GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמחה רוטמן:
אני חושב שזה משונה מאוד שהוגשו – למיטב זיכרוני - 11 הצעות חוק לפיזור הכנסת כאשר על 10 מהן הצבענו בבלוק הזה כאחד ואילו אחת, ההצעה של חבר הכנסת יואב קיש, היא זאת ששימשה כעוגן שעליו אנחנו מצביעים כולנו.
שמחה רוטמן:
למה אני חושב שהמיזוג הזה הוא טעות ולכן אני מבקש שתתקבל הרוויזיה.
שמחה רוטמן:
אני חושב שהמיזוג הוא טעות מסיבה מאוד פשוטה.
שמחה רוטמן:
המשפט הנוהג הוא שלהצלחה אבות רבים אך הכישלון יתום.
שמחה רוטמן:
אם המיזוג יאושר, אנחנו נגלה שלכישלון אבות רבים.
שמחה רוטמן:
לפיזור הכנסת שכל כולו הודאה בכישלון של מפלגות הקואליציה, רצו מהר מאוד הרבה מאוד אנשים והגישו הצעה לפיזור הכנסת.
שמחה רוטמן:
רוב האנשים שחתומים על אותן 11 הצעות חוק, עבורם פיזור הכנסת הוא הודאה בכישלון כי הם נכשלו ולכן הם רצים לפיזור הכנסת.
שמחה רוטמן:
ההצעה היחידה מבין ההצעות שהיא באמת עונה לגדר הצלחה, היא דווקא הצעתו של חבר הכנסת יואב קיש.
שמחה רוטמן:
ולכן, אם אנחנו נייצר את המיזוג, אנחנו נייצר תוצאה שמנוגדת לעיקרון המקובל לפיו להצלחה אבות רבים אך הכישלון יתום כי יהיה לנו כישלון עם אבות רבים מאוד.
שמחה רוטמן:
אני חושב שקשה לנו להרשות דבר כזה.
ניר אורבך:
אני מניח שמאחר שהגשת רוויזיות לא מעטות, אני מניח שהטיעון הזה יחזור כחוט השני.
שמחה רוטמן:
חס ושלום.
שמחה רוטמן:
אני אגיד לך עוד יותר מזה, מדוע הבעיה שלכישלון אבות רבים.
שמחה רוטמן:
הממשלה הזאת מקדמת את הרעיון שלכישלון יכולים להיות אבות רבים אבל למעשה לכישלון יש רק שני אבות – יאיר לפיד ונפתלי בנט.
יצחק פינדרוס:
החלפת את הסדר.
יצחק פינדרוס:
לעוד כמה שעות יש לך נפתלי בנט ויאיר לפיד.
ניר אורבך:
חבר הכנסת רוטמן, יש לך עוד חצי דקה.
שמחה רוטמן:
אדוני היושב ראש, מאחר שכמו שאמרת יש לי רוויזיות רבות, נראה לי שדי בכך כרגע ואני מוותר על חצי הדקה הנותרת.
ניר אורבך:
אני מעריך את זה עד מאוד.
שמחה רוטמן:
אני מקווה שתשמור על ההערכה הזאת גם לרוויזיות הבאות.
שמחה רוטמן:
אמרו לי שאי אפשר לבקש התייעצות סיעתית כאשר מדובר ברוויזיות.
שמחה רוטמן:
אני מוותר על זכותי הלא קיימת.
ניר אורבך:
אנחנו מצביעים על הרוויזיה.
ניר אורבך:
6
ניר אורבך:
אנחנו עוברים לסעיף ב' – החלטת ועדת הכנסת בדבר הקדמת הדיון בהצעת חוק התפזרות הכנסת ה-24 ומימון מפלגות, התשפ"ב-2022, כ/928 ו-כ/923.
ניר אורבך:
מגישי הרוויזיה הם שלושה – חברי הכנסת יבגני סובה, אלכס קושניר – שכרגע לא נמצאים כאן – ושמחה רוטמן.
שמחה רוטמן:
כמה זמן אתה מקציב לי לטובת הרוויזיה הזאת?
שמחה רוטמן:
תודה רבה אדוני היושב ראש.
שמחה רוטמן:
האמת היא שחבל שאין כאן שעון כמו שיש במליאה.
ניר אורבך:
הבנתי שבוועדת הכספים יש שעון בלי שניות וכאן זה שעון עם שניות כך שאפשר להיות מדויקים.
אוסאמה סעדי:
שמחה, אתה בעד הפיזור או לא?
שמחה רוטמן:
אני בעד הרוויזיה.
אוסאמה סעדי:
אנשי הרוויזיה הלכו.
אוסאמה סעדי:
מה אתה עושה כאן?
שמחה רוטמן:
היה פעם שיר שאמר: אני בעד הנגד ונגד הבעד.
שמחה רוטמן:
רוויזיה זה המקום שבו כאשר אתה בעד, אתה נגד, וכאשר אתה נגד, אתה בעד.
שמחה רוטמן:
זאת ייחודיות שכזו.
שמחה רוטמן:
אדוני היושב ראש, אני ממש מוטרד מהעובדה שהרייטינג שלנו בערוץ הכנסת צונח ממש ברגעים אלו ואני לא יודע את מה יבחר ערוץ הכנסת לשדר.
שמחה רוטמן:
האם ערוץ הכנסת יבחר לשדר את מה שהוא מחויב על פי דין, שאלה דיוני הוועדות או שמא הוא יחטא בשידור מהחדר כאן ליד בו מודיע נפתלי בנט שאחרי פעמים רבות שבמליאה צעקנו לך, לך, לך, הוא החליט להקשיב לעצתנו.
