GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיל לימון:
 אנחנו בשנים האחרונות רואים בצדק, גם הכנסת מחמירה את המצב, חוק המתנות אמרתי הורחב על עוד עובדי ציבור, הכנסת לפני חמש שנים ביטלה בחוק הפריימריז, הצעת החוק הזאת היא הפוכה למגמה הזאת ,אנחנו הולכים, יש מדדי שחיתות במדינת ישראל ויש OECD אנחנו פשוט מאוד, הדבר הזה צריך להבין הוא יפגע בצורה משמעותית במדינה ישראל
זאב אלקין:
אני מניח שאמרתם את זה בדיון בוועדת שרים
עמית הלוי:
לינור דויטש בבקשה אבל זה על חשבון אחרים, זה לא מוסרי
זאב אלקין:
לא מה שאני דיברתי
עמית הלוי:
אז בסדר, אז מחר
מירב בן ארי:
הוא רק שאל, האם העמדה של היעוץ המשפטי, איך החוק הזה עבר
עמית הלוי:
אז בבקשה חבר הכנסת אלקין, מחר בבוקר נקיים דיון נוסף, ואנחנו נוכל להמשיך את השאלות שלך, בסדר נקבע מחר דיון
מירב בן ארי:
אבל זה לא יכול להיות שיש חוות דעת כזו חריפה והממשלה מאשרת
נאור שירי:
למה לא, הוא צריך מתנות
עמית הלוי:
מירב, קודם כל אני שומע בדברים של עו"ד לימון, שהוא בעצמו - -
מירב בן ארי:
כדי לצאת מהמגמה המטורללת הזאת, הם מחזירים אותנו אחורה
עמית הלוי:
אני באמת התנגדתי, גיל תקשיב לזה, עו"ד לינור בבקשה
נאור שירי:
לא, אבל צריך לחדד, כי הוא בשום מצב לא אמר שהוא תומך, הוא בין המתנגדים
עמית הלוי:
לא, לא אמרתי שהוא גם היה לפחות הוא אמר, הוא גם תהה, הוא גם לא הגדיר קריטריון מוגדר, מתי אדם נהיה חבר של ראש הממשלה לצורך העניין
נאור שירי:
עמית, לא יותר קל לא לדבר מתנות?
עמית הלוי:
לינור בבקשה, לינור, א' ברור נאור חייבים, אבל זה מה שהוא טוען
נאור שירי:
מתי הוא תהה, הוא מתנגד מהותית, הוא לא מתנגד לחידוד שלך, הוא מתנגד מהותית לחוק
עמית הלוי:
הוא אומר ואף הוא אישר בעבר, לאו דווקא הוא אלא קודמיו בתפקיד, מתנות לאנשי ציבור, בוודאי שהוא עשה את זה
נאור שירי:
שהם שילמו על זה אחרי
עמית הלוי:
לא, מה פתאום איפה אתה חי?
אורנה ברביבאי:
אנחנו הבנו שיש התנגדות כללית לחוק, תבהירו אותה בבקשה
נאור שירי:
אז יש פה אי הבנה
עמית הלוי:
בפעם הבאה עו"ד גיל לימון, אנא הסבר בפעם הבאה שזה יהיה מחר אני מקווה, תסביר את ההבדל במצב המורכב, לא הוא אמר שזה מורכב
אורנה ברביבאי:
אז אל תגיד שהוא תמך
עמית הלוי:
לא אמרתי שהוא תמך, אמרתי שגם עו"ד לימון אמר כאן במענה לשאלתי אם הבנתי נכון
נאור שירי:
אז לא הבנת נכון
עמית הלוי:
יכול להיות
נאור שירי:
גיל אני לא מבין, החוק הזה הוא על חוק מתנות או חוק על הוצאות משפטיות ואירועים רפואיים?
עמית הלוי:
אני שאלתי מה הקריטריון, מתי אדם נהיה חבר ולא חבר, הרי באשר הוא עובד ציבור, אז ממתי שהוא נהיה עובד ציבור, כל אדם שהוא הכיר אותו מוגדר כחבר או לא? אז הוא אמר זה מורכב, וזה רגיש, ופעם הבאה אנחנו נשמע איך הם בדיוק בוחנים
אורנה ברביבאי:
אבל אתה גם יכול להגדיר מהו מצב רפואי, למשל אם כואב לו הראש למשל, הוא יכול לקבל?
