GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב קיש:
אני אומר בצורה הכי ברורה שהטעו אותי כיושב-ראש.
יואב קיש:
עשיתם טעות, תודו בזה ותתקנו את זה לפי הצבעת המליאה.
איתן גינזבורג:
חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.
גילה גמליאל:
תודה רבה.
גילה גמליאל:
כוותיקת חברות הכנסת אני חייבת לציין ששיח כזה מביך בוועדת הכנסת.
גילה גמליאל:
..
גילה גמליאל:
זה לא רק שיח מביך, אלא גם רואים כאן יועצים משפטיים שבאים על מנת להדיח חבר כנסת מהיכולת העתידית שלו להתמודד בפרלמנט, כאשר כל העוול שלו הוא שהוא מייצג את ציבור בוחריו נאמנה ועומד עקרונית על האידיאולוגיה שלו.
גילה גמליאל:
אני פונה פה לדור העתיד.
גילה גמליאל:
רם, אתה יכולת להיות בדיוק באותה סיטואציה ולא להיות חבר כנסת.
גילה גמליאל:
איפה בועז טופורובסקי?
גילה גמליאל:
אנחנו גדלנו יחד כולנו בהתאחדות הסטודנטים.
גילה גמליאל:
אתם דור העתיד.
גילה גמליאל:
איתן גינזבורג.
גילה גמליאל:
מה עובר לכם בראש?
גילה גמליאל:
לאן אתם רוצים לדרדר אותנו?
גילה גמליאל:
גם ככה יש פה שישה יושבי-ראש שממנים פה את כל חברי הכנסת והם קובעים את כל מה שיהיה.
גילה גמליאל:
יש כאן את כל העניין שמפטרים שרים כך שיש כאן נבחרים שכל מהותם היא לחשוש מהיושב-ראש.
גילה גמליאל:
עד כדי כך שנמצא את עצמנו חדשות לבקרים בתקדים הזה שמדיחים חברי כנסת ודואגים לפרישה שלהם.
גילה גמליאל:
מי הבאה בתור?
גילה גמליאל:
סילמן?
גילה גמליאל:
מי אחריה?
גילה גמליאל:
מה אתם עושים פה?
גילה גמליאל:
מה עובר עליכם?
גילה גמליאל:
האם אתם עד כדי כך לא מבינים מה התפקיד שלכם כחברי כנסת?
גילה גמליאל:
יש פה דבר שמחייב לפקוח את העיניים.
גילה גמליאל:
גם ככה יש היום מורכבות להיכנס לכנסת.
גילה גמליאל:
בתקופתי עוד היו מפלגות שיש בהן בחירות ואפשר והיה ניתן להיבחר.
גילה גמליאל:
היום כולם ממונים וממונות.
יואב קיש:
ונורבגים.
גילה גמליאל:
מילא שלא פעלתם יחד איתי אחרי שפניתי כמעט לכל חבר כנסת פה לשנות את שיטת הממשל כדי לאפשר לכם את הדמוקרטיה הזו.
גילה גמליאל:
אבל לפגוע בצורה כל כך בוטה בחברי כנסת איכותיים שמגיעים לכאן?
גילה גמליאל:
מה אתם רוצים שיגיעו לכאן, בובות על חוטים?
גילה גמליאל:
יסמנים?
גילה גמליאל:
מה עוד אתם רוצים לעשות?
גילה גמליאל:
איך אתם לא רואים את התמונה הגדולה?
גילה גמליאל:
אתם יוצרים תקדים לא של כלנתריזם – שעל בסיסו קם החוק הזה – אלא אתם לוקחים אנשים ראויים, אנשים שמשרתים את המדינה ובאים לפה בכל רצונם ויהבם, בשליחות אמיתית למען עם ישראל, וכל מה שיש לכם לומר להם זה "אנחנו נקבע לכם איפה אתם תתמודדו אם וכאשר, אנחנו לא ניתן לכם את המנדט להתקדם".
גילה גמליאל:
איתן, אני מאמינה שהיית שמח מאוד שאחד כמו שיקלי יהיה במפלגה שלך, אז למה אתה רוצה למנוע ממנו את האופציה הזאת בעתיד?
גילה גמליאל:
מאיזו סיבה שהיא באמת עניינית, מקצועית ולטובת הציבור אתם מונעים את זה ממנו?
גילה גמליאל:
מה זה השיח הזה כאן?
גילה גמליאל:
על מה אתם מבססים אותו בכלל?
גילה גמליאל:
אני שואלת באמת: על מה?
גילה גמליאל:
מה העוול של מר שיקלי?
גילה גמליאל:
איפה השר הממונה מתן כהנא?
גילה גמליאל:
אתם נותנים לשר בממשלה לבוא לכאן.
גילה גמליאל:
איפה הוא?
משה אבוטבול:
טייס קרב שברח.
גילה גמליאל:
שנייה, משפט אחרון.
משה אבוטבול:
הטייס ברח, עלה לשמיים.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת אבוטבול, אתה מוותר על זכות הדיבור שלך?
איתן גינזבורג:
אם לא אז תפסיק לדבר עכשיו.
משה אבוטבול:
הטייס עלה לשמיים.
איתן גינזבורג:
תפסיק לדבר עכשיו.
גילה גמליאל:
במהלך כל השנה האחרונה מעמדה של הכנסת נשחק, זה הולך לאורך הרבה זמן.
גילה גמליאל:
יש הרגשה שהממשלה מנהלת את הכנסת.
