GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר אורבך:
אני לא אגביל בזמן, אבל אני בהחלט מבקש להיות - - -
שלמה קרעי:
אני לא מאריך, אדוני יושב-הראש.
שלמה קרעי:
לגופו של עניין, אורית כבר אמרה את רוב הדברים, ואני רק אחזק אותה בעוד דבר אחד.
שלמה קרעי:
לנושא הצנזור שג'ידא מנסה לעשות לנו כאן.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
צנזור?
ג'ידא רינאוי-זועבי:
אמרנו קונצנזוס.
שלמה קרעי:
לא לגבי זה.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
לא אמרנו צנזור.
שלמה קרעי:
לגבי מה שאת אומרת, שזה לא בסדר.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
אני יודעת, אני מבינה.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
חבר הכנסת קרעי כל כך טוב במילים, אז אני מבינה שאף פעם - - - אני אומרת קונצנזוס ולא צנזור.
שמחה רוטמן:
את אומרת לא להגיש ערעורים כל שבוע.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
אני מבינה.
שלמה קרעי:
את אמרת שזה לא טוב וזה לא בסדר שחברי כנסת מערערים כל שבוע.
שלמה קרעי:
זאת הצנזורה שהתכוונתי אליה.
שלמה קרעי:
אני חושב שזה מוסד הרוויזיה.
שלמה קרעי:
בכל נושא בוועדות ובכל הצבעה אנחנו מגישים רוויזיה, למרות שהיינו בדיון ונתנו לנו לנמק את עמדתנו בדיון.
שלמה קרעי:
ברגע שההצבעה עברה למורת רוחנו, אנחנו מגישים רוויזיה.
שלמה קרעי:
כל שכן וקל וחומר, בן בנו של קל וחומר, כשלא היינו בדיון, לא השתתפנו, ולא נתנו לנו לנמק את עמדתנו בדיון ובהצבעה שהייתה, יש לנו זכות גדולה יותר להגיש רוויזיה.
שלמה קרעי:
זאת הרוויזיה שלנו.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
חבר הכנסת קרעי, אני מבינה ואני מסכימה איתך באופן עקרוני, אבל להגיד שזה נעשה מתוך כבוד?
ג'ידא רינאוי-זועבי:
זה לא נעשה מתוך כבוד, כי בנשיאות יש גם אופוזיציה וגם קואליציה, וזה נעשה בקונצנזוס.
שלמה קרעי:
אין לזה עניין עם הזכות שיש לחבר כנסת לערער, ולבקש דיון מחדש.
שלמה קרעי:
זה קורה בכל דבר.
שלמה קרעי:
לגופו של עניין, אדוני, קודם כול זאת ציונות לבוא ולהיות במקומות שלא היינו בהם.
שלמה קרעי:
לא הייתי במקום הזה בנגב, וזכיתי להיות שם הבוקר.
שלמה קרעי:
מאות חבר'ה נחושים, ציוניים, אוהבי הארץ, שכואב להם וכואב לנו.
שלמה קרעי:
אני בטוח שכואב גם לך בלב, לראות איך הנגב מופקר, איך הנגב הולך להשתלטות בלתי חוקית של מאות אלפי דונמים.
שלמה קרעי:
משתלטים, בונים מבנים בלתי חוקיים, ואם בתקופת הממשלה שלנו היינו הורסים אלפי מבנים בלתי חוקיים בשנה, מאז שאתם עליתם לשלטון, זה הפך להיות נבל ברשות התורה, כי מי שבונה מבנה בלתי חוקי, גם מקבל חשמל.
שלמה קרעי:
אגב, במקום שהיינו ראינו שאריות של נטיעות.
שלמה קרעי:
האנשים שהיו שותפים לנטיעה, אמרו: מאז שעצרו את הנטיעות בנגב, עצרו לנו גם את העבודה פה.
שלמה קרעי:
רואים שם שאריות של עצים, שעקורים וזרוקים באדמה.
שלמה קרעי:
בעצם אלו אדמות מדינה, והמדינה הפקירה גם שם את השטח בגלל המחלוקת ובגלל זה שמנסור עבאס יושב בממשלה הזאת, והוא זה שמקבל את ההחלטות.
שלמה קרעי:
כאב לי לראות הבוקר איך תוך דקות ספורות הגיעה מכת"זית, הגיעו מאות שוטרים ובעצם נענו לאולטימטום של האחים המוסלמים, שאמרו:
שלמה קרעי:
אם לא תפנו תוך שעה, אנחנו נבוא ונפנה אותם בכוח.