עמית הלוי:
את צודקת, את צודקת
אורנה ברביבאי:
הוא צריך לקנות הרבה מאוד כדורים לכאב ראש, אז אפשר לאפשר לו, מצב משפטי יש לו רמזור - - הבן שלו חנה בחנייה אסורה
יוראי להב-הרצנו:
נגיד, אם הבן שלו מפעיל מכונת רעל וצריך לממן אותה
עמית הלוי:
יוראי, זה לא מנומס, יש פה אנשים שהגיעו בבקשה
עמית הלוי:
 כן בבקשה
לינור דויטש:
עורכת הדין לינור דויטש, מנכ"לית לובי 99 הלובי הציבורי למי שלא מכיר כבודו, אנחנו לובי שממומן ב- 100% מימון המונים על ידי נכון להבוקר 10
לינור דויטש:
2 אלפים אנשים, נטו מימון המונים, ולכן אנחנו גם מכירים מאוד מקרוב את סוגיית מימון ההמונים ואת סוגיות הכסף שאיתה אנחנו מתעסקים, הון שלטון זו סוגיה שבה אנחנו מטפלים כבר שבע וחצי שנים
לינור דויטש:
      אני 14 וחצי שנים, אני עורכת דין ואני 14 וחצי שנים מתעסקת בכנסת ברגולציה, כשאני ראיתי את החוק הזה דיממו לי העיניים, אוקיי? דיממתי מהעיניים כי מה שמדובר פה, ולמרות שאמרת כבוד היושב ראש פעם אחר פעם שהחוק הזה יגביר שקיפות ויוריד שחיתות, זה שאומרים שהיום הוא לילה ולילה הוא יום זה פשוט לא המציאות
לינור דויטש:
      הנוסח של החוק ואנחנו כולכם הגשנו לכל הח"כים גם נייר שמתייחס
לינור דויטש:
 הנוסח של החוק כפי שהיום כפי שהוגש, כפי שגם הציגה היועצת המשפטית של הוועדה, וכפי שהציג המשנה ליועמ"ש, הוא נוסח שמכיל אפשרות, בעצם הופך אותנו לצד וניגריה, הוא הופך אותנו למדינת בקשיש, כי הוא מכיל למעשה
עמית הלוי:
אגב, ממה שאני בדקתי לוויסקונסין או מה שהספקתי תוך כדי פה עכשיו לשאלת חבר כנסת, הייתי לפחות וויסקונסין באורגון, במישיגן, זה מקור השוואה
עמית הלוי:
 אם כבר את רוצה לעשות לו מקור השוואה
נאור שירי:
לא, זה לא מקור השוואה נכון, ממש ממש לא
עמית הלוי:
כבר הספקת לבדוק?
נאור שירי:
לא, כי אני רווי בניסיונות הצ'רי צ'יקין שלכם שאתם באים ואומרים, מה בארצות הברית
עמית הלוי:
רגע רגע, סליחה שהפרעתי, מתנצל שהפרעתי תמשיכי את דברייך
לינור דויטש:
אני לא יודעת, קראנו לעומק גם את הצעת החוק, גם את חוות הדעת של המשנה גיל לימון, אני גם מכירה היטב גם את חוק הפריימריז שחוקקו ב- 2018 וגם את חוק המתנות, אנחנו מכירים את כל החוקים האלה, מתעסקים איתם המון, ואני אומרת לך שהצעת החוק בנוסחה הנוכחי, מאפשרת לכל עובד ציבור באשר הוא, אתה בכלל גם אתם כל הזמן מדברים פה על נבחרי ציבור, אנחנו מדברים גם על ראש רשות עובד ברשות מקומית, מהנדס העיר, פקיד, שוטר, שופט, פרקליט, כולם יוכלו לגייס כסף בגלל תפקידם
לינור דויטש:
      כל הדברים שאתה הצגת לקבל כסף מחברים לקבל כסף ממשפחה, זה מותר כבר היום בחוק, חוק המתנות מאפשר לקבל כסף מהם
לינור דויטש:
      מה חוק המתנות לא מאפשר? הוא לא מאפשר לגייס כסף בגלל התפקיד שלך, הוא לא מאפשר לנצל את המיקום שלך, שאני מהנדס צעיר ואני יוצא עכשיו למימון, כי בגלל איזושהי סיבה של משפטית או רפואית שקבלנים יוכלו לתרום לי כסף ואחר כך אני אצ'פר אותם
לינור דויטש:
 בתמורה אחר כך
עמית הלוי:
אבל קראת את החוק שהוא לא יכול לצ'פר אותם בתמורה אחר כך, הוא לא יכול לעשות בעניינם אם קראת את החוק שלי לפחות
לינור דויטש:
קראתי, שנייה אבל אני מגיבה, אתה הגבת לשלוש שנים קדימה, מה קורה אם לפנים, מה קורה אם מישהו קיבלתי הטבת מס ואז בתמורה אני נותנת לה? אתה לא מתייחס
עמית הלוי:
הערה מעולה, הערה מעולה, אנחנו נשפר אותה, הערה מעולה לינור, אבל אל תאמרי שזה ניצול, ניצול נמנע
לינור דויטש:
אין שום מנגנון, אז קודם כל למה כל עובדי ציבור? עזוב שגם בנבחרי ציבור וח"כים
עמית הלוי:
 אין להם זכויות חברתיות?