שמחה רוטמן:
אני חייב לומר שיש כמה עצות נוספות שאם בנט היה מקשיב להן בזמנו - - -
קריאה:
משדרים אותך.
שמחה רוטמן:
תודה רבה לערוץ הכנסת שבחר לשדר אותי.
שמחה רוטמן:
יש התלבטות גדולה בשאלה מה עדיף, בריא ושמע, מי עדיף.
נירה שפק:
אתה מדבר בקיצורים ואני לא מבינה.
נעמה לזימי:
אני לא מבינה מה הוא רוצה.
שמחה רוטמן:
אני אסביר.
ניר אורבך:
בריא ושמע זה לא קיצורים.
נירה שפק:
לא בריא ושמע.
נירה שפק:
כל מה שהוא אמר עד עכשיו, הוא בעיקר מדבר על עצמו.
נירה שפק:
איך אני יודעת?
נירה שפק:
כי מאחורי צוחקים מהבדיחות ואני לא.
נירה שפק:
אני מבינה שפספסתי משהו במסר.
שמחה רוטמן:
אני אחדד.
שמחה רוטמן:
חברתי חברת הכנסת נירה שפק, חס ושלום, חס וחלילה שאחטא ב-הסגברה.
שמחה רוטמן:
אגב, אני מבקש עדות אופי, גם מאוסאמה וגם מניר שאני מסגביר גם לגברים.
נעמה לזימי:
בכללי אתה עושה מאמצים להתיש כל אדם באשר הוא.
נירה שפק:
אתה אמנם היית רק מש"ק דת - - -
שמחה רוטמן:
למה "רק"?
שמחה רוטמן:
אין כאן "רק".
נירה שפק:
תכף תבין מה אני רוצה לומר.
נירה שפק:
בצבא אומרים שאי אפשר להכריע בהתשה ואתה ההוכחה שאפשר להכריע בהתשה.
נעמה לזימי:
אבל אנחנו לא ניכנע.
שמחה רוטמן:
את לא נכנעים.
שמחה רוטמן:
נלחמים מה שנקרא עד טיפת דמנו האחרונה.
נעמה לזימי:
אני חייבת לספר שביום ההולדת של אפרת רייטן באתי עם בן הזוג שלי.
נעמה לזימי:
אז שמחה התחיל לדבר איתו ואני ידעתי מה הולך לקרות.
נעמה לזימי:
הוא מורה למקרא.
נעמה לזימי:
אני אומרת שבשלב מסוים אמרתי לו – ליד שמחה - שהוא צריך לחתוך אבל הוא לא חתך.
נעמה לזימי:
הלכתי, שתיתי, נהניתי, חזרתי והם עדיין התווכחו.
שמחה רוטמן:
אני מבקש מערוץ הכנסת להוסיף כתובית האומרת חיים שכאלה עם שמחה רוטמן.
ניר אורבך:
חבר הכנסת רוטמן, ניתן לך להמשיך ברוויזיה הבאה.
שמחה רוטמן:
סיימתי את ההנמקה של הרוויזיה הנוכחית.
ניר אורבך:
אנחנו מצביעים על הרוויזיה על החלטת ועדת הכנסת בדבר הקדמת הדיון.
ניר אורבך:
אנחנו עוברים לרוויזיות על ההסתייגויות של ישראל ביתנו.
ניר אורבך:
גם שם עשינו מקבצים.
ניר אורבך:
הייתה לנו רוויזיה על הסתייגויות 1 עד 203 של חברי הכנסת אלכס קושניר וחבר הכנסת שמחה רוטמן.
ניר אורבך:
חבר הכנסת רוטמן, 2 דקות.
שמחה רוטמן:
מה שתגיד.
שמחה רוטמן:
ארבל, על מה הרוויזיה הזאת?
ארבל אסטרחן:
על ההסתייגות של ישראל ביתנו.
נועה בירן דדון:
אתה הצטרפת לרוויזיות של ישראל ביתנו.
שמחה רוטמן:
על איזו הסתייגות ורוויזיה הצטרפתי.
שמחה רוטמן:
באיזו הסתייגות מדובר עכשיו?
ניר אורבך:
הסתייגויות של סיעת ישראל ביתנו.
שמחה רוטמן:
זה מרוכז?
שמחה רוטמן:
זה במקבצים?
ארבל אסטרחן:
בינתיים הם הודיעו לנו שהם משכו את כל ההסתייגויות למעט 10.
שמחה רוטמן:
הם השאירו לעצמם 10 הסתייגויות.
שמחה רוטמן:
הם משאירים 10 הסתייגויות בכלל.
שמחה רוטמן:
בעצם התייתרו המקבצים.
שמחה רוטמן:
אתם בוחרים הסתייגות מכל מקבץ?
שמחה רוטמן:
על מה אני עושה רוויזיה?
שמחה רוטמן:
אני לא יודע על מה אני עושה רוויזיה.
שמחה רוטמן:
אני חייב שהדיון יהיה כהלכתו.
שמחה רוטמן:
אם אני לא יודע על מה אני מדבר, זאת בעיה.
ניר אורבך:
תנמק את הכול ביחד.
שמחה רוטמן:
את כל הרוויזיות ביחד?
שמחה רוטמן:
בסדר על כל 10 ההסתייגויות שנותרו, של ישראל ביתנו.
שמחה רוטמן:
כמה זמן אתה מקציב לי לטובת העניין?
ניר אורבך:
כמה זמן אתה צריך?
ניר אורבך:
אני אתן לך 5 דקות עם אפשרות הארכה, אם תצטרך.
ניר אורבך:
את תנמקי במקום רם את ההסתייגויות שלכם?