גילה גמליאל:
אני זוכרת תקופות אחרות, אני זוכרת אותי כאן מרכזת את הקואליציה בוועדת הכספים ושר האוצר מבקש לפטר אותי מתפקידי, כי התפקיד שלנו היה לפקח על הממשלה ולהגן על הריבון ולייצג את הכנסת, ולא לבוא כיסמנים לכל מה שהממשלה אומרת.
גילה גמליאל:
יושב כאן שר בממשלה שלא טורח לכבד את המעמד הזה ועכשיו הוא אפילו לא נוכח כאן.
גילה גמליאל:
הוא אמר את דברו בשם ראש הממשלה – ונעלם.
איתן גינזבורג:
לדעתי הוא ישב פה כמעט כל הדיון.
גילה גמליאל:
אני חושבת שזה מבייש שהפרדת הרשויות כל כך לא באה לידי ביטוי, עד כדי כך ששר בא לפטר חבר כנסת, להדיח אותו מתפקידו.
יואב קיש:
השר הזה אפילו לא חבר סיעה.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת קיש, די, קיבלת את מלוא הזמן שלך קודם.
גילה גמליאל:
איתן, אני רוצה לומר לך משהו.
גילה גמליאל:
מכיוון שהיו פה הרבה דיונים בוועדות הכנסת ובסופו של דבר חברי הכנסת היו מספיק אחראיים על מנת לבוא לעשות את מה שנכון... אין פה עניין של אופוזיציה וקואליציה, באמת.
גילה גמליאל:
אתם נבחרי העם, אני סומכת עליכם.
גילה גמליאל:
להבדיל מהקולגות שלי, שכבר הרימו ידיים, אני בהחלט סומכת עליכם, כי אתם דור העתיד.
גילה גמליאל:
יש לכם כאן את ההזדמנות להוכיח את זה.
איתן גינזבורג:
אופיר כץ, בבקשה.
אורית סטרוק:
אפשר אולי להקריא את רשימת הדוברים?
איתן גינזבורג:
כל מי שפה רשום.
יואב קיש:
אתה יכול להגיד מי השניים הבאים בתור?
איתן גינזבורג:
הבנתי, שמעתי את הבקשה.
איתן גינזבורג:
תנו לאופיר כץ לדבר ואני אסדר את הסדר.
איתן גינזבורג:
בבקשה, אופיר.
דוד אמסלם:
תהיו במתח, בהפתעה.
דוד אמסלם:
אי אפשר לצאת לשירותים.
אופיר כץ:
אנחנו יושבים פה הרבה שעות ואני מתקשה להבין איך, אחרי כל מה שאנחנו יודעים ושומעים, הגענו למצב הזה שמי שעומד פה לפרישה זה שיקלי, היחיד בסיעת ימינה – עכשיו הצטרפה אליו חברת הכנסת סילמן – שנאמן לבוחרים שלו.
אופיר כץ:
אני רוצה להתייחס למספר דברים שאמרת, ארבל.
אופיר כץ:
אמרת שצריך לשקול לפי החוק והתקדימים.
אופיר כץ:
אבל גם אמרת שזה הליך חצי שיפוטי.
אופיר כץ:
כך שהוועדה גם יכולה לסטות מהתקדימים שהיו, כי צריך לשקול גם את הנסיבות שהביאו אותנו לכאן.
אופיר כץ:
דוגמה לסטייה כזאת ראינו עכשיו, כשהגיע פעם ראשונה שר להציג את זה, שר שהוא אפילו לא חבר כנסת ואפילו לא חבר סיעה.
אופיר כץ:
אז הינה, תוך כדי הדיון אנחנו כבר רואים איך סוטים מהתקדימים שהיו עד עכשיו.
אופיר כץ:
אני רוצה להתייחס למה שפינדרוס אמר לגבי הראיות כביכול.
אופיר כץ:
הם חיכו כל כך הרבה זמן, אז מה קרה בחודש-חודשיים האחרונים?
אופיר כץ:
לא שמענו בזמן הזה עובדות חדשות שמסבירות למה דווקא עכשיו הם הביאו את הפרישה הזאת ולא למשל אחרי התקציב.
אופיר כץ:
אנחנו לא צריכים להתייחס למה שהיה לפני כל כך הרבה זמן.
אופיר כץ:
אם יש להם ראיות חדשות, שיביאו אותן.
אופיר כץ:
אני לא שמעתי ראיות חדשות שהם הביאו, אלא רק דברים ישנים.
אופיר כץ:
במסמך שקיבלנו מארבל יש התייחסות של בית המשפט העליון לתכלית של החוק הזה, התייחסות מ-2006.
אופיר כץ:
כך הוא אומר: "תכליתה המרכזית של הוראה זו הינה לצמצם את האפשרות שחבר כנסת שנבחר במסגרת רשימת מועמדים מסוימת יפרוש מסיעתו יחד עם המנדט שנתן ציבור הבוחרים לרשימה ממנה פרש ויפעל בכנסת באופן המנוגד למצעה ולעמדותיה של הסיעה, תוך סיכול רצון הבוחר".
אופיר כץ:
אנחנו שמענו פה את מה ששיקלי אמר וגם קיבלנו את החומרים לפני, ואנחנו רואים פה בצורה ברורה שלא הוא זה שמסכל את רצון הבוחר ולא הוא זה שפועל בניגוד לעמדות ועקרונות הסיעה.
אופיר כץ:
מה זה העקרונות האלה?