לינור דויטש:
אבל מה זה אין זכויות? יש להם היום גם אפשרות לגייס כסף, משפחה וחברים, מה שאתה עושה פה, אתה מאפשר מטיל חובה אתה מצאת שתיים וחצי מקרים שאולי אפשר לדון בהם, ואני באמת אני לא מכירה אותם, אולי אפשר לדון בהם, אבל בשביל שניים וחצי מקרים אתה מטיל פטיש של 5 אלפים קילו, על כל השירות הציבור
עמית הלוי:
רגע למה שתיים וחצי, יש עשרות מקרים
לינור דויטש:
אבל גם אם כן, לא עושים חקיקה, אתה חבר כנסת צעיר, אני נמצאת במשכן הזה 14 וחצי שנה, לא עושים חוק רחב שחל על כל המדינה, על כל השירות הציבורי בגלל מקרה שתיים ואפילו לא בגלל עשרה
לינור דויטש:
      אתה לא הורס את כל השירות הציבורי בגלל מקרה כזה או אחר שלו אתה מוצא פתרונות פרטניים, מה שאתה תאפשר זה מתן שוחד חוקי לעובדי ציבור ולנבחרי ציבור
עמית הלוי:
לא, לא הזזנו את עבירת השוחד, סליחה
לינור דויטש:
עזוב, אני אפילו לא מתייחסת עכשיו נתניהו לא נתניהו, אני מדבר איתך על מה מדבר על נוסח החוק, אין מנגנון פיקוח, אין מי שמוודא, אין סמכויות מבקר המדינה, אין כלום
לינור דויטש:
 זה מין פשוט לזרוק אפשרות שכל אחד יוכל לגייס כל סכום
לינור דויטש:
      מה קורה אם מחר בבוקר חבר כנסת או נבחר ציבור או בכלל, ראש עיר מורשע באונס, הוא יכול עכשיו לצאת ולגייס כסף, שיכסה על - - אין שום מגבלות
אורנה ברביבאי:
היום בבוקר שומעים על הטרדה של ילדה בת 13
לינור דויטש:
בהצעת החוק כרגע אין שום חסמים, אין שום דבר, זה פשוט חוק שמאפשר, אתה אומר זה לא פתח לשחיתות חוקית? זה האימאימא של הפתח לשחיתות חוקית, זה מאפשר את כל השחיתות החוקית בעולם, ואני חושבת שיש פה סכנה אמיתית, ולא יכול להיות, לא יכול להיות שגם אם מצאת מקרה אחד מיקרה שתיים, באמת תחוקק על המקרה הזה, אל תחוקק חוק שיהרוס לך את כל השירות הציבורי
לינור דויטש:
 זה חוק מסוכן
אורנה ברביבאי:
את צודקת, אבל הם לא יחוקקו חוק על שם ראש ממשלה שלוקח שוחד מרמה והפרת אמונים ועל הדרך גם מתנות
לינור דויטש:
אבל עדיף עדיף, אורנה עדיף, החוק הזה יכול לפורר, זה חוק שיפורר את אמון הציבור
עמית הלוי:
תודה, נאור שירי בבקשה, חבר הכנסת נאור שירי יש מליאה
לינור דויטש:
זה חוק שיפורר את אמון הציבור בעובדי הציבור, בכל המערכת הציבורית, זה יהפוך שוחד לחוקי, לבסדר, לשחיתות תקינה, ולכן אני באמת מפצירה בך לרדת מהחוק הזה, ובטח בטח לא בתצורתו הנוכחית, אנחנו כמובן כל ההערות הפרטיות תמצא בנייר שלנו, ונהיה בכל הדיונים, תודה
אורנה ברביבאי:
כל הכבוד, תודה רבה לך
עמית הלוי:
חבר הכנסת נאור שירי בבקשה כן
רון כץ:
עמית שתדע, שמהנדסי הערים ברשויות מקומיות, אתה שם אותם בסיכון הכי גבוה, הם יעשו רוחות גאלה ב- אלף דולר למנת פלאפל בשביל לגייס כספים, ואחרי זה אתה תראה שפתאום תמות, גדלו בעוד ארבע - -
נאור שירי:
לא, הם פשוט דואגים לפריון של המשק, הם לא יוכלו
עמית הלוי:
היום הם עושים את זה, בחוק הזה הם לא יעשו, בחוק הזה יש מנגנון, רגע מנגנון הפיקוח הכי חשוב שהכנסנו בחוק הזה
נאור שירי:
שאמר אריסטו
עמית הלוי:
לא, דווקא עוד לפני אריסטו זה היה קיים, קוראים לו שמש, והשמש היא - -
נאור שירי:
אני אנצל את הדקה וחצי שנותרה לי, לא כדי לדבר על מהות ולהתייחס לתקנון הכנסת
עמית הלוי:
למה לא? פעם תדבר על מהות
נאור שירי:
אני אגיד לך למה לא? אני אסביר לך למה לא, אני שמח שגם אמרת את זה, כי כל מה שעושים ב - 68 ימים מאז שאתם בממשלה, זה להתעסק בהכל חוץ במהות, אז אל תטיף לי על לדבר על מהות
עמית הלוי:
רפורמה משפטית זה לא מהות?
נאור שירי:
 אתם לא מתעסקים כל יום במהות
נאור שירי:
 אתה לא מתעסק במהות ולא אתם לא אתה רק, אלא אתם לא מתעסקים במהות שלשמה התכנסה ונועדה כנסת ישראל
נאור שירי:
      כל מה שאתם עושים, כל מה שאתם עושים בכל הוועדות האלה ובכל הפטור מחובות הנחה שלכם, זה לדאוג אך ורק לעצמכם
נאור שירי:
      עכשיו תקשיב, להתייחס עניינית לחוק הזה, זה באמת יהיה, אתה יודע אני נתקלתי בהרבה חוקים שבאו במהרה על השולחן, כי היה איזה עניין דחוף ובאמת רצינו לקדם את זה, רצינו שאני אומר, זה אתם רוצים, כזה חוק מחורר תסכים איתי, ואפילו אתה כבר נראה לי מסכים, בחיים לא נתקלנו פה בסדר
נאור שירי:
      שום דבר בשום סעיף שכתוב פה, אין פה הסכמה של אף אחד מסביב לשולחן, הצטרף אלינו גם עכשיו משה סעדה, ועכשיו למה אני אומר הצטרף אלינו? כי אפילו הוא יושב פה היחידי גם מהקואליציה שהגיע לחוק המאוד מאוד משמעותי הזה, היחידי שהגיע בא ואומר, וואלה תשמע עמית תראה, אין שום סיכוי שהחוק הזה עובר זה חוק הזיה
נאור שירי:
      עכשיו הוא כעס על המילה הזיה, אבל זו המילה שהכי צריכה לאפיין אתכם, חבורה של אנשים שמתעסקים בהזיות, בשום דבר שנוגע לאזרחי מדינת ישראל
עמית הלוי:
 אנחנו צריכים פשוט לסיים, 11:00 תודה רבה, אני רק אומר לסיום אני מתנצל, אבל זמננו תם, אבל כל חוק בעיני שעוסק בצדק או עוול בשאלות מוסריות, כמו שגיל גם העלה כאן, לא משנה או לינור, יש פה היבטים מוסריים, הוא לא הזיה, זה תפקידנו לעסוק בצדק ובעוול, זה מה שאנחנו עושים כאן, אבל בגלל שיש הרבה שאלות ובגלל שקטנו, אנחנו נמשיך את הדיון מחר
נאור שירי:
מה מחר?