נעמה לזימי:
כן.
שמחה רוטמן:
אתה רוצה לתת לה לנמק קודם?
ניר אורבך:
אנחנו יכולים לגוון קצת.
שמחה רוטמן:
אני מוכן לוותר על תורי עכשיו בתנאי שתשמור לי את תורי לאחר כך.
ניר אורבך:
נקפוץ רגע להסתייגויות של סיעת העבודה, כדי לגוון מעט.
ניר אורבך:
אנחנו עכשיו על המקבץ הראשון, סעיף 1 עד 17, הרוויזיה של רם שפע שהסמיך אותך להציג במקומו.
ניר אורבך:
שתי דקות.
נעמה לזימי:
תודה רבה.
נעמה לזימי:
את הנימוק הזה אני רוצה להקדיש לעובדות ועובדי מזנון הכנסת.
נעמה לזימי:
כשהגעתי לכנסת הגשתי יחד עם חברי יהוראי להב הרצנו הצעת חוק להעסקה ישירה של המנקות ועובדות מזנון הכנסת.
נעמה לזימי:
לא הסתפקנו רק בזה אלא מספר פעמים נפגשנו עם מנכ"ל הכנסת והבנו שיש עניין מורכב בין המנקות, לעובדי תחזוקה, לעובדי ערוץ הכנסת ולעובדות ועובדי המזנון.
נעמה לזימי:
כמות העדויות שהצטברה בלשכתי מאז מעובדי ועובדות מזנון אנונימיים - כי כאשר הם מדברים עם חברי כנסת, אחר כך מתנכלים להם - על התנאים, ההפרות ומצבם קוממה אותי.
נעמה לזימי:
ניסיתי יחד עם צוות הלשכה שלי לפעול להעסקה ישירה מדורגת.
נעמה לזימי:
אפילו מפלגת העבודה דרשה בדרישות התקציב תקציב להעסקה ישירה.
נעמה לזימי:
אני רוצה שתבינו.
נעמה לזימי:
כשאתם הולכים, כל חברי הכנסת, לציונה המדהימה ושואלים אותה מה שלומה, אפשר קפה, אפשר קולה, אבל לא דואגים לתנאים הבסיסיים שלה, והיא עובדת עד השעות של הלילה והיא עובדת קבלן – זאת בושה לכולנו וגם צביעות גדולה של כל חברי הכנסת שמתנחמדים ושואלים לשלומה אבל לא עושים את המינימום של המינימום להעסיק אותה בצורה מכבדת והוגנת כך שכמו כל יתר העובדים היא תצא עם פנסיה נורמלית ועם תנאים סוציאליים.
נעמה לזימי:
אני יודעת שכבוד יושב ראש הוועדה שותף לי לעמדות בנושאים האלה ואני מאוד מקווה שאם הדבר הזה לא קרה בכנסת הזו, וזאת בושה לכולנו, אנחנו נוכל ביחד לעשות מעשה בכנסת הבאה כי כאשר המקום הזה מעסיק בצורה מנצלת הוא חוטא לתפקידו.
נעמה לזימי:
לא יכול להיות שזה המקום שאמור להוות מופת לחברה הישראלית אבל הוא מקום שאפילו מי שמשרתים אותנו בתנאים הכי בסיסיים של קפה ושל דאגה והזנה, אנחנו לא רואים את התנאים שלהם ואת המצב שלהם.
נעמה לזימי:
אני אומרת לכם שהעדויות שיש אצלי על מקרים חמורים מימי חופשה, ויכוחים קשים עם המפעיל ותנאים מסוימים אפילו עד רמת השי לחג, אלה מכמירי לב ומזעזעים אותי ברמה הכי בסיסית כי כאן זה לא צריך לקרות.
נעמה לזימי:
אם אנחנו לא נשמש דוגמה, מי ישמש דוגמה?
נעמה לזימי:
אני מאוד מקווה שאת הדבר הבסיסי הזה של העסקת עובדי מזנון הכנסת נוכל לעשות.
נעמה לזימי:
אנחנו עכשיו נלחמות על חוק המטרו.
נעמה לזימי:
חוק תשתית לאומית מורכב ברמות אבל מורכב מדי לכנסת לראות איך מעסיקים את העובדים במזנון.
נעמה לזימי:
זה פשוט מורכב מדי לביצוע.
נעמה לזימי:
בושה וחוצפה.
נעמה לזימי:
תודה.
ניר אורבך:
תודה חברת הכנסת נעמה לזימי.
ניר אורבך:
בהחלט נקודה חשובה.
ניר אורבך:
יש למעשה עוד 4 הצבעות על רוויזיות, 4 מקבצים.
ניר אורבך:
את רוצה לדבר?
ניר אורבך:
אני אתן לך זמן לדבר על כולן ביחד.
ניר אורבך:
5 דקות יספיקו לך?
נעמה לזימי:
בסדר.
ניר אורבך:
אם תצרכי עוד, אני אתן עוד.
נעמה לזימי:
אני לא רגילה להיות מה שנקרא אופוזיציה בקונסטלציה.
ניר אורבך:
את בהחלט מציגה את זה בצורה מכובדת.
נעמה לזימי:
אני רוצה עכשיו לדבר ולנמק את זה דווקא עם המחאה שיש כאן מתחת לכנסת.
נעמה לזימי:
אני עכשיו חוזרת מהפגנת עובדי ההוראה, המורים והמורות שמתפלאים למה אנחנו כמגדל שן לא יורדים אליהם לכיכר לחזק אותם.