אופיר כץ:
ראיתי באינטרנט את העקרונות של ימינה בבחירות האלה ובבחירות שהיו - - -
יצחק פינדרוס:
היינו צריכים להכריז על בנט כפורש.
יצחק פינדרוס:
כנראה התבלבלנו.
אופיר כץ:
באתר של ימינה רשום ככה: "ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, כפי שנקבע בחוק יסוד: הלאום".
אופיר כץ:
לגבי עקרונות רשימת ימינה של הבחירות, אני לוקח שני סעיפים: "יישום חוק יסוד: ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, ומניעת כל פגיעה בו, תוך המשך הבטחת זכויות הפרט והשוויון לכלל אזרחי ישראל".
אופיר כץ:
סעיף 5: "מאבק נחוש בטרור, הכרעת הטרור בנחישות וללא פשרות, מגבול עזה ועד קצבאות המחבלים".
אופיר כץ:
אחרי ששמענו את העקרונות של המפלגה בואו נשמע איך את אותם עקרונות חיזקו חברי ימינה לקראת הבחירות.
אופיר כץ:
אני אקח רק כמה דוגמאות כי אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר.
אופיר כץ:
בנט: "לממשלה שנקים נצטרך להביא את כל מי שבעד מדינה יהודית ודמוקרטית, ומרצ לא בעד מדינה כזו".
אופיר כץ:
לאחר החלטה של בג"ץ לאפשר לאבתיסאם מראענה כן להיות חברת כנסת מפלגת ימינה כתבה כך בטוויטר: "החלטת בג"ץ לבטל את פסילתה של מראענה היא בושה וחרפה.
אופיר כץ:
בג"ץ מכשיר את מי ששוללת את ישראל כמדינה יהודית, מבזה את זכר השואה ובזה לחיילי צה"ל הגיבורים".
אופיר כץ:
אילת שקד: "מפלגת רע"ם אינה ציונית, עבאס הולך לבקר בכלא את המחבלים שרצחו בליל הקלשונים".
אופיר כץ:
אילת שקד: "ממשלה שנשענת על קולות רע"ם והמשותפת אזוקה מבחינת ביטחונית".
אופיר כץ:
אני מזכיר לכם את סעיף 5, שמדבר על מאבק נחוש בטרור.
אופיר כץ:
זה ציטוט של כולם: "יאיר לפיד הוא איש שמאל, אנחנו אנשי ימין, לא תקום ממשלה כשיאיר לפיד ראש ממשלה, הוא איש שמאל מובהק".
אופיר כץ:
אז יש לנו מצע ויש לנו אמירות ברורות של אותם חברי כנסת מימינה, שאומרים פעם אחר פעם ומבטיחים לבוחריהם פעם אחר פעם שאלה הם ההבטחות שלהם, העמדות שלהם, המצע שלהם והעקרונות שלהם.
אופיר כץ:
זה מה שגרם לאותם בוחרים לשלשל את הפתק של ימינה.
אופיר כץ:
אז אומנם נפתלי מחזק בדוגמאות את המצע באין-ספור ראיונות – מרצ, אבתיסאם מראענה, לפיד, מדינה ציונית-יהודית, מאבק בטרור ועבאס – אבל התוצאה היא שמרצ בממשלה, מראענה יו"ר ועדה, לפיד ראש הממשלה, ווליד טאהא יו"ר ועדה ומנסור מנהל את הקואליציה.
אופיר כץ:
כששיקלי הצטרף לימינה – כך אני מאמין – הוא הצטרף להבטחות האלה, הוא הצטרף לעקרונות האלה, הוא הצטרף למצע שלהם והוא הצטרף לאמירות האלו.
אופיר כץ:
וכשהוא רואה שחבריו רומסים את כל מה שכתוב פה, כל העקרונות שלהם, כל המצע שלהם, כשכל אות שהם כתבו הם מחקו וכל אמירה שיצאה להם מהפה היא שקר ולא אמת, מה אתם מצפים שהוא יעשה?
אופיר כץ:
שהוא ילך עם הזרם כי זה נוח?
אופיר כץ:
שהוא יקבל תמורה כדי לא לעשות בעיות?
אופיר כץ:
הוא הלך עם המצפון שלו, הוא הלך עם האמת שלו, הוא הלך עם האידיאולוגיה שלו.
אופיר כץ:
לא סיימתי.
אופיר כץ:
משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.
אופיר כץ:
אין פה ספק שהם הפרו כל הבטחה אפשרית.
אופיר כץ:
זאת חבורה של שקרנים, חבורה של נוכלים.
אופיר כץ:
האם זה המסר שאנחנו רוצים להעביר?
אופיר כץ:
שמי שהולך עם האמת והאידיאולוגיה נענש ואלה שמשקרים ומפירים הבטחות זוכים בפרס הגדול?
אופיר כץ:
אני רוצה להגיד שאותם צריך להפריש.
אופיר כץ:
שיקלי, אתה דוגמה ומופת לנבחר ציבור.
אופיר כץ:
כך צריך להתנהל נבחר ציבור, אני מצדיע לך.
איתן גינזבורג:
תודה רבה, חבר הכנסת כץ.
איתן גינזבורג:
חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.
שלמה קרעי:
איתן, מי אחר כך? תן רשימה.
איתן גינזבורג:
יש לך זמן.
איתן גינזבורג:
אבל לא הרבה.
מיכל מרים וולדיגר:
רוב הדברים כבר נאמרו אז אני אדבר ממש בקצרה.
מיכל מרים וולדיגר:
אני רוצה להגיד שבעצם עומדים פה על הפרק שני סעיפים רלוונטיים: סעיף 6א לחוק היסוד וסעיף 116 לתקנון הכנסת.