מטי צרפתי הרכבי:
למה מחר?
עמית הלוי:
יעלו פה כל הדיונים
נאור שירי:
רגע רגע סליחה היועצת המשפטית, זה נהיה נוהג לייצר פה ועדות ביום חמישי, 20 ועדות מתכנסות בו זמנית ביום חמישי זה כבר זה לא סביר
עמית הלוי:
יום ראשון, נוח לך?
נאור שירי:
אתם לא שמים לב כל יום יום חמישי אתם עושים במקביל את הוועדות, אתה לא מודע למה קורה בוועדות, אני אומר לך באמת, אם אתה כמגיש הצעת החוק
עמית הלוי:
אם הייתי עושה את זה ביום שני, חבר הכנסת אלקין היה צריך להיות בוועדת החוקה
נאור שירי:
לא, אבל לפחות זה ימים קבועים של מליאות, זה עוד איכשהו סביר, אתם גם חמישי וגם ראשון אתם, לא רק אתה יושב פה, אלא עוד עשר ועדות מיוחדות שקמים לדברים מאוד מאוד מיוחדים
עמית הלוי:
אתה לא עובד בימי ראשון? ששת ימים?
נאור שירי:
אם אתה עושה עכשיו איתי השוואה, גם בשבת אני עובד
עמית הלוי:
תודה רבה הישיבה נעולה, נקבע את המועדים ונודיע לכולם תודה
מטי צרפתי הרכבי:
מחר אופיר כץ מנהל את הוועדה?
עמית הלוי:
יכול להיות כן
עמית הלוי:
בוקר טוב
עמית הלוי:
 אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת
עמית הלוי:
 אני כאן כממלא מקום יושב ראש הוועדה אופיר כץ
עמית הלוי:
 הדיון הוא המשך דיון על חוק שירות המדינה (מתנות)
עמית הלוי:
     הדיון שלנו היום, כמו שהודעתי לכם, הוא על נקודות מאוד מסוימות
עמית הלוי:
 אני רוצה בפתיחה לחזור, לטובת אלה שמצטרפים אלינו ושלא היו בישיבה הקודמת, על העקרונות של החוק המוצע שאני הצעתי אותו
עמית הלוי:
 אני אתייחס בשתי דקות לנימוקים שנשמעו כאן בישיבה הקודמת, גם להערות שהשמיעה היועצת המשפטית ארבל וגם לדברים שנשמעו על ידי משרד המשפטים
עמית הלוי:
 אני רוצה לדייק קצת את הדברים מבחינת מה מונח על שולחננו חברי הכנסת מבחינת החוק
עמית הלוי:
     אם כן, העיקרון הראשי שהוא בבסיס הצעת החוק הזאת, כמו שאמרתי גם בדיון הקודם, הוא הגנה שבעיניי היא מאוד נדרשת על היחסים החברתיים של נבחרי ציבור ועובדי ציבור כיוון שהמצב נכון להיום, בשלל של אירועים ופרשיות, הלך והידרדר וצמצם את הזכות של נבחר ציבור או עובד ציבור לקיים חיים חברתיים אפילו בשעת משבר קשה שלו כמו טיפול רפואי או הליכים משפטיים, שניהם תהליכים שנכפים על בן אדם, שהם בלתי צפויים, שההוצאות בהם הן לפעמים מאוד מאוד בומבסטיות
עמית הלוי:
 זה העיקרון הראשי
עמית הלוי:
     הדבר השני כמובן הוא שבפרט לאנשי ציבור יש כאן איזה צורך לאזן מול המערכת
עמית הלוי:
 אנחנו מכירים את המשפטים שנעשו לאנשי ציבור ולעובדי ציבור בשנים האחרונות
עמית הלוי:
 בניגוד למה שאמר כאן חבר הכנסת רם בן ברק בישיבה הקודמת, שדיבר בשמה של שולה מעפולה, בדרך כלל התביעות נגד איש ציבור הן לא תביעות קטנות
עמית הלוי:
 אנחנו רואים שלמדינה יש כוח כמעט בלתי מוגבל בהקשר הזה והיא מעמידה משאבים מאוד מאוד דרמטיים מול איש ציבור
עמית הלוי:
 לכן שם נדרש איזשהו איזון ואיזושהי הגנה
עמית הלוי:
     אנחנו נשמע היום - לכן ביקשתי את נציגי משרד המשפטים איתם דיברתי וגם נציגים אחרים - מה המדינה נותנת היום
עמית הלוי:
 כלומר, אם אחד מאיתנו כחבר כנסת או עובד ציבור ממשרדי הממשלה שנמצאים כאן נדרש להוצאות משפטיות, מה נותן הביטוח
עמית הלוי:
 למעשה זה ביטוח של חברת ענבל
עמית הלוי:
 מההיכרות שאני יודע, והזכרנו את זה בפעם הקודמת, נניח במקרה של חבר כנסת כץ, זה היה בקדנציה האחרונה ולכן זאת דוגמה טובה, המדינה נתנה – או בהקשר הזה הכנסת נתנה - 10 אחוזים בלבד
עמית הלוי:
 כלומר, אם את או אני היינו צריכים להתמודד עם הליך משפטי כזה שנגמר בפלומבה של מוסריות שהפרקליטות אומרת שחבר כנסת כץ, לא דבק רבב מוסרי במעשיו, אז הוא, כדי לסיים את הדבר הזה, הוא היה צריך מיליון ו-400 אלף שקלים והמדינה נתנה לו - - -
ולדימיר בליאק:
הדרך היא להגדיל את הכיסוי הביטוחי? זה שובר את כל הכללים
עמית הלוי:
 הדרך היא קודם כל לאפשר לו את המינימום, לאפשר לך את המינימום לפנות לאחיך, מה שהיום כמעט ולא מתאפשר לפי הפרשנות של החוק, או לפנות לחבר שלך ולאפשר לך את הדבר הזה
עמית הלוי:
 בדיון הקודם אמר כאן המשנה ליועץ המשפטי - למעשה זה היה ציטוט של השופטת דפנה ברק ארז שהופיע בחוות הדעת שלו - שטובה מניעה מתרופה
עמית הלוי:
 נדמה לי שכך הוא אמר
עמית הלוי:
 זה היה הציטוט המדויק
עמית הלוי:
     אני מאוד מקבל את זה
עמית הלוי:
 הרבה פעמים צריך לעשות מניעה מתרופה אבל הבעיה היא שכאן המניעה היא גם פגיעה וצריך לדעת לאזן, וזה מה שאנחנו עושים בחוק כאשר תמיד מאזנים בין זכויות לבין פגיעות והיום האיזון הוא כזה שזאת לא רק מניעה מתרופה אלא זאת פגיעה שקודמת לתרופה
עמית הלוי:
 לא צריך לפגוע באנשים
עמית הלוי:
 פוליטיקאים הם בני אדם כמו כל אדם
יוראי להב-הרצנו:
לא
יוראי להב-הרצנו:
 הם לא ככל האדם
עמית הלוי:
כי יש להם כוח ציבורי
עמית הלוי:
 לכן פעם ראשונה בחוק – ואתה תשמע כאן דוגמאות שאני בטוח ששערותיך תסמרנה – שאנשים כן לקחו כל מיני דברים, קיבלו אישורים של היועץ המשפטי, אתה בכלל לא ידעת מי נתן להם כסף ולמה
עמית הלוי:
 בחוק הזה שהצעתי הכנסנו מנגנונים – לפי דעתי פעם ראשונה - כאשר המנגנון הכי חשוב בהקשר הזה זאת השמש שהיא מטהרת הכול כמו שאמר השופט ברנדייס – ואני פתוח לעוד דברים שהיועצת המשפטית ארבל העלתה בשיחות המוקדמות
עמית הלוי:
 אפשר לשכלל את זה ולראות מי בדיוק האינסטנציה האחראית ואיך זה יעבוד כדי שאתה ואני נדע – כולל שלל התחקירנים, העיתונאים וכולי וכולי שכולנו חשופים כלפיהם – מי תרם לך או מי תרם למשנה ליועץ המשפטי לממשלה
עמית הלוי:
 תאמין לי שחשיפה מהסוג הזה, אף אחד לא מתקרב לדבר הזה
עמית הלוי:
 להפך, מניסיוני אני אומר לך, כמי שעבד בממשלה וגם עבד במרחב הפוליטי, כשאתה שם את זה – אצלך אין פריימריז ולכן זה פחות מורגל אצלכם אבל כשיש פריימריז ויש תורמים או תורמים למפלגה - - -
יוראי להב-הרצנו:
אבל זה הוסדר
יוראי להב-הרצנו:
 היום המדינה משלמת את דמי הפריימריז על מנת לא להיקלע למצב כזה שבו נבחר הציבור תלוי בטובות של הציבור
עמית הלוי:
נכון
עמית הלוי:
 אמת
עמית הלוי:
 גם אז אני התנגדתי לזה
יוראי להב-הרצנו:
היא הנותנת שזאת בעיה
עמית הלוי:
אני אומר שהבעיה היא לא אם נקלעת למשבר רפואי ואתה צריך עזרה מבת הדודה שלך
עמית הלוי:
 שם זאת לא הבעיה
עמית הלוי:
 הבעיה היא אם אתה תעזור אחר כך לבת הדודה שלך
עמית הלוי:
 על זה יצרנו המון מנגנונים שימנעו ממך אחר כך לעזור לחבר שלך שעזר לך בעת המצוקה שלך
יוראי להב-הרצנו:
עמית, אתה משפטן
יוראי להב-הרצנו:
 אתה יודע שעבירת השוחד או קבלת דבר במרמה לא משתכללת ולא נוצרת כשיש באירוע
יוראי להב-הרצנו:
 זאת אומרת, אין תנאי לתת תמורה
יוראי להב-הרצנו:
 היא נוצרת גם אם אתה מקבל
עמית הלוי:
לא, רק אם אחר כך נוצר משהו
עמית הלוי:
אם לא נוצר משהו, אין כתב אישום
עמית הלוי:
 תראה לי כתב אחד על עבירת שוחד שנוצר יש מאין
יוראי להב-הרצנו:
אתה לא חייב לתת תמורה כדי - - -
עמית הלוי:
אבל חייבים להוכיח שלדבר הזה היה איזשהו משקל
עמית הלוי:
 אגב, לכן צמצמנו את זה רק לאירוע רפואי מוצהר וגלוי על השולחן
עמית הלוי:
 לשם כך אנחנו מסדירים את זה
עמית הלוי:
 האם אדם צריך להישאר בלי ההגנה הזאת?