שלמה קרעי:
הדבר הזה לא יכול להיות, אדוני.
שלמה קרעי:
לא יכול להיות שבמדינת ישראל הריבונית, הגברת לא תהא כפונדקית.
שלמה קרעי:
לא יכול להיות שחוק החשמל בתוקף רק למבנים בלתי חוקיים של האחים המוסלמים, אבל לא בתוקף ליהודים שרוצים ליישב את אדמתם.
שלמה קרעי:
לכן, אני חושב שצריך לקבל את הערעור של חברת הכנסת סטרוק.
שלמה קרעי:
אם לא, למעשה לפחות לדבר על זה במליאה, ונוכל לדון בעניין כמו שצריך.
ניר אורבך:
תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.
שמחה רוטמן:
האמת שמאוד מפתיע אותי מה שאמרה סגנית יושב-ראש הכנסת.
אורית סטרוק:
זאת כבר פעם רביעית שאני מעלה את ההצעה.
שמחה רוטמן:
חבר כנסת יכול להגיש רק הצעה אחת לנשיאות.
שמחה רוטמן:
הוא לא יכול להגיש כמה.
שמחה רוטמן:
זה לא שאישרו לחברת הכנסת עשר הצעות, דחו לה תשע ועל העשירית היא מערערת.
שמחה רוטמן:
אם בכל שבוע חברת הכנסת אורית סטרוק מגישה ערעור, סימן שבכל שבוע אתם, הנשיאות, דוחים את ההצעה של אורית סטרוק.
שמחה רוטמן:
לכן, אם את רוצה להגיד משהו באופן אישי, אני חושב שמן הראוי שתפסיקו לדחות בנשיאות באופן קבוע את ההצעות הדחופות לסדר של חברת הכנסת אורית סטרוק, ואז חברת הכנסת אורית סטרוק לא תצטרך להגיש ערעור בכל שבוע.
שמחה רוטמן:
איכשהו קורה שכל שבוע אתם דוחים את ההצעות-לסדר שלה.
שמחה רוטמן:
אולי כדאי לבדוק מה מיוחד – היא בוודאי חברת כנסת מאוד מיוחדת, ובוודאי גם יושבת-ראש הסיעה שלי – אבל מעבר לזה שהיא חברת כנסת מיוחדת.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
זה לא מכוון נגד - - -
שמחה רוטמן:
שנייה, אני אסיים.
שלמה קרעי:
אולי לניר אורבך יש השפעה שם, כי הוא נהנה להשתתף בדיון כזה.
שמחה רוטמן:
הוא פשוט רוצה שכל הצעה לסדר של אורית תעבור אליו לוועדה.
שמחה רוטמן:
נכון שהיא חברת כנסת מאוד מיוחדת, אבל אולי אולי כדאי לעשות איזשהו מחקר משווה.
שמחה רוטמן:
אולי נבקש מהממ"מ לבדוק, האם יש משהו מאפיין בהצעות לסדר, לגופן, שמציעה חברת הכנסת אורית סטרוק, שגורמות לנשיאות לא לקבל אותן.
שמחה רוטמן:
ואז אולי נגלה איזשהו קו מנחה של הנשיאות.
שמחה רוטמן:
תגיש על זה שאילתה.
שמחה רוטמן:
זה לגבי הנושא של הערעורים באופן כללי.
שמחה רוטמן:
לגבי ההצעה לגופה, אני חושב שאחרי שראינו היום תופעה די מדהימה – ראיתי את זה הבוקר.
שמחה רוטמן:
לא בכל בוקר אני מצליח להתפלל תפילת שחרית כמעט כוותיקים בנגב, כפי שעשיתי הבוקר, ולהגיע מבעוד לילה כדי לראות את היעילות של משטרת ישראל.
שמחה רוטמן:
אנחנו יודעים שהם מאוד מאוד יעילים בחדירה לטלפונים – את זה גילינו.
שמחה רוטמן:
אבל יעילות בהריסה של בנייה בלתי חוקית, זה באמת דבר מפליא, במיוחד לאור העובדה שבנגב יש מאות אלפי מבנים בלתי חוקיים.
שמחה רוטמן:
ברגעים אלו ממש, גם הצלחתם.