מיכל מרים וולדיגר:
ונדמה שאנחנו שומעים פה דבר והיפוכו.
מיכל מרים וולדיגר:
הצוות המשפטי פה נתלה על המילה "לרבות".
מיכל מרים וולדיגר:
הם אומרים שיש בתוך הסעיף את המילה "לרבות" ולכן מותר לעשות כל מיני תעלולים כאלה ואחרים כדי להכניס את המקרה של שיקלי לתוך הסעיף הזה.
מיכל מרים וולדיגר:
מצד שני מתעלמים לגמרי מסעיף 116, שמדבר בצורה נורא ברורה על כך שחבר הכנסת שאותו רוצים להפריש זכאי – רק הוא – לדבר בשם עצמו או להביא ח"כ אחר או עורך דין.
מיכל מרים וולדיגר:
מה שקורה בדיון הזה בפועל זה שהביאו את השר, שהוא אפילו לא ח"כ, לדבר מטעם סיעת ימינה - - -
יואב קיש:
הוא אפילו לא חבר סיעה.
מיכל מרים וולדיגר:
הוא בכלל לא ח"כ.
מיכל מרים וולדיגר:
כלומר, נותנים פה לימינה זכות הרבה יותר ממה שנותנים לשיקלי.
מיכל מרים וולדיגר:
זה פשוט לא ייאמן.
מיכל מרים וולדיגר:
להביא מישהו שהוא לא חבר כנסת ועוד עם עורכי דין לצידו.
יצחק פינדרוס:
עורכי דין.
יואב קיש:
שניים.
מיכל מרים וולדיגר:
אז אני לא מבינה איך אפשר מצד אחד להתפלפל על המילה "לרבות".
מיכל מרים וולדיגר:
..
מיכל מרים וולדיגר:
אגב, בעיניי הפרשנות של זה היא לא נכונה.
מיכל מרים וולדיגר:
אני עורכת דין לא מעט שנים, ובעיניי תחילת הסעיף מדברת על חבר כנסת פורש, כלומר הוא נתן איזושהי הצהרה פוזיטיבית שהוא פורש, והמילה "לרבות" באה להגיד שגם אם הוא לא נתן הצהרה פוזיטיבית שהוא פורש, עדיין נראה את ההצבעה שלו נגד הסיעה כמהלך של פרישה – אבל בתנאי שניתנה לו תמורה.
מיכל מרים וולדיגר:
כלומר, המילה "תמורה" מעבה את העניין של "לרבות" בתוך הדבר הזה.
מיכל מרים וולדיגר:
ואתם בעצם עושים פה איזה מין תעלול משפטי לא מובן בכלל ונתלים על איזושהי מילה אחת שאי אפשר להסביר אותה.
מיכל מרים וולדיגר:
בעניין המהותי, שיקלי הוא זה שלא חרג משום דבר במצע של ימינה ולא חרג משום דבר בעמדות של ימינה, והציבור מאמין לו, כי הוא זה שהלך מההתחלה ועד הסוף עם מה שימינה הצהירה.
מיכל מרים וולדיגר:
אני קיבלתי את האיגרת שבנט שלח לכל חברי הציונות – לא חברי הסיעה אלא חברי התנועה – שבה הוא הבטיח הרים וגבעות.
מיכל מרים וולדיגר:
שום דבר מזה לא קוים, אלא להפך.
מיכל מרים וולדיגר:
בעוד ששיקלי כן עשה את כל מה שצריך לעשות.
מיכל מרים וולדיגר:
ולכן לקרוא לו פורש זה בוודאי ובוודאי לא רלוונטי מבחינה מהותית.
מיכל מרים וולדיגר:
אז גם העניין המשפטי וגם העניין המהותי מנצחים פה, ושיקלי הוא הגיבור.
מיכל מרים וולדיגר:
ועוד מילה אחת שאני חייבת להגיד לפני שאני מסיימת, וחבל שהשר לא נמצא פה.
מיכל מרים וולדיגר:
השר אמר: שיקלי, אני לא פונה אליך באופן אישי, זה לא אישי.
מיכל מרים וולדיגר:
אבל רוב מה שהוא אמר אחר כך כן היה אישי.
מיכל מרים וולדיגר:
התלמידים שלך התביישו, איך תסתכל להם בעיניים.
מיכל מרים וולדיגר:
אמירות שבעיניי הן בושה וחרפה.
מיכל מרים וולדיגר:
הפוסל במומו פוסל, וכנראה שהוא הוציא על שיקלי את כל מה שהוא מרגיש כלפי עצמו.
מיכל מרים וולדיגר:
אז אין לי אלא למחות על כך ואין לי אלא להצטרף לכל מה שחבריי אמרו.
מיכל מרים וולדיגר:
אני רוצה לקרוא גם לקואליציה: אין פה אופוזיציה-קואליציה, זה כנסת ישראל, מה עם אמון הציבור?
מיכל מרים וולדיגר:
הציבור צריך לראות שאנחנו באמת ראויים לשליחות שקיבלנו.
מיכל מרים וולדיגר:
ובן אדם כמו שיקלי, שלא קיבל כלום, לא קיבל שום אפשרות להגיש חוקים, לא קיבל שום טובת הנאה ורק הלך עם האמת שלו – זאת בעיניי דוגמה ומופת לאיש ציבור ולחבר כנסת.
מיכל מרים וולדיגר:
כולנו צריכים לרצות כמוהו בסיעה שלהם.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת מקלב, בבקשה.