נעמה לזימי:
מתפלאים ולא מבינים למה אנחנו חודשים אחרי חודשים גוררים רגליים ולא מבינים שאת העם הזה מחנכים ומחנכות מורים ומורות.
נעמה לזימי:
בזמן שנתנו לכיתות להתפוצץ עם 40 תלמידים בכיתה, בזמן שהמשכורות נשחקו ויש מחסור ענק בעובדי ועובדות הוראה, יש מי שכאן חושבים ש-6,900 שקלים זה סכום סבבה למי שלמדו 4 שנים להיות מורים ומורות.
נעמה לזימי:
בעלי מורה.
נעמה לזימי:
אבא שלי היה מנהל בית ספר.
נעמה לזימי:
אני חושבת שמי שמטפלים ביקר לנו מכל ומוציאים אותם בני אדם ביקורתיים, חושבים, חברתיים וכאלה שאמורים לצאת אל החברה הזאת ולממש הזדמנות ולממש את הפוטנציאל שלהם, לתרום לכלכלה הישראלית ולתרום לחברה הישראלית – מי שמלמדים אותם, המורות חוטפות סטירת לחי מצלצלת כאשר פעם אחר פעם הופכים אותם לבעייתיות, לאלו שצריכות לחטוף מכל כיוון, להיכנס מתחת לאלונקה בזמן הקורונה, להינזף על כך שהן לא שמרטפיות מספיק טובות.
נעמה לזימי:
בעצם הופכים את כל השליחות שלהן לדבר משני מול שוק עבודה דורסני כאשר המדינה לא מבינה שצריך לשפר אותו.
נעמה לזימי:
אני רוצה לומר לכם משהו לגבי התאמת ימי חופשה.
נעמה לזימי:
זה אפילו נכון.
נעמה לזימי:
צריך להתאים את ימי החופשה של ההורים לימי החופשה של המורות והמורים במשק, אלא צריך לדבר על זה מכיוון אחר.
נעמה לזימי:
בישראל יש 12 ימי חופשה, ממוצע ה-OECD הוא 23 ימי חופשה שנתיים.
נעמה לזימי:
במקום שנדבר על התלמיד בנגזרת כלפי מטה כמו שמאוד נוח לאוצר לחסוך, צריך לדבר על למה אנחנו לא מקבלות מספיק מהמדינה הזאת, אפילו כדי ממוצע ה-OECD.
נעמה לזימי:
אני לא מדברת על מדינות כמו הולנד בהן יש 40 ימי חופשה בשנה.
נעמה לזימי:
אני מדברת על הממוצע והגיע הזמן שישראל, שתמיד נמצאת מאחור בכל סוגייה חברתית, בכל פרמטר חברתי אנחנו נמצאים ממש למטה בממוצע ה-OECD, תתקדם.
נעמה לזימי:
אם רוצים ורוצות לדבר על התאמת ימי חופשה של המורים והמורות להורים, בואו נדבר על זה כלפי מעלה.
נעמה לזימי:
בואו נדבר על חיים שפויים יותר ועל איזון חיי בית-עבודה.
נעמה לזימי:
במקום לנגח את המורים והמורות עלה ימים שהן מקבלות, אנחנו צריכים לדרוש לקבל יותר.
נעמה לזימי:
אני חושבת שאז משא ומתן ייראה אחרת.
נעמה לזימי:
עם כל הכבוד, בסופו של דבר הסיפור הגדול כאן הוא אי הרצון לתת שכר שהוא מוצמד ותק.
נעמה לזימי:
אחד ההישגים הגדולים של המורים והמורות הוא שיש להן עדיין חוזה עבודה שמצמיד את השכר שלהן לוותק והעובדה שהן מאורגנות גורמת לכך שעם השנים הן מרוויחות קצת יותר ומצליחות לנשום קצת יותר, ואולי לקנות בית, אולי לחסוך לפנסיה, אולי גם לטוס לחוץ לארץ, דברים שאני חושבת שאנחנו רוצים שאנשים יעשו במהלך חייהם, אולי לתת גם דברים לילדים שלהם, לא לחיות מהיד לפה.
נעמה לזימי:
אני חושבת שזה הגיוני לרצות את זה אבל במקום זה המדינה הזו רק נלחמת פעם אחר פעם בכל קבוצת עובדים חיונית במשק ואני אומרת את זה ערב פיזור הכנסת.
נעמה לזימי:
הנהגים והנהגות, המורים והמורות, המתמחים והמתמחות, האחיות, יש קבוצת אוכלוסייה במקצוע חיוני שלא נאבקת היום על שכר?
נעמה לזימי:
תראו לי אחת.
נעמה לזימי:
זה גם מעיד על 12 שנים של קריסת מערכות ושל ייבוש תקציבים.
נעמה לזימי:
לצערי הרב כאן גם אנחנו לא עשינו מספיק.
נעמה לזימי:
אני כן אשבח את הסכם העבודה של העובדות הסוציאליות שבעיניי הוא הסכם שהציל את הרווחה בישראל.
נעמה לזימי:
אני לא אגיד שאין עוד מה לעשות, בוודאי שעוד יש, אבל מול הנסיגה הקשה בתחום הרווחה בארץ, לפחות ההסכם הזה נתן איזשהו מזור.
נעמה לזימי:
לעומת זאת, אנחנו רואים את כל שאר המקצועות המשוועים להסתכלות ממשלתית, לשיפור תנאים ומעמד.
נעמה לזימי:
לא מדובר כאן במקצועות עם עודף עובדים.
נעמה לזימי:
אם כל כך טוב אצל המורים והמורות, היינו צריכים לראות נהירה.
נעמה לזימי:
בסופו של דבר אנשי השוק החופשי, הביקוש אמור לתת לנו מדד, נכון?
