוי
איתי סיגל:
 הסיבה לתזכורת זה ה"צבע האדום" שהיה לנו, הטילים שירו עלינו
איתי סיגל:
 זה רק ממחיש את הדחיפות, את העובדה שדוד שלי צריך לחזור כמה שיותר מהר הביתה
איתי סיגל:
 87 יום בשבי לבן אדם בן 64, לבן אדם שלא עשה שום דבר רע בחיים שלו, לבן אדם שעשה הכל בשביל המדינה, לבן אדם שעלה מארצות הברית והשאיר את חייו מאחור בשביל להקים מדינה - זה לא מה שאמור להיות
איתי סיגל:
 אני מבקש מכם, מכל מי שפה, גם בעבודה שלכם פה, בעבודה המקצועית, וגם כשאתם הולכים הביתה, לדבר עם השכנים, לדבר עם אנשים שאתם רואים ברחוב, לדבר עם כולם, בשביל שלא ישכחו אותו ואת כל שאר החטופים והחטופות
איתי סיגל:
 מעבר לשלטים שפונים החוצה, אני אשמח לראות גם שלטים בקומה שפונים פנימה, שבכניסה לכל ועדה יהיה שלט שיתחלף כדי שפשוט לא ישכחו אותם
איתי סיגל:
 אחד מהחששות של דודה שלי שחזרה היה ששכחו אותה
איתי סיגל:
 אני ממש לא רוצה שדוד שלי ירגיש ששכחו אותו
איתי סיגל:
 כולכם יכולים לתאר שאחרי 87 יום המחשבה הזאת עוברת בראש
איתי סיגל:
 תחשבו מה זה 87 יום
איתי סיגל:
 תודה על זמנכם, תודה על כל העבודה שאתם עושים פה
איתי סיגל:
 אני מבקש שתעשו את כל מה שאתם יכולים בשביל להחזיר את דוד שלי הביתה
רומי כהן:
נמרוד, אחי התאום, נחטף ב-7 באוקטובר
רומי כהן:
 עוד שבועיים ימלאו 100 ימים שהם בשבי, שהם לא ראו אור יום, שהם לא אוכלים, שהם לא ישנים, שאולי הם לא בחיים
רומי כהן:
 יש 133 אנשים חטופים שפשוט לא הגיוני שהם לא בבית
רומי כהן:
 איך אנחנו ממשיכים בשגרה? איך אנשים אומרים שנה טובה כשהם עוד שם? אי אפשר להשאיר אותם שם
רומי כהן:
 המדינה שהפקירה אותם כבר פעם אחת ממשיכה כל יום להפקיר אותם
רומי כהן:
 אח שלי בן 19
רומי כהן:
 תחשבו על הילדים שלכם בגילאים האלה, זה הגיל שרק מתחילים את החיים
רומי כהן:
 זה פשוט לא הגיוני שזה מה שקורה
רומי כהן:
 צריך להחזיר אותם כמה שיותר מהר, צריך שזה ימשיך להיות על סדר היום, כי אנשים מתחילים לשכוח
רומי כהן:
 זה מפחיד
רומי כהן:
 אני פשוט לא מאמינה שאפשר לשכוח מדבר כזה
רומי כהן:
 זה לא אפשרי לשכוח מהם
רומי כהן:
 אנחנו מבקשים מכם גם בתור בני אדם וגם ככאלה שיש להם השפעה שהיא קצת מעל הממוצע
רומי כהן:
 אני מבקשת מכל הלב שלי ואומרת, די, אי אפשר יותר שההורים שלי לא ישנים, שאני לא ישנה, זה לא אפשרי לחיות ככה
ענבל:
אנחנו נשמח לשמוע מה אתם יכולים לעשות בשביל להשיב אותם מהר
אופיר כץ:
תודה רבה שהגעתם
אופיר כץ:
 אתם מדברים ועושים את זה באופן קבוע
אופיר כץ:
 זה כן חשוב לעורר אותנו כל בוקר, לגרום לנו תמיד שזה יהיה על סדר היום לפני שאנחנו מתחילים בדיוני הוועדות
אופיר כץ:
 יש דברים חשובים, אבל זה יותר חשוב, וטוב שאתם עושים את זה
אופיר כץ:
 כמו שאמרתם, האחריות היא שלנו, זה קרה במשמרת שלנו, והאחריות שלנו היא לדאוג להחזיר אותם
אופיר כץ:
 אתם מדברים על לשכוח, אבל אף אחד מאיתנו לא שוכח אותם אפילו לא לשנייה בשום מצב, בשום דיון
אופיר כץ:
 אתם והם האחים שלנו
אופיר כץ:
 העם היהודי ידוע בנכונות ובחובה שלו לדאוג איש לרעהו לא משנה איפה הוא נמצא, על אחת כמה וכמה בעקבות מה שהיה
אופיר כץ:
 אנחנו לא חברים בקבינט, אבל אנחנו מעלים בכל פורום אפשרי את זה שאנחנו צריכים לעשות הכל בשביל להשיב אותם הביתה
אופיר כץ:
 אנחנו אומרים את זה בישיבות סיעה אצלנו שבהן נמצא ראש הממשלה וחברי הקבינט
אופיר כץ:
 כולם מדברים על לעשות את הכל בשביל להחזיר אותם הביתה, זה עולה כל הזמן, בכל דיון
אופיר כץ:
 אני חושב שאף אחד בכל מדינת ישראל לא שוכח אותם
ענבל:
זה לא נכון
ענבל:
 אנחנו אתמול ראינו את כל העולם חוגג סילבסטר
ענבל:
 אני לא מבינה מה יש לחגוג כשחיילים נהרגים כל שניה וכשבמשך 87 ימים 133 חטופים נמצאים בשבי, אני לא מבינה איך המשק לא מושבת לפחות לשעה כהזדהות
אופיר כץ:
איפה ראית חגיגות?