אורי מקלב:
אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בתחילת דבריי למה שהיה בבוקר וצרם לנו וקומם אותנו: הופעתו מטעם סיעת ימינה של השר מתן כהנא.
אורי מקלב:
זה דבר נדיר ששר, לא חבר כנסת, הוא זה שמייצג את ימינה.
אורי מקלב:
אבל במחשבה שנייה, לאחר שנרגענו, חשבתי שטוב שהוא זה שמייצג, כי זה בעצם מחזק את העמדה של חבר הכנסת שיקלי.
אורי מקלב:
היה צריך ללכת עד השר מתן כהנא כדי למצוא מישהו שיבוא לפה, כי לא היה חבר כנסת שיעשה את זה.
אורי מקלב:
זה מראה שאין פה מפלגה שיש בה סדר ואחידות, אלא זו מפלגה מפורקת, מפלגה שכולה פורשת, כל אחד מנהל דיון על פרישה תוך כדי.
אורי מקלב:
יש כאן שחיתות שלטונית שבה מבטיחים תפקידים כל הזמן, ובכלל, זה שלטון שקונה את ההמשכיות שלו בתפקידים.
אורי מקלב:
וזה שהשר כהנא בא לייצג אותם פה זה סימן שמחזק את השאלה מי פורש ממי.
אורי מקלב:
אבל יש פה עוד דבר.
אורי מקלב:
מכל מפלגת ימינה השר מתן כהנא הוא הדמות שהכי משקפת סטייה מן הדרך.
אורי מקלב:
השר כהנא הוא זה שמשקף סטייה אמיתית מהדרך.
אורי מקלב:
השר כהנא מגיע מערכים אחרים, מחינוך אחר, מדרך ומקהילה אחרת.
אורי מקלב:
אבל כל כולו בגד בחלק הזה, בערכיות, בדתיות, בשורשים, במסורת.
אורי מקלב:
לא מסורת חרדית, אלא מסורת של ציונות דתית.
אורי מקלב:
הוא רומס את כל הדברים האלה בחוקים שהוא מקדם.
אורי מקלב:
וזאת הדמות שבאה הנה להגיד מי סטה מן הדרך.
אורי מקלב:
עוד שני משפטים לגבי השאלה הכי חזקה כאן בחדר, השאלה שאין עליה תשובה, שאלת ה"מה נשתנה".
אורי מקלב:
מה נשתנה עכשיו שלא קרה במשך עשרת החודשים הקודמים?
אורי מקלב:
זה לא שאלה סתם, זאת שאלה אמיתית ומהותית, משני היבטים.
אורי מקלב:
ההיבט הראשון: למה זה לא קרה עד היום?
אורי מקלב:
מה, צריך להגיע ל-170 הצבעות?
אורי מקלב:
לא מספיקות 20 או 50 הצבעות נגד הסיעה?
אורי מקלב:
למה היו צריכים להגיע למספרים כאלה גדולים, מה הסיבה?
אורי מקלב:
שהוא היה נכס אלקטורלי.
אורי מקלב:
שיקלי היה נכס אלקטורלי למפלגת ימינה, הוא החזיק את הקשר בין המצביעים הפוטנציאליים לאלה שהיו בעבר.
אורי מקלב:
כך שהוא באמת המשיך בדרך של המפלגה.
אורי מקלב:
לכן השאירו אותו.
אורי מקלב:
אין הסבר אחר אם לא זה.
אורי מקלב:
אבל יש כאן משהו מעבר לזה.
אורי מקלב:
היום אנחנו יודעים שמה שנשתנה זה שגם חברת הכנסת עידית סילמן הגיעה למסקנה הזאת, גם היא באומץ רב.
אורי מקלב:
זה עשה שינוי וגרם לחשש מפירוק הקואליציה, ולכן באים לעשות מסר של הפחדה, של איומים על אחרים.
אורי מקלב:
זה כל המסר שיש פה, אין הסבר אחר, אין מי שיכול להסביר אחרת וגם לא ניתנו הסברים אחרים.
אורי מקלב:
אבל האם זה שיקול להפריש?
אורי מקלב:
זה מה שהחוק אומר?
אורי מקלב:
שמפרישים כדי לאיים שאחרים לא יעשו אותו דבר?
אורי מקלב:
כדי שלא תהיה הצטברות מקרים כאלה?
אורי מקלב:
אני כבר מסיים.
אורי מקלב:
מעבר לזה, הרי כולנו יודעים שלא היה תקדים כמו זה.
אורי מקלב:
לא מדובר על חבר כנסת שהבטיחו לו באופוזיציה תפקיד.
אורי מקלב:
להפך, הרי מה לא הבטיחו לו מהקואליציה.
אורי מקלב:
כך שהוא לא עשה את זה בגלל איזשהו תפקיד שהוא לא היה מרוצה בגללו.
אורי מקלב:
כבר כשהקואליציה התחילה להתרקם הוא בא ואמר שהוא לא הולך על המהלך הזה.
אורי מקלב:
כבר אז הוא אמר שהוא לא הולך להיות עם רע"ם, כי לא זאת הדרך שלו.
אורי מקלב:
אז על זה צריך להגיד עליו שהוא פורש?
אורי מקלב:
אין לי ספק, ולכולנו אין ספק, שאם היו לנו כלי מדידה כאלה כשחוקקנו את החוק, כלי מדידה שאומרים מה זה נקרא לפרוש, היינו אומרים על המקרה של שיקלי שזה לא נקרא פורש.