יוראי להב-הרצנו:
כאב ראש זה אירוע בריאותי?
עמית הלוי:
 על כך העירה כאן חברת הכנסת ברביבאי
עמית הלוי:
 לפעמים כן אבל לא על זה מדובר כמובן
עמית הלוי:
 לכן הגדרנו טיפול רפואי
אורנה ברביבאי:
השאלה מי מגדיר את הקריטריון ובאיזה צורה
עמית הלוי:
אנחנו
עמית הלוי:
 אנחנו עכשיו נגדיר איזה קריטריונים הם מאפשרים את הדבר הזה
עמית הלוי:
 אני חייב עוד הערה מקדימה אחת
ארבל אסטרחן:
אדוני היושב ראש וגם פרופסור איינהורן שהייתה כאן בישיבה הקודמת
ארבל אסטרחן:
 מדברים כל הזמן על הליך פלילי
ארבל אסטרחן:
 אי השוויון ביחסי הכוחות בין המדינה לבין אדם שמתנהל נגדו הליך פלילי וכולי
ארבל אסטרחן:
 צריך לזכור שהצעת החוק הזאת מדברת על כל סוגי ההליכים
ארבל אסטרחן:
יכול להיות שיש – סתם דוגמה – ראש עיר עובד מדינה שיש לו בת זוג שהיא מנכ"לית של חברה ועכשיו השותפים העסקים שלה מגישים נגדה תביעה, העובדים שלה מגישים תביעה בטענות של הפרת דיני עבודה, התעמרות, כל דבר כזה
ארבל אסטרחן:
 לפי ההצעה היא יכולה לומר למה שהיא תוציא כסף מכיסה כי היא יכולה עכשיו לפנות לכל בעלי העסקים בעיר ולבקש מהם שיתרמו לה
ארבל אסטרחן:
     כל זמן שמדברים על זה ושחושבים על ההליכים, צריך לזכור שאלה לא רק הליכים פליליים אלא אלה יכולים להיות דברים שבכלל לא קשורים לשירות הציבורי
יוראי להב-הרצנו:
גם לא נבחרי ציבור
יוראי להב-הרצנו:
 היא אשתו של ראש העיר
ארבל אסטרחן:
בן זוג וילד הסמוך על שולחנו
עמית הלוי:
אני חושב שהמשפחה הזאת שאת ציינת, משפחת ישראלי לצורך העניין, שהאישה נקלעה לאיזושהי תביעה כזאת או אחרת, היא זקוקה, וזכותה המלאה, כך אני רואה את הדברים, להיות מוגנת או לא להפר את הדברים הכי יסודיים שלנו כבני אדם, ביחסים האישיים שלה עם אנשים שהיא יכו לה לפנות אליהם בעת מצוקתה, לומר להם שנכון, זו תביעה אזרחית, נפלתי כאן בעשרות מיליוני שקלים, אני רוצה את העזרה שלכם
עמית הלוי:
      אני מקבל מאוד את מה שאומר כאן חבר הכנסת הרצנו
עמית הלוי:
 הוא אומר שאחר כך מהנדס העיר ייטיב עם כל מיני בעלי עסקים
עמית הלוי:
 כל איש עסקים שיתרום, הרי זה יהיה – במנגנון שאני מציע – גלוי גם בפני מבקר המדינה
עמית הלוי:
 אני אומר לך שלא רק שהוא לא יעזור אלא הוא יפחד מאוד כיוון שהיום הדברים האלה נעשים בהיחבא, כמו שאתה תשמע עוד מעט
עמית הלוי:
 הם יהיו על השולחן
יוראי להב-הרצנו:
אתם רוצים להביא את דרעי לשולחן הממשלה? איזו בושה? לא נותרה בושה
יוראי להב-הרצנו:
 אתה אומר שהם יתביישו ויפחדו
יוראי להב-הרצנו:
 אתם לוקחים עבריין משוחרר, אסיר משוחרר ואתם מעבירים חוקי יסוד כדי להביא אותו לשולחן הממשלה
יוראי להב-הרצנו:
 על איזה בושה אתה מדבר? מי יתבייש כשאלה הנורמות?
עמית הלוי:
חוק היסוד לא קשור לעניין
יוראי להב-הרצנו:
אתה אומר שיפחדו ויהיו נורמות אחרות אבל אתם קובעים את הנורמה והנורמה שלכם היא ששווה להיות עבריין
יוראי להב-הרצנו:
 על איזה נורמות אתה מדבר?