ענבל:
כל תל אביב הייתה חגיגה אחת גדולה
ענבל:
 אני מניחה שגם בירושלים
ענבל:
 אנחנו לא חוגגים
איתי סיגל:
גם באזור שלי, ואני גר בקיבוץ גזר, שמעתי כמה וכמה מסיבות בשטחים הכפריים
איתי סיגל:
 היום תפסתי טרמפ מצומת לטרון לפה עם בן אדם שלא מודע למה שקורה
איתי סיגל:
 כמובן שזו אישיות, זה לא כולם, אבל עלינו לעשות מאמץ גדול בשביל להשאיר את זה במודעות
אופיר כץ:
כנראה זה היה במקומות בודדים, כי בשגרה שבה מרבית המקומות חוגגים לא היינו מדברים על זה
אופיר כץ:
 אני חושב שהשנה זה היה מזערי ובכלל לא היה צריך לקרות
ענבל:
זיקוקים?
אופיר כץ:
איפה היו זיקוקים?
ענבל:
בתל אביב
אופיר כץ:
זה באמת חוסר רגישות
ענבל:
אם יש משהו לחגוג זה אם הם חזרו
אופיר כץ:
אני לא חושב שיש מה לחגוג
ענבל:
לא נראה לי שזה היה מכובד שכשנכנסנו לוועדה בשבוע שעבר הייתה סלסלה של פירות על השולחן והציעו לנו להתכבד
ענבל:
 אני לא רוצה להתכבד, אני רוצה שתהיה צניעות
ענבל:
 לא יקרה כלום לאף אחד אם זה לא יהיה כל כך מנקר עיניים
ענבל:
 אנחנו לא לשם האמרה
אופיר כץ:
אם אתם מגיעים למקום ורוצים לכבד אתכם ולארח אתכם בצורה יפה, אני לא רואה בזה דבר פסול
ענבל:
אנחנו לא רוצים את זה
אופיר כץ:
בסדר, אבל מי שמארח אתכם רוצה - -
ענבל:
זה לא היה בשבילנו, זה היה בשבילם
ענבל:
 אני לא חושבת שזה נראה טוב
אופיר כץ:
לפני חודש וחצי, כשנפגשתי עם אבא של אופיר אנג'ל ועם הסבא, בכנסת לא היו את התמונות בכלל, למעט מה שהיושב ראש עשה במליאה
אופיר כץ:
 הם אמרו לי: "תשמע, אנחנו נכנסים לכנסת ואנחנו לא רואים את התמונות איפה שעוברים, איפה שאנשים נכנסים"
אופיר כץ:
 באותו רגע פניתי ליושב ראש הכנסת ובאותו היום שמו את התמונות בכל הקומות של הוועדות
אופיר כץ:
 את מה שאת אומרת לי עכשיו אני אעביר ליושב ראש הכנסת
ענבל:
כשהיינו עכשיו בקפיטול היל בוושינגטון ראינו בכל חדר את התמונה הזאת
ענבל:
 גם כשעברנו במסדרון ראינו את התמונה הזאת
ענבל:
 עצם זה שיש את זה לא רק באיזה קומה מינוס שלוש שראיתי ושכחתי, זה חשוב
ענבל:
 בכל קומה התמונה הזאת צריכה להיות, בכל כניסה למשרד התמונה הזאת צריכה להיות, הם תושבים של המדינה הזאת
ענבל:
 אין פה שום עניין של יהודי או לא יהודי, זה עניין הומניטרי
ענבל:
 יש פה בדואים, יש פה נפאלים, יש פה תאילנדים חטופים שלא יכולים להישכח