אורי מקלב:
יש דבר אחד שבו הוא יצא נגד מה שראשי המפלגה אמרו במערכת הבחירות?
אורי מקלב:
יש איזו הבטחה או אמירה כזאת?
אורי מקלב:
הוא עשה משהו שהוא נגד מה שהם אמרו אז?
אורי מקלב:
הרי זה בדיוק מתאים לכל האידיאולוגיה ולכל ה - - -
אורי מקלב:
אני מסיים.
אורי מקלב:
המסר כאן הוא ברור.
אורי מקלב:
איפה הקו שעובר בין אדם שיש לו מצפון, יושרה, הבטחה לבוחרים, דבר שאנחנו מצפים מכל אדם שנבחר?
אורי מקלב:
אם זה לא הקו, איפה כן נמצא הקו?
אורי מקלב:
מה המסר שלנו?
אורי מקלב:
זאת רודנות, זאת שתלטנות, זאת דרך של איומים.
אורי מקלב:
ואתם הולכים להצביע בעד הדרך הזו.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.
איתמר בן גביר:
תודה, אדוני היושב-ראש.
איתמר בן גביר:
אני מאוד מעריך - - -
אורית סטרוק:
רגע, למה - - -
איתמר בן גביר:
אני ביקשתי להקדים, אני יוצא להלוויה.
אורית סטרוק:
אז לפחות תודיע לנו מה הסדר.
איתן גינזבורג:
שלמה קרעי ויתר כדי שבן גביר ידבר.
אורית סטרוק:
אבל אתה צריך להודיע לנו מה הסדר - - -
איתן גינזבורג:
חברים, אני לא...
אורית סטרוק:
זה לא - - -
משה אבוטבול:
לפחות תגיד מי השניים הבאים.
איתן גינזבורג:
חברים, אין עוד הרבה אנשים.
יואב קיש:
אז מה הבעיה להגיד להם מי צריך לדבר?
יואב קיש:
איתן, כל דבר צריך להיות קשה?
איתן גינזבורג:
כל דבר צריך להתחיל - - - ?
יואב קיש:
ביקשו ממך את זה כבר קודם.
יואב קיש:
אנשים רוצים לדעת אם הם יכולים לצאת רגע ואז לחזור.
יואב קיש:
מה הבעיה להגיד מה סדר הדוברים?
יואב קיש:
כל דבר צריך להיות קשה?
משה אבוטבול:
אנשים לא יוצאים אפילו לשירותים בגלל שאתה - - -
איתן גינזבורג:
אני לא מנעתי מאף אחד לדבר.
איתן גינזבורג:
גם כשמקלב יצא ואז נכנס - - -
קריאה:
אני לא רוצה לפספס את התור שלי - - -
איתמר בן גביר:
אני קודם כול מתנצל בפני - - -
אורית סטרוק:
לא, אתה לא הבעיה שלי, הבעיה שלי זה איתן.
אורית סטרוק:
אני נרשמתי אחרי מיכל, אז איך פתאום הכול מסתובב?
איתמר בן גביר:
בכל מקרה, אני מתנצל בפני חבריי, אני פשוט צריך להיות בהלוויה בעוד 25 דקות.
איתמר בן גביר:
אני אקצר ואומר שלושה דברים.
איתמר בן גביר:
דבר ראשון, בפן הפרוצדורלי אני כמשפטן מרגיש מאוד מאוד לא טוב עם הדיון הזה.
איתמר בן גביר:
לא יכול להיות שהעורך דין המלומד בוסי טוען טענות ומפסיקים אותו בסעיף 16.
איתמר בן גביר:
רציתי לשמוע את כל הטענות שהיו לו.
איתמר בן גביר:
יש לו הרבה טענות.
איתמר בן גביר:
ואני חושב שצריך להוסיף לזה את העובדה שמתן כהנא, מגיש הבקשה, לא נמצא כאן.
איתמר בן גביר:
מי יודע, אולי הוא היה משתכנע.
יואב קיש:
הוא לא מגיש הבקשה.
איתמר בן גביר:
כן, הוא אפילו לא מגיש הבקשה, הוא רק נציג של המגיש.
איתמר בן גביר:
אני לא מבין מה הולך כאן, אני סבור שיש כאן בעיה משפטית, וכאשר לא נותנים לעורך הדין לפרוס את מלוא היריעה אני מרגיש שיש כאן משהו חסר.
איתמר בן גביר:
נדמה לי שהיה נכון לתת לזה עוד דיון.
איתמר בן גביר:
לא היה קורה כלום אם היו עושים עוד דיון, הרי אנחנו מתעסקים כאן בזכויות יסוד, אנחנו מתעסקים בליבת עבודת חברי הכנסת, אנחנו מתעסקים בזכות לבחור ולהיבחר.
איתמר בן גביר:
בית המשפט העליון שפך הררים של דיו על הזכות הזאת, ולכן כאשר עוסקים בזכות כזאת הייתי מצפה שידונו בזה בחרדת קודש ולא יפסיקו עורך דין באמצע שהוא טוען טענות שאני עוד לא שמעתי.
איתמר בן גביר:
אני עובר לגופם של דברים.
איתמר בן גביר:
אני רוצה לצטט את בג"ץ 4031/94.
איתמר בן גביר:
שם זה היה בדיוק מקרה הפוך: גולדפרב, גונן שגב, אנשים שלקחו את המנדט שלהם ופשוט פעלו בניגוד למה שהובטח לבוחר.