נעמה לזימי:
אם אין ביקוש, מה זה אומר?
נעמה לזימי:
מה זה אומר עלינו?
נעמה לזימי:
לא לנהגים וחסרים 4,000 אנשים, לא למורים ומורות, לא לכל מקצוע חשוב אחר.
נעמה לזימי:
תגידו לי, אם עכשיו כל עובדי ההייטק בישראל הולכים להשבתה למשך חודשיים, תרגישו או לא תרגישו?
נעמה לזימי:
לא נראה לי שתרגישו.
נעמה לזימי:
אבל אם כל המורים והמורות, הנהגים והנהגות, האחים והאחיות, המתמחים והמתמחות לרפואה ישבתו חודשיים, מר שמחה רוטמן, תרגיש או לא תרגיש?
נעמה לזימי:
את מי תרגיש קודם?
נעמה לזימי:
את מי שמצילים חיים, את מישהו שכאשר אתה נמצא כאן שומר לך על היקר מכל.
נעמה לזימי:
אותם תרגיש.
נעמה לזימי:
מדינה ששכחה שמקצועות חיוניים עומדים לפני הכול.
נעמה לזימי:
במקום זה אנחנו רוצים להיות מדינה של עוד מיליון אנשים בהייטק כאשר כל המקצועות החיוניים נעלמים לאט לאט בגלל שאנחנו הפכנו אותם למשהו לא ראוי, בגלל שאנחנו הורדנו את היוקרה שלהם, בגלל שאנחנו לא השכלנו להעצים אותם ואנחנו לא עושים מה שעושים במדינות אחרות בהן אי השוויון קטן יותר.
נעמה לזימי:
אנחנו צריכים בסוף להסתכל לציבור שלנו בעיניים ולילדים שלנו שאנחנו גומרים את העתיד שלהם בהזנחה שיטתית של כל המערכות.
נעמה לזימי:
שמחה, אתה לא יכול לא להסתכל להם בעיניים כמו שאתה לא יכול להסתכל לי בעיניים כשאני אומרת את זה.
שמחה רוטמן:
לא נעים לי לצחוק אבל אם ההייטק יצא לחופש לחודשיים, נעמה לזימי ומלחמתה בהייטק.
נעמה לזימי:
אתה יודע טוב מאוד שאני צודקת.
נעמה לזימי:
אני לא נלחמת בהייטק.
נעמה לזימי:
אין לי שום דבר נגד ההייטק.
נעמה לזימי:
יש לי בעיה עם מדינה ששכחה את כל השאר בדרך.
נעמה לזימי:
אני יודעת שניר מסכים איתי גם כאן.
שמחה רוטמן:
גם ניר רוצה להשבית את ההייטק.
נעמה לזימי:
לא.
נעמה לזימי:
הוא לא רוצה.
צבי האוזר:
אפשר להחליט שבמקום כל הרוויזיות, נעשה חצי שעה סימפוזיון.
ניר אורבך:
אני רוצה להציע משהו דומה.
ניר אורבך:
יש לי רעיון דומה אלא שאני עוד לא פיצחתי איך אני משלב ואתך בזה.
שמחה רוטמן:
אני מוכן לתת לו לנמק חצי מהרוויזיה שלי, אם זה מה שצריך.
ניר אורבך:
אנחנו תכף נצביע על הרוויזיות עליהן דיברנו אבל ההמשך הוא שיש לך 5 דקות לנמק את הרוויזיות של ההסתייגויות של ישראל ביתנו.
ניר אורבך:
אתה תוכל לענות לה.
שמחה רוטמן:
אתה רוצה שאני אחלק מזמני לחבר הכנסת האוזר?
נעמה לזימי:
אני אשמח.
נעמה לזימי:
שמחה, זה לא היה מניפסט נגד ההייטק.
נעמה לזימי:
זה היה מניפסט נגד המדינה שעושה אפליה.
ניר אורבך:
יש קבוצת הסתייגויות של רע"מ שגם שם הגישו רוויזיה חבר הכנסת רוטמן וחבר הכנסת רם שפע.
ניר אורבך:
חברת הכנסת נעמה לזימי, אנחנו מצביעים עכשיו בהצבעה אחת על כל הקבוצות של הרוויזיות על ההסתייגויות של סיעת העבודה.
ניר אורבך:
מי בעד קבלת הרוויזיה? 1.
שמחה רוטמן:
אם אתה רוצה להצביע על הרוויזיות שכבר נימקתי, אני מוכן.
ניר אורבך:
על הרוויזיה הקודמת כבר הצבענו.
ניר אורבך:
עכשיו יש לך 5 דקות לנמק את כל הרוויזיות האחרות שנותרו לך ותוך כדי אתה יכול לתת חלק מהזמן שלך לחבר הכנסת צבי האוזר.
שמחה רוטמן:
אדוני היושב ראש, אני מחכה כרגע שהבת שלי תגיע כי היא מגיעה כרגע מהשער.
שמחה רוטמן:
היא אולי תעזור לי לנמק איזו רוויזיה או שתיים.
שמחה רוטמן:
נעמה, יש לזה ביטוי שאומר תנו לזה לשקוע.
שמחה רוטמן:
אני חושב שאולי כדאי לזמן לכאן גורם או מאגף תקציבים או מאגף הכנסות המדינה, אני לא נעול על איזה אגף מתאים יותר לזה, כדי שיסביר לחברת הכנסת נעמה לזימי מה זה אומר לגרוע 2 חלקי 12, דהיינו 1 חלקי 6.
שמחה רוטמן:
שישית מהכנסות המדינה בהייטק.