ענבל:
 אם אנחנו באים לפה והתמונות היחידות שיש זה התמונות שאנחנו מביאים - -
אופיר כץ:
הן לא היחידות
ענבל:
ראינו את התערוכה למטה
אופיר כץ:
אני אעביר את העניין של החיצוני
ענבל:
גם את החיצוני, וגם שבכל קומה יהיו תמונות, בכל כניסה לחדר
ענבל:
 נכון, זו המשפחה שלי, אני נלחמת על טל, אבל אני גם נלחמת על האנשים שהפכו להיות המשפחה שלי
ענבל:
 אנחנו רוצים להרגיש שהם חלק מכם לא רק כשאנחנו באים פעם בשבוע ועושים לנו את הכבוד
אופיר כץ:
אני מבטיח שאני מעביר את זה הלאה ליושב ראש
אופיר כץ:
 אצלי בחדר יש את החולצה ואת התמונה, כי חשוב שכל מי שנכנס יראה ושלא נשכח לשנייה
איתי סיגל:
מירב, לפני חודש וחצי עשינו מפגש בקומה הזאת
אופיר כץ:
אני ומירב יזמנו את זה
איתי סיגל:
אני רוצה לציין את זה לטובה, אבל אני חושב שאפשר לעשות עוד
מירב בן ארי:
בגלל זה עשינו שבוע שעבר במליאה
איתי סיגל:
אבל אנחנו לא יכולנו - -
מירב בן ארי:
לא יכולתם לדבר
איתי סיגל:
חשוב לנו לשמור על הקשר האישי
אופיר כץ:
נעשה את זה
ענבל:
להושיב אותנו במליאה, לא להושיב אותנו למעלה
אופיר כץ:
במליאה זה שונה
אופיר כץ:
 בשביל ליצור שיח נעשה את זה כמו שעשינו בפורמט הראשון שעשינו – שהח"כים והשרים - -
ענבל:
יש חריג גם במליאה
ענבל:
 מגיע להם שישמעו את הקול שלהם
אופיר כץ:
נעשה את זה כמו שעשינו בפעם הראשונה שהייתה נוכחות מאוד גדולה של שרים וחברי כנסת
ענבל:
זה ממש ממש חשוב
ענבל:
 אני מקווה שלא נצטרך להגיע לשבוע הבא, אבל - -
אופיר כץ:
הלוואי
מירב בן ארי:
אנחנו איתך
מירב בן ארי:
 אבל אם לא יקרה, נעשה
ענבל:
אנחנו רוצים לקבל אותם בחיים
אופיר כץ:
אתם צודקים
אופיר כץ:
 גם אנחנו
ענבל:
תודה רבה לכם
אופיר כץ:
 פניית יושב ראש הכנסת בדבר כללי הספרים – ספר הנחוץ לעבודתה של הכנסת בהתאם לסעיף 2(ג) לחוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א-2000
שמוליק חזקיה:
ספריית הכנסת קיימת משנות ה-50, מ-1950
שמוליק חזקיה:
 אחת לתקופה אנחנו מעדכנים את האוספים, גם לאור מהפכת המידע וגם לאור זה שהספרייה צריכה לעשות עדכוני אוספים
שמוליק חזקיה:
 אחת לכמה זמן אנחנו מדללים
שמוליק חזקיה:
 מ-2001 לא היינו פה
שמוליק חזקיה:
 הבקשה שלנו היא לעדכן את הרשימה
שמוליק חזקיה:
 לפניכם הרשימה המעודכנת
אופיר כץ:
בשבעה נושאים?