יואב קיש:
וגם קיבלו תמורה.
יואב קיש:
זה ההבדל.
איתמר בן גביר:
ובית המשפט העליון, השופט המנוח חשין, כותב דברים שיפים מאוד לדיון היום: "חבר כנסת הוא נבחר ציבור.
איתמר בן גביר:
עליו למלא את תפקידו בהתאם לחובת מצפונו במסגרת תפקיד זה.
איתמר בן גביר:
הוא מהווה תא חשוב וחיוני לפעילותה של הכנסת ולמשטרנו הדמוקרטי-פרלמנטרי.
איתמר בן גביר:
אין לשלול ממנו את זכותו וחובתו לפעול במסגרת החוק באופן חופשי בהתאם למיטב הבנתו ומצפונו.
איתמר בן גביר:
בכך הוא ממלא את חובת הצהרתו כחבר כנסת למלא באמונה את שליחותו בכנסת.
איתמר בן גביר:
שלילה של זכות אלמנטרית מובנת זו, מן הראוי שתיעשה ברורות בחוק, ויש להעדיף פירוש שאינו מביא לתוצאה כזו".
איתמר בן גביר:
זו גם הנחיה לחברי הוועדה: רבותיי, תחשבו מיליון פעם לפני שאתם פוגעים בזכות הכל כך חשובה הזאת.
איתמר בן גביר:
ודבר אחרון, מילים אישיות לחבר הכנסת שיקלי.
איתמר בן גביר:
אתה ריגשת את כולנו.
איתמר בן גביר:
אני חושב שאתה מרגש את כל עם ישראל.
איתמר בן גביר:
ההיסטוריה שופטת ומתגמלת – למרות שאני יודע שאתה לא עושה את זה בשביל שום תגמול – את מי שנלחם את העקרונות שלו.
איתמר בן גביר:
נכון, לפעמים ברגע העכשווי זה נראה אולי לא משתלם, לא נכון, לא פוליטי.
איתמר בן גביר:
אבל בסופו של דבר, אם עוקבים אחרי ההיסטוריה רואים שכל האנשים שפעלו בניגוד למצפונם, בניגוד למצע שלהם, בניגוד למה שהם הולכים לעשות – אף אחד לא זוכר אותם.
איתמר בן גביר:
איפה אלכס גולדפרב?
איתמר בן גביר:
איפה הוא נמצא היום?
איתמר בן גביר:
לעומת זאת, מי שנלחם על האמונה שלו, מי שהולך עם האמת – סופו וסוף האמת לנצח.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת שלמה קרעי ואחריו חבר הכנסת דודי אמסלם.
קריאה:
אני פשוט לא יכול לשבת בשקט, זאת לא האמת.
איתן גינזבורג:
אדוני, אני מבקש לא להפריע.
קריאה:
אני מצביע ימינה, זאת האמת.
קריאה:
אני תושב אשקלון, לא ראיתי רקטה אחת בשנה האחרונה על הראש שלנו.
קריאה:
לא רקטה אחת.
איתן גינזבורג:
אני מבקש לא להפריע, אני מבקש לא להפריע, רק חברי הכנסת מדברים.
קריאה:
הינה, אני יוצא.
קריאה:
רק יודעים להגיד נוכל ונוכל ונוכל.
קריאה:
או טייס שעלה לשמיים.
קריאה:
תתביישו.
איתן גינזבורג:
חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.
שלמה קרעי:
אלה תומכי ימינה המועטים.
שלמה קרעי:
אדוני יושב הראש, מכובדיי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת שיקלי, הדיון הזה הרבה יותר מהותי מהשאלה מה יהיה גורלו של חבר הכנסת שיקלי.
שלמה קרעי:
הסוגיה המהותית כאן היא, חבריי, האם ניתן להגביל את זכותו של חבר כנסת לפעול על פי מצפונו; האם חבר כנסת הוא מריונטה, מכונת הצבעה אוטומטית.
שלמה קרעי:
בשנת 91' התקיימו דיונים מעמיקים מאוד על כך.
שלמה קרעי:
סוגיה ייחודית למדינת ישראל שהתעוררה בעקבות התרגיל המסריח.
שלמה קרעי:
אני רוצה להקריא כמה שורות מתוך הדיון שהתקיים במליאת הכנסת.
שלמה קרעי:
אוריאל לין, שהציג את החוק, אמר בצורה מפורשת: "עומדות בפניכם בסוגיה זו בלבד שתי גרסאות.
שלמה קרעי:
גרסה א' אומרת שדי בכך שהוא הצביע בהצבעה אי-אמון, גרסה ב' אומרת שאם הוא הצביע בניגוד לעמדת סיעתו לא ייחשב כמי שפרש מסיעה אם הוא לא קיבל תמורה.
שלמה קרעי:
זוהי גרסה ב', אם הוא לא קיבל תמורה עבור הצבעות אי-אמון לא מוטלת עליו שום סנקציה".
שלמה קרעי:
וחבר הכנסת בגין, שאני לא יודע לאן הוא נעלם – חבל שהוא נעלם, כי הוא אמר בדיון הזה: "אני מציע להיזהר.
שלמה קרעי:
אני אתמוך בגרסה ב'".
שלמה קרעי:
כך אמר חבר הכנסת בגין, שאני מתפלא על הפליק-פלאק לאחור שהוא עושה כאן היום בוועדה.
משה אבוטבול:
כבר שנים.
אורית סטרוק:
מה יש להתפלא?