נעמה לזימי:
אתה לא תיקח את זה לשם אבל אני אקשיב לך.
שמחה רוטמן:
במקרה שההייטק ישבות חודשיים, כמה תיפגע קופת המדינה ממנה משלמים למורים, לרופאים, למתמחים לרפואה, לעובדי מזנון הכנסת, גם לחברי כנסת.
נעמה לזימי:
זה נקרא הרחבת גירעון.
נעמה לזימי:
הגיע הזמן שנרחיב גירעון.
שמחה רוטמן:
אחרי שחברת הכנסת נעמה לזימי החליטה להיפטר משישית מהכנסות המדינה מהייטק - - -
נעמה לזימי:
לא החלטתי להיפטר.
נעמה לזימי:
החלטתי שיהיה עוד.
שמחה רוטמן:
שאף אחד לא ירגיש אם ההייטק ישבות חודשיים, זה דבר שלא נשים לב אליו, ההצעה החלופית שגם היא בעלת היגיון כלכלי מסוים היא שבמקום שהגירעון מהחודשיים השבתה של ההייטק ייפול על כתפינו, נגדיל את הגירעון ומשם נשלם את המשכורות.
שמחה רוטמן:
גירעון לבעלי הצפייה לעתיד שלנו – פעם היה בכנסת נציב הדורות הבאים, גירעון הוא הלוואה מהעתיד לטובת ההווה.
שמחה רוטמן:
אם אתה מגדיל את הגירעון, המשמעות היא שאתה משעבד את העתיד של ילדינו.
נעמה לזימי:
זה כשאתה באפס גירעון ולא משקיע בתשתיות פיזיות ובתשתיות.
נעמה לזימי:
אתה לא משעבד את העתיד.
נעמה לזימי:
הילדים שלך לא יצטרכו בתי חולים?
נעמה לזימי:
לא יצטרכו בתי ספר?
נעמה לזימי:
לא משעבדים כשלא משקיעים.
ניר אורבך:
חברת הכנסת לזימי, אלה רק הנמקות.
ניר אורבך:
תרשמי את הנקודות ויגיע תורך.
ניר אורבך:
יש לך עוד פעם אחת לדבר.
שמחה רוטמן:
לכן אני אבקש שאם ההצבעה על הרוויזיה נוגעת איכשהו לבקשה של נעמה לזימי להשבית את ההייטק לחודשיים או שמא להגדיל את הגירעון, אני חושב שמדובר בהסתייגות תקציבית ולכן זה יהפוך רטרואקטיבית את כל הדיון כאן לתקציבי.
ארבל אסטרחן:
החוק הוא תקציבי.
שמחה רוטמן:
אבל ההסתייגות הזאת ספציפית היא תקציבית בפני עצמה.
שמחה רוטמן:
לכן אני מאוד מאוד חושש שמא חס ושלום מישהו יקבל ברצינות את הצעתה של חברת הכנסת נעמה לזימי, ישבית את ההייטק לחודשיים או שמא יגדיל את הגירעון.
נעמה לזימי:
זה לא היה על השבתת הייטק.
נעמה לזימי:
אל תדאג.
נעמה לזימי:
לא זה מה שאמרתי.
שמחה רוטמן:
לחילופין, וזו הצעתי הסופית, ואם תסכימי לזה אנחנו יכולים לסגור את העניין בינינו.
נעמה לזימי:
לא פעם אנחנו מסכימים.
שמחה רוטמן:
מאחר ואני עומד מול אשת ברזל בהתהוות, אני רוצה לצטט את אשת הברזל הקודמת מרגרט תאצ'ר שאמרה שהבעיה בסוציאליזם היא שבסוף נגמר לך הכסף של האחרים.
שמחה רוטמן:
אם כן, ההצעות היצירתיות שלך גומרות את הכסף של האחרים לכולנו.
שמחה רוטמן:
יש לנו כאן אורחת שבאה לחזות בעבודת כנסת.
שמחה רוטמן:
היא באה לבקר אותי.
שמחה רוטמן:
אמרה שמעניין כאן.
שמחה רוטמן:
אני אומר שיכול להיות שהגענו לפיזור הכנסת ומי שמעכב כרגע את פיזור הכנסת זו מפלגת העבודה עם שלל הצעותיה, הסתייגויותיה, רוויזיותיה, הנמקותיה ונושא חדשותיה.
שמחה רוטמן:
מי שעושה את העיכוב הזה, כנראה שהוא עוד לא הספיק לבזבז את כל הכסף של האחרים במהלך כהונת הקדנציה הזאת ורוצים עוד כמה דקות לטובת הגדלת הגירעון, הפסקת עבודת ההייטק או קטיף של הכסף שגדל אצלכם.
שמחה רוטמן:
טיפה ברצינות, נעמה.
ניר אורבך:
נגמר לך הזמן לפני דקה אבל מאחר והבת שלך הגיעה, לא רציתי להפריע לך.
ניר אורבך:
תוכל להמשיך את דבריך אחר כך.
ניר אורבך:
עוד נשוב אליך בהמשך.
שמחה רוטמן:
אני צריך ללכת לוועדת חוקה.
ניר אורבך:
נעבור להצבעה על כל הרוויזיות על ההסתייגויות של ישראל ביתנו.
ניר אורבך:
נקיים הצבעה אחת.
ניר אורבך:
מי בעד הרוויזיות של ישראל ביתנו?
ניר אורבך:
הרוויזיות לא נתקבלו
ניר אורבך:
הרוויזיות של ישראל ביתנו לא התקבלו.
ניר אורבך:
על ההסתייגויות של המשותפת לא הייתה רוויזיה, נכון?