שמוליק חזקיה:
כן
שגית אפיק:
מדובר בכללים של יושב ראש הכנסת, באישור ועדת הכנסת
שגית אפיק:
 הכללים האלה הם מכוח חוק הספרים
שגית אפיק:
 חוק הספרים קובע שיימסר לספרייה עותק אחד מכל ספר שנחוץ לעבודת הכנסת
שגית אפיק:
 לאור החוק הזה עודכנו הכללים בשנת 2001 ונמסרים היום עותקים של ספרים רבים לספריית הכנסת
שגית אפיק:
 זה יוצר מצוקה של מקום, קושי תפעולי, מה גם שלא תמיד הספרים נחוצים לעבודתה של הכנסת
שגית אפיק:
 מנכ"ל הכנסת וגורמי המקצוע בראשות שמוליק חזקיה בחנו אם נכון יהיה לתקן את החוק או לפעול בדרך אחרת
שגית אפיק:
 הסיכום שהתקבל הוא לעשות תיקון לכללי הספרים באופן שתשונה ברירת המחדל ויימסרו לספריית הכנסת ספרים רק אם יושב ראש הכנסת או מי שהוא הסמיך לכך מצאו לנכון וביקשו בכתב למסור את הספרים האלה לספריית הכנסת
שגית אפיק:
 כמו כן, צומצמו קטגוריות הספרים שיש למסור לספרייה
אופיר כץ:
איך אתם יודעים על כל ספר שיוצא אם צריך אותו או לא?
שמוליק חזקיה:
המו"ל יודע את זה
שמוליק חזקיה:
 הוא חייב לפי חוק
אופיר כץ:
הוא חייב לעדכן אותך כשיוצא ספר?
שמוליק חזקיה:
הוא צריך לשלוח לי
שגית אפיק:
הוא שולח רשימה ואת הספר לפי הקטגוריות שמופיעות בכללים
אופיר כץ:
עכשיו הוא שולח את הספר?
שגית אפיק:
עכשיו יושב ראש הכנסת יסמיך שלושה גורמים בכנסת, שזה מנכ"ל הכנסת, ספרנית הכנסת וראש תחום בלשכה המשפטית, והם אלה שיבקשו בהתאם לכללים המעודכנים שאתם עכשיו תאשרו את הספרים שנחוצים לעבודת הכנסת
שגית אפיק:
 זה הופך את ברירת המחדל שיש היום - ששולחים את כל הספרים לספרייה
שגית אפיק:
 עכשיו תהיה פנייה יזומה מטעם הגורמים המקצועיים הרלוונטיים בכנסת לבקש את הספרים שאכן דרושים לעבודת הכנסת
שמוליק חזקיה:
גם הוספנו את מאגר כותר שיש בו אלפי פרטי ספרות, הגות, היסטוריה וכו' לשירות הכנסת
שמוליק חזקיה:
 כמובן שיש לנו יכולת לקבל ספרים מספריות שונות, כך שאנחנו מכוסים מבחינת כל הצרכים של הכנסת
דן מרזוק:
הפנייה היזומה היא במקום הקטגוריות, או בנוסף?
שמוליק חזקיה:
אנחנו מעדכנים את הקטגוריות
שגית אפיק:
פנייה יזומה תהיה על פי הקטגוריות
שגית אפיק:
 אם ללשכה המשפטית דרוש ספר מקצועי בדיני עבודה, הכנסת תרכוש את הספר הזה במחירו המלא מההוצאה הרלוונטית
ארבל אסטרחן:
הכללים האלה מחליפים את הכללים הקיימים היום
ארבל אסטרחן:
 כללי הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים) (ספר הנחוץ לעבודתה של הכנסת) מ-2001 יבוטלו, ובמקומם יהיו כללים חדשים שיאמרו כך:
ארבל אסטרחן:
שיושב ראש הכנסת, או עובד הכנסת שהוא הסמיך לכך, ביקש בכתב  למוסרו לספריית הכנסת;
ארבל אסטרחן:
מהנושאים האלה:
ארבל אסטרחן:
חינוך;
ארבל אסטרחן:
מדעי היהדות, משפט עברי, מחשבת ישראל;
ארבל אסטרחן:
משפט;
ארבל אסטרחן:
רשומות;
ארבל אסטרחן:
הוועדה תאשר, יו"ר הכנסת יבחן את זה, וזה ייכנס לתוקף
אופיר כץ:
ישיבת מליאת הכנסת בימי שלישי בשבוע – הארכת תוקף החלטת הוועדה בשבועיים נוספים
אופיר כץ:
 מבקשת להתייחס לינור דויטש, מנכ"לית לובי 99
לינור דויטש:
תודה, כבוד היו"ר
לינור דויטש:
 אני שמחה שיצא שגם מזכיר הכנסת וגם יועמ"שית הכנסת נמצאים פה
לינור דויטש:
 אני רוצה להתייחס לצעד הזה של המשך ביטול המליאה בשלישי שלכאורה מביאים אותו כצעד טכני אבל בעינינו הוא צעד מאוד מאוד מהותי
לינור דויטש:
 הכנסת היא הריבון במדינת ישראל,  תפקידה הוא לפקח על הממשלה בימים של שגרה ובימים של מלחמה