שלמה קרעי:
חבר הכנסת הנגבי אמר שם: "כאן מבקשים לחייב את כולנו, ללא קשר להבדלי סיעות והשקפות, להתייצב באולם המליאה כאיש אחד, כאילו אנחנו בעלי גוון אחד.
שלמה קרעי:
אם תאומץ גרסה א', איש מאיתנו לא יוכל לפעול גם בסוגיות שתיראנה בעיניו הרות גורל על פי צו מצפונו.
שלמה קרעי:
אנחנו לא רובוטים, אנחנו לא מכשירי הצבעה עם תוכנת הפעלה אחידה".
שלמה קרעי:
ובאמת הכנסת הכריעה ברוב אדיר, 80 מול 4.
שלמה קרעי:
הכנסת לא הסכימה לסמרטט את עצמה לדעת, כמו שאתם הולכים לעשות כאן היום, חבריי.
שלמה קרעי:
מצד אחד היא שמה מחסום כנגד מקבלי אתנן נטולי ערכים, ומהצד השני הכנסת דחתה על הסף את הגישה שניתן להגביל את עצמאותו של חבר הכנסת.
שלמה קרעי:
הכנסת מצאה את האיזון העדין והחליטה בית נבחרים ולא בית בובות.
שלמה קרעי:
אגב, מי שכתב את המחזה "בית הבובות" הוא הנריק איבסן, מחזאי נורבגי ידוע.
שלמה קרעי:
זה די מתאים לחותמות הנורבגיות שיש לנו כאן.
שלמה קרעי:
אני, אגב, לא מבין איך מאפשרים בכלל, ארבל, לנורבגים לשבת כאן ולהצביע כשברור שהם לא יכולים לסטות ימין ושמאל מההחלטות של הממשלה.
משה אבוטבול:
ניגוד עניינים מובהק.
שלמה קרעי:
קו הגבול, ארבל, הוא התמורה.
שלמה קרעי:
מי שעושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפנחס, נפסל.
שלמה קרעי:
דרישת השכר מוכיחה את חוסר האידיאולוגיה.
שלמה קרעי:
כך קבעה הכנסת ברוב מוחץ בצורה מאוד מאוד מפורשת, ותקדימים משפטיים מעוותים, אין להם שום משמעות כאן.
שלמה קרעי:
חובת הוועדה לדון ולקבל ראיות אם יש תמורה או לא.
שלמה קרעי:
השר כהנא אפילו לא טען לתמורה, אדוני, ולכן היית צריך בסיום דבריו לנעול כאן את הישיבה ולדחות את הטענה ואת הבקשה הזו על הסף.
שלמה קרעי:
חברים, ההחלטה שאתם מבקשים להעביר כאן תיזכר לדיראון עולם.
שלמה קרעי:
זאת החלטה תקדימית.
שלמה קרעי:
אתם פשוט לא מבינים מה זו דמוקרטיה.
שלמה קרעי:
אני רוצה להשלים את דברי העורך דין בוסי לגבי הפרשנות הנכונה למילה "לרבות".
שלמה קרעי:
זה מאוד פשוט, אם תסתכלו בחוק תראו שבהתחלה, סעיף (א), כותב ככה: "חבר כנסת שפרש מסיעתו ולא התפטר לא ייכלל...".
שלמה קרעי:
זאת אומרת, הפשט הודיע שהוא פורש.
שלמה קרעי:
סעיף (ב) אומר: "לעניין זה, פרישה מסיעה – לרבות הצבעת אי-אמון שלא קיבל עליה תמורה".
שלמה קרעי:
זאת אומרת, או שהוא מודיע שהוא פרש, שזה הבסיס, או שהוא הצביע הצבעת אי-אמון שהוא קיבל עליה תמורה.
שלמה קרעי:
אלה הדברים המפורשים בחוק יסוד: הכנסת, שמתיישבים עם הפרשנות הפשוטה הזאת למי שמבין עברית.
שלמה קרעי:
זה מתיישב עם הדיונים שהיו במליאה ועם הרוב המוחץ שהצביע על גרסה ב'.
שלמה קרעי:
אני גם רוצה לציין שוועדת הכנסת מיוצגת בתקנים שלה לפי 60% לעומת 40%, בעוד שאנחנו כאן בכנסת 61 לעומת 59.
שלמה קרעי:
לכן אין שום סיבה שניתן יד לדורסנות שלכם ונשבץ כאן חברים בקרקס הבזוי שאתם מנהלים כאן.
יצחק פינדרוס:
גם לא עושים את זה בפגרה.
יצחק פינדרוס:
הם הודיעו על זה באמצע הפסח.
יצחק פינדרוס:
דרך אגב, מתי היה בפעם האחרונה דיון כזה בפגרה?
יצחק פינדרוס:
היה פעם בהיסטוריה דיון של ועדת הכנסת בפגרה על פרישה?
איתן גינזבורג:
היה דיון על החסינות של חיים כץ.
יצחק פינדרוס:
זה משהו אחר, מה זה קשור בכלל.
איתן גינזבורג:
ההחלטה על זה הייתה בזמן פגרת בחירות.
רם שפע:
באמת דיון על שיקלי בפגרה עוד לא היה...
משה טור פז:
אל תהרוס לו את התאוריה עם עובדות.
דוד אמסלם:
מה הקשר בכלל, איתן?
דוד אמסלם:
מה הקשר בין כתב אישום - - -
שלמה קרעי:
למתן אני רוצה לומר – וחבל שרק הוא נמצא כאן ולא מי שהגיש את הבקשה – הרצחת וגם ירשת?