- דדון:
לא.
- דדון:
על ההסתייגויות של רע"מ כן היו.
ניר אורבך:
תיקון מספר 2, הסתייגויות 1 עד 14.
ניר אורבך:
מאלה שהגישו רוויזיות נוכחים חבר הכנסת רוטמן וחברת הכנסת נעמה לזימי שקיבלה מינוי על ידי חבר הכנסת רם שפע להציג את ההנמקה לרוויזיה.
נעמה לזימי:
כמה דקות?
ניר אורבך:
כמה שאת צריכה כדי להשיב למה שאמר חבר הכנסת רוטמן.
שמחה רוטמן:
בצע כסף, הגדלת גירעון.
ניר אורבך:
בעיקרון עד 3 דקות אבל את יכולה להשתמש גם בפחות.
נעמה לזימי:
בגרמניה נחתם עכשיו הסכם קואליציוני שהגדיל בבת אחת - - -
שמחה רוטמן:
אתם הצלחתם כל כך בהסכם הקואליציוני שיש לך זמן לראות מה קורה בגרמניה?
נעמה לזימי:
אני חוקרת מדינות בהן עושים מהלכים טובים עבור הציבור.
שמחה רוטמן:
חבר הכנסת נעמה לזימי, אני חייב להגיד שזה היה מצחיק.
נעמה לזימי:
שכר המינימום עלה כאן
נעמה לזימי:
ב-25 אחוזים בפעימה אחת כדי להתמודד עם שחיקת השכר אחרי משבר הקורונה.
נעמה לזימי:
גם הצורך להזניק את הכלכלה על ידי הגדלת כוח הקנייה וכמובן, לא פחות, השקעה מסיבית ודרמטית בבנייה של דיור ציבורי.
נעמה לזימי:
מה נחתם בהסכם הקואליציוני כאן?
צבי האוזר:
את יודעת מה הפריון בגרמניה?
צבי האוזר:
את יודעת מה הפער בין הפריון בגרמניה לפריון בישראל?
נעמה לזימי:
אתה עכשיו מגיע לנושא הדגל שלי.
נעמה לזימי:
אנחנו נדבר על זה עכשיו.
נעמה לזימי:
אני רוצה להגיד לך שבישראל הפריון מהנמוכים ב-OECD אבל במקביל אנחנו מהמדינות בהן עובדים הכי הרבה שעות בממוצע שבועי עם הפריון הנמוך ביותר.
נעמה לזימי:
מה המשמעות של זה?
נעמה לזימי:
שהתפתחה כאן נורמה – לא שעובדים שחור, זה מיתוס שאתה יכול למכור בפרינט של הקצה של התופעה – שעובדים כאן יותר מדי שעות ועובד טוב נחשב עובד שמחתים הרבה שעות אלא שבכל המדינות האלה שיש בהן מודלים של קיצור שבוע העבודה שהוא או קיצור ל-4 ימים או קיצור שעות העבודה השבועיות, הפריון עולה והתפוקות אינן יורדות.
נעמה לזימי:
זה מרתק.
נעמה לזימי:
זה מרתק גם כי זה מאפשר איזון חיי בית-עבודה וגם את הגדלת כוח הקנייה פנימה בכלכלה הפנימית.
נעמה לזימי:
אני גם הזמנתי דוח ממרכז המחקר והמידע שיגיע.
נעמה לזימי:
הוא הגיע לפני שבוע ועדיין הוא רק אצלי.
נעמה לזימי:
זה דוח מרתק שמראה בדיוק מה שאנחנו יודעים.
נעמה לזימי:
הזמנתי דוח שנחקר לעילה והוא נתן את כל הידע שלנו מהמחקר שאספנו עד כה בנושא הזה.
נעמה לזימי:
בסופו של דבר, כדי להגדיל פריון אנחנו גם צריכים לאפשר את המרווח הזה.
נעמה לזימי:
אני גם רוצה להגיד לך שבסופו של דבר יש סיבה שמשרות הורה, משרות אב ואם, הן משרות שהוכחו מאוד יעילות במקצועות כי בן אדם שיודע על הזמן הקצוב שיש לו ועובד כמו שצריך ולא מורח באין ספור שעות, הוא גם עובד חיוני יותר וטוב יותר.
נעמה לזימי:
אם כבר רוצים לדבר על גרמניה או על מדינות אחרות בהן יש שפיות באיזון בית-עבודה, בואו נדבר על זה עד הסוף וכמו שצריך בוא נדבר על כל המעטפת שירותים חברתיים והשקעה חברתית שיש בתוך המדינות האלה - חופשת לידה ארוכה, חינוך מגיל לידה, כל הצעדים שהמדינה עושה כדי לאפשר לך להיות אזרח פרודוקטיבי יותר.
שמחה רוטמן:
כמה ילדים יולדת אישה גרמנית בממוצע?
צבי האוזר:
1.54.
נעמה לזימי:
ומה הבעיה שלך?
שמחה רוטמן:
אין.
שמחה רוטמן:
אני רוצה לדעת כמה חופשות לידה לוקחת אישה במהלך חייה בגרמניה.
צבי האוזר:
בישראל – 3.1.
נעמה לזימי:
כל ילד הוא נפש ומגיע לו את האימא שלו, מגיע לו חינוך ומגיעים לו כל השירותים.
שמחה רוטמן:
זאת אומרת שגם חופשת הלידה בגרמניה תהיה פי שתיים.
נעמה לזימי:
לא מגיע לאישה חופשת לידה נורמלית?
שמחה רוטמן:
גם אם חופשת הלידה פי שתיים ממה שנהוג בישראל, המשמעות היא שאישה גרמניה לוקחת פחות חופש.