עמית הלוי:
אם אתה מתייחס לעובדה שקלון הוא לשבע שנים – לא יודע אם הגשת הצעת חוק שמבחינתך קלון הוא לעולם – למיטב ידיעתי המחוקק קבע שעבירה שיש עמה קלון, אדם לא יכול לגשת לכנסת עד שבע שנים ואני מאוד מכבד את החוק
יוראי להב-הרצנו:
גם אני
עמית הלוי:
אם יש שינוי חוק, נדבר על שינוי חוק אבל זה החוק ולכן אריה דרעי יכול לגשת עוד פעם
עמית הלוי:
 הדיון היום על אריה דרעי הוא דיון אחר
יוראי להב-הרצנו:
שיניתם את החוק פעמיים כדי שהוא יוכל לשבת לשולחן הממשלה
עמית הלוי:
זה דיון אחר
עמית הלוי:
 תאמין לי, שאלתי את חבריך ב-יש עתיד, אני לא רוצה להסגיר כאן שמות, אף אחד מהם לא חשב שזה היה בלתי סביר
עמית הלוי:
 אולי הם ראו בזה דבר לא טוב ולא ראוי אבל כולם חשבו שזה דבר סביר מאוד
אורנה ברביבאי:
לא נכון
אורנה ברביבאי:
 זה ממש לא נכון
עמית הלוי:
אף אחד לא רצה בחירות שישיות
אורנה ברביבאי:
אל תדבר בשמנו
עמית הלוי:
כולם חשבו שזה סביר
עמית הלוי:
 יתרה מזאת אני אומר לך, הנה, השופטת דפנה ברק ארז שמצוטטת במקרה בהקשר אחר, היא באותו פסק דין שחיות אמרה שזה לא סביר, היא ועוד לפחות שני שופטים באותו פסק דין חשבו שזה לא בלתי סביר למנות את דרעי
עמית הלוי:
 הם הלכו על טענה אחרת
עמית הלוי:
 לדעת אסתר חיות ולדעתך לצורך העניין, לפחות שלושה שופטים בבית המשפט העליון, המחשבה שלהם היא בלתי סבירה באופן קיצוני
יוראי להב-הרצנו:
אני לא מדבר על הסבירות
יוראי להב-הרצנו:
 אני מדבר על הנורמות
עמית הלוי:
הדיון הוא על הסבירות
עמית הלוי:
 הוא לא דיון על נורמות
עמית הלוי:
     אנחנו צריכים להתקדם בדיון
עמית הלוי:
 כדי למקד את הדיון היום, אני רוצה לומר עוד משפט אחד
עמית הלוי:
 אני חייב לנאור שירי שהתעקש שאני אצטט את אריסטו, ואני חושב שזה ישדרג את הדיונים בוועדה
עמית הלוי:
 אני הסברתי שאנחנו כאן רוצים להגן על האדם כיצור חברתי, אז הנה, אני מצטט לכבוד נאור שירי – אם הוא שומע אותנו או ישמע אותנו בהמשך – מתוך פוליטיקה של אריסטו, קטע מאוד ידוע ומאוד חשוב כיוון שאריסטו רואה את הפרט
עמית הלוי:
 בלימודי האזרחות בתיכון אנחנו לצערנו גדלים על האמנה החברתית של הובס ולוק ואולי גם קצת רוסו
עמית הלוי:
 כאילו בינינו אין כלום, שום קשר, רק איזו הסכמה ביני לבינך מה יהיה
עמית הלוי:
 שום דבר, רק הסכמה בינינו כדי שאנחנו נשמור על חיה ותן לחיות פחות או יותר בגרסה בגרסאות השונות
עמית הלוי:
 אריסטו לא ראה את זה כך אלא ראה את הקולקטיב קודם לאדם
עמית הלוי:
 להפך, אנחנו כאנשים פרטיים, יש לנו זהות משותפת כקולקטיב וכל אדם הוא איבר בתוך הקולקטיב הזה
עמית הלוי:
     לכן הוא כתב, בחלק הראשון על הפוליטיקה: "ברור איפוא כי המדינה היא טבעית וכי היא קודמת לפרט"
עמית הלוי:
 אתה לא יכול לראות פרט ולומר
עמית הלוי:
 אין דבר כזה פרט
עמית הלוי:
 זה כמו שתראי, להבדיל, בפיגוע יד או אדם לבד
עמית הלוי:
 אין דבר זה יד
עמית הלוי:
 זאת יד של אדם
עמית הלוי:
 אין דבר כזה אדם לבד
עמית הלוי:
 זה אדם של חברה
שלי טל מירון:
אפשר לפתוח דיון פילוסופי רחב
אורנה ברביבאי:
מה עם מדינה דמוקרטית בהקשר הזה של זכויות הפרט?
עמית הלוי:
כיוון שבדיון הפילוסופי הזה אנחנו בשטף של מחשבה אינדיבידואליסטית שהשכיחה ממנו את מה שחשבו לפני 2,500 שנים וזו הייתה הקלסיקה - -
אורנה ברביבאי:
תודה לאל אנחנו במדינה דמוקרטית ובשנת 2023
אורנה ברביבאי:
 תודה לאל שהתקדמנו מאז
אורנה ברביבאי:
 זכויות הפרט הפכו להיות יותר חשובות מאשר הקולקטיב
עמית הלוי:
 להפך
עמית הלוי:
 אני אומר שאם את בעד זכויות הפרט, כמו שאתם נוהגים לצטט את ז'בוטינסקי, בראשית ברא אלוהים את היחיד, וכל זה נכון, אבל מהו האדם? מהו הפרט שאתן מגינות עליו? הוא הפרט שיש לו זהות קולקטיבית ולא פרט בודד
אורנה ברביבאי:
במה זה תורם לדיון הזה של מתנות?