צבי האוזר:
זה לא הסיפור.
צבי האוזר:
בגרמניה הפריון – לא במובן של התוצר אלא במובן של אישה – הוא 1.54.
צבי האוזר:
זאת אומרת, אוכלוסיית גרמניה מתכווצת.
צבי האוזר:
אם גרמניה לא הייתה קולטת מהגרים מאזורים כאלה ואחרים, התוצר הגרמני באופן כולל היה יורד.
נעמה לזימי:
גם כאן הילודה יורדת.
צבי האוזר:
תני לי להשלים משפט.
צבי האוזר:
הגרמנים, כדי להבטיח את יכולת הנשיאה של ההוצאות שלהם, של אוכלוסייה מזדקנת, חייבת לקלוט מהגרים בהיקפים גדולים.
צבי האוזר:
היא מתמודדת עם אתגרים של מדינה רב לאומית או מגוונת שהקנצלרית הגרמניה צוטטה כניסיון לא אופטימלי, ולכן היא מעודדת את הגרמנים להגדיל את הילודה.
צבי האוזר:
אחד מהכלים להגדיל את הילודה בגרמניה הוא חופשות לידה ארוכות.
צבי האוזר:
זה לא קשור לשאלת הפריון בעבודה אלא הוא קשור בניסיון הנואש לעודד ילודה בגרמניה ולא להסתייע על הגירה מבחוץ שמייצרת אתגרים הולכים וגדלים לחברה הגרמנית ובגרמניה האתגרים האלה מביאים את גרמניה לדברים לא טובים.
נעמה לזימי:
אני מזכירה לך שמה שתיארתי לגבי ילודה וחופשת לידה, הוא גם נכון לכל מדינות סקנדינביה.
נעמה לזימי:
זאת לא מדינה מובלעת.
שמחה רוטמן:
שם הפריון אפילו נמוך יותר.
ניר אורבך:
אכן זה דיון מרתק ותכף נמשיך אותו.
ניר אורבך:
חבר הכנסת רוטמן, הפעם האחרונה שאתה מופיע בנושא.
ניר אורבך:
יש עוד נושא חדש.
שמחה רוטמן:
אני רוצה לסיים את דבריי באיחולים, לפחות בנושא הרוויזיה.
שמחה רוטמן:
כחלק מגידול האוכלוסייה המבורך של מדינת ישראל.
שמחה רוטמן:
הסיטואציה בה מנסים להעתיק ממדינות אירופה את כל מה שהפך אותן למדינות בהתכווצות ובדעיכה, להעתיק אותן לישראל, זה ניסוי מרתק.
שמחה רוטמן:
לא פלא שהוא בא ממפלגה שהיא יורשתה של מפלגת מפא"י שניסתה להעתיק את הניסוי הקומוניסטי לישראל.
צבי האוזר:
מפא"י לא ניסתה להעתיק את הניסוי הקומוניסטי.
שמחה רוטמן:
ניסו.
צבי האוזר:
מפ"ם ניסו.
צבי האוזר:
קודם כל, המפלגה הקומוניסטית ניסתה ואם מישהו ניסה, זאת הייתה מפ"ם.
שמחה רוטמן:
לא הבנתי.
שמחה רוטמן:
אדוני היושב ראש.
צבי האוזר:
אנחנו לא רק דנים בכלכלה אלא אנחנו דנים בהיסטוריה.
נעמה לזימי:
אני בדיוק קוראת משהו ולא האזנתי.
נעמה לזימי:
מה אמרת לגבי מפא"י ומפ"ם?
שמחה רוטמן:
אני מסמיך אותו לממש את את ההסתייגויות בשמי ואני ארד לוועדת החוקה, ברשותך.
שמחה רוטמן:
לעניין נושא חדש אני עדיין מתלבט.
שמחה רוטמן:
תודה רבה אדוני.
ניר אורבך:
זאת הצבעה אחרונה על ההסתייגויות של סיעת רע"מ, מספר 1 עד 14 לעניין תיקון סעיף 2.
ניר אורבך:
הרוויזיה לא התקבלה ולכן גם ההסתייגות לא התקבלו.
ניר אורבך:
אנחנו עוברים לנושאים החדשים.
ניר אורבך:
ארבל, תציגי בבקשה.
ניר אורבך:
אין מי שיחליף אותי, אז נצא ל-5 דקות הפסקה.
ניר אורבך:
נחזור לכאן ב-20:45.
ניר אורבך:
חזרנו מהפסקה.
ניר אורבך:
שלום חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.
ניר אורבך:
אנחנו מקבלים אותך בברכה.
ניר אורבך:
אנחנו מתקדמים עכשיו לחלק של הנושא החדש.
ארבל אסטרחן:
היו שתי בקשות נושא חדש שנטענו ממש בתחילת הישיבה, עת חברי הכנסת עוד היו ערניים להגיש את הדברים האלה כי מדובר בשתי בקשות שכבר כאשר הן הוגשו אמרתי שאין להן שום קשר לנושא חדש.
ארבל אסטרחן:
טענה ראשונה הייתה טענה של חבר הכנסת רוטמן כאשר סיעת ישראל ביתנו ביקשה להגיש הסתייגות לעניין מועד הבחירות, שבוע מאוחר יותר מהמועד שהתגבש כאן בוועדה.
ארבל אסטרחן:
הוא ביקש לטעון שההסתייגות שעניינה מועד הבחירות היא נושא חדש.
ארבל אסטרחן:
טענה שנייה היא טענה שהגיש חבר הכנסת קושניר לתיקונים שנעשו כאן לעניין גובה יחידת המימון.