שלי טל מירון:
זה דיון בפני עצמו
עמית הלוי:
אני משאיר את הציטוט ואני אסביר
אורנה ברביבאי:
במה זה תורם לשחיתות?
עמית הלוי:
אני אסביר לך למה זה תורם אבל אני אשלים קודם את הציטוט
עמית הלוי:
 עכשיו זה כבר לא לכבודו של נאור שירי אלא לכבודו של אריסטו
עמית הלוי:
 "שהרי אם אין כל אדם ואדם מסוגל לספק את צורכי עצמו כשהוא בנפרד, יהיה מעמדו כמעמד החלקים ביחסם אל השלם ומי שאין לו את היכולת לחיות בשיתוף או שאין לו כל צורך בכך בשל יכולתו לספק את צורכי עצמו, הרי אין הוא חלק מהמדינה והוא אחת משתיים – אומר אריסטו – או בהמה או אל"
אורנה ברביבאי:
יוראי, חזרנו לבהמות
אורנה ברביבאי:
 לדיון הבא אנחנו נביא ציטוטים כנגד
עמית הלוי:
זה קשור כי אני בחוק הזה מנסה להגן על היחסים החברתיים של כל אדם באשר הוא אדם
ולדימיר בליאק:
של משפחת נתניהו
עמית הלוי:
אתה תשמע עוד מעט כמה עשרות מעובדי המדינה נזקקו לזה
ולדימיר בליאק:
החוק הזה נולד מסיבה אחת: לתת למשפחת נתניהו חמישה מיליון שקלים
ולדימיר בליאק:
 על מה אנחנו מדברים? חמישה מיליון שקלים למשפחת נתניהו
ולדימיר בליאק:
 זאת הסיבה היחידה שהגשת את הצעת החוק
עמית הלוי:
אתה מוזמן לראות את הנאום שלי בכנסת הקודמת קודמת וזה היה הרבה לפני מה שתיארת
ולדימיר בליאק:
זאת הסיבה
אורנה ברביבאי:
אז לא הייתה משפחת נתניהו? גם אז הייתה
ולדימיר בליאק:
אחרי שהחוק יאושר בקריאה שלישית הוא יביא חמישה מיליון שקלים למשפחת נתניהו
עמית הלוי:
אתה מתייחס לאיזה מימון שהיה
ולדימיר בליאק:
270 אלף דולר ממליקובסקי ועוד 3
ולדימיר בליאק:
5 מיליון שקלים למשפחת נתניהו
ולדימיר בליאק:
 חשוב להגיד את זה
ולדימיר בליאק:
 זה חוק פרסונלי שמביא חמישה מיליון שקלים למשפחת נתניהו
עמית הלוי:
אמרתי בהתחלה שאני מציע לכולנו בדיון הזה, ואני מציע גם בדיונים אחרים, להשתחרר מהעניין הפרסונלי
ולדימיר בליאק:
אי אפשר
ולדימיר בליאק:
 הייתי הכי שמח אבל אי אפשר
ולדימיר בליאק:
 כל מה שאנחנו עושים כאן בארבעת החודשים, אנחנו מתעסקים בחוקים פרסונליים
ולדימיר בליאק:
 גם החוק הזה הוא חוק פרסונלי
ולדימיר בליאק:
 אני שוב מדגיש שהסיבה היחידה שהגשת את הצעת החוק היא חמישה מיליון שקלים למשפחת נתניהו
ולדימיר בליאק:
 אני מאוד מצטער בשבילך
עמית הלוי:
אתה מכיר את זה שפעם מישהו אמר על אשתו שהיא גם שואלת אותו, גם עונה במקומו ואז אומרת הוא טעה
עמית הלוי:
 אני לא צריך לומר מה המניע שלי
עמית הלוי:
 המניע שלי, אגב, בכל חוק, יודעים גם חבריי בקואליציה שמה שבעיניי לא תורם לתיקון עוול או לצדק, אני לא תומך בו
ולדימיר בליאק:
אני מביע את דעתי
עמית הלוי:
אני רק רוצה לומר דבר אחרון והוא קשור לעורכת הדין לינור דויטש וגם למה שאמר כאן חבר הכנסת סעדה
עמית הלוי:
 דבר אחד שחשבתי אחרי הביקורת שאת ומשה סעדה העליתם כאן
עמית הלוי:
 בעיניי כן יש הבחנה בין עובד ציבור לנבחר ציבור בהקשר הזה
עמית הלוי:
 כלומר, עובד ציבור, בניגוד לנבחר ציבור, לא חשוף למה שנבחר ציבור חשוף
עמית הלוי:
 פעמיים, כלומר, גם נבחר ציבור חשוף מאוד מאוד לביקורת, לתביעות, לאינטריגות ולאינטרסים
שלי טל מירון:
גם היועצת המשפטית לממשלה חשופה להרבה מאוד ביקורת
עמית הלוי:
פחות
שלי טל מירון:
היועצת המשפטית לממשלה לא חשופה לביקורת?
עמית הלוי:
האם לדעתך נפתחו תיקים נגד – אם הזכרת את הייעוץ המשפטי לממשלה - אנשים שהיו בוועדות איתור והיה להם ניגוד עניינים והיו קשורים אחד בשני ובכל זאת החליטו בעד פלוני או בעד אלמוני? כמה עתירות היו?
שלי טל מירון:
לא בדקתי, אבל אני אומרת שיש גם עובדי ציבור שחשופים לביקורת