שמחה רוטמן:
אני חשבתי שהממשלה הזאת מאוד מוגבלת ביכולותיה.
שמחה רוטמן:
ראיתי איך הם מוגבלים ביכולת להילחם בקורונה, ביוקר המחיה ובכל הדברים, אבל אתם מצליחים להרוס בכל כך הרבה חזיתות יחד – גם בחומש, גם בנוף ציון, גם במעלה אהוביה, גם במעלה פולה.
שמחה רוטמן:
באמת, יכולת לפעול רב-שלבי ורב-זירתי.
שמחה רוטמן:
את היכולות האלה אתם מפנים, איכשהו, רק נגד בנייה של יהודים.
אחמד טיבי:
חבר הכנסת רוטמן, הממשלה הזאת הרסה יותר בחצי השנה האחרונה מאשר בחצי השנה הראשונה לערבים, לבדואים בנגב.
שמחה רוטמן:
בלי תמונות, חבר הכנסת טיבי, אנחנו לא מאמינים.
אורית סטרוק:
זה מעניין, אבל תסכים איתנו שזה צריך להיות נדון כאן בכנסת.
שמחה רוטמן:
למה אתה לא נותן שנדון בזה?
שמחה רוטמן:
זה נורא חשוב.
אחמד טיבי:
אני דנתי בזה, ואני ממשיך לדון בזה.
אחמד טיבי:
אגב, מותר לחבר כנסת לערער.
אחמד טיבי:
מותר לו.
שלמה קרעי:
תראו לנו תמונה אחת כזאת.
שמחה רוטמן:
אני חושב שהדיון שמתנהל פה, ממש בשניות האחרונות, חבר הכנסת ניר אורבך, יושב-ראש הוועדה, הוא ההוכחה הטובה ביותר לכך שהנושא הזה מעניין את כל סיעות הבית, כל אחת לשיטתה שלה.
שמחה רוטמן:
לכן, גם הדיון במליאה חשוב בהקשר הזה.
שמחה רוטמן:
דיון בוועדה, מעצם טיבו, מוגבל לחברי כנסת מסוימים, אולי לחברים בוועדה, או לאלה שאין להם באותו זמן ועדה אחרת.
שמחה רוטמן:
כאשר המליאה דנה בנושא, כל סיעות הבית יכולות להשתתף בו.
שמחה רוטמן:
אני חלוק מכל וכל על עמדתו של חבר הכנסת טיבי בכל הנוגע למדיניות הממשלה בנגב.
שמחה רוטמן:
הוא טוען שאתם הורסים יותר מדי לערבים, אני טוען שאתם הורסים יותר מדי ליהודים, אבל זה בדיוק יופיו של הדיון בכנסת, שאפשר להציג בו עמדות שונות.
שמחה רוטמן:
לכן, העובדה שהנשיאות חוסמת את הדיון הזה, ואת בירור העובדות שיבוא לפניו ויבוא אחריו, פוגעת בתפקידה של הכנסת.
שמחה רוטמן:
היא פוגעת ביכולת שלה לפקח על הממשלה ועל מדיניותה.
שמחה רוטמן:
אני חושב שזה נושא שהיה חייב לקבל את תשומת הלב של מליאת הכנסת.
שמחה רוטמן:
מאחר ואמרה חברת הנשיאות, סגנית יושב-ראש הכנסת, שאושרו ארבע הצעות לסדר, וזה אחרי שבועות שבהם, מכל מיני סיבות, אושרו פחות הצעות לסדר ממה שבדרך כלל – 5 הצעות – אני חושב שמן הראוי לגלות נדיבות או יעילות או את הצורך.
שמחה רוטמן:
בסופו של דבר, מבחינת הדיון הציבורי, הדיון הציבורי במליאה ייתן מענה לסוגיה שבוערת אצל רבים רבים מהבית הזה.
שמחה רוטמן:
ואולי כמו בנושא הבא על סדר-היום, נגלה שותפות מפתיעה בין חבר הכנסת אחמד טיבי וחברי סיעתו, לבין יאיר לפיד, ראש הממשלה החלופי.
שמחה רוטמן:
אנחנו רק רוצים אחדות פה בבית, לגלות קצוות מתחברים, שיכולים להצביע.
שמחה רוטמן:
זה דבר שרואים רק במליאה.
יצחק פינדרוס:
אמר שמחה, ואני רוצה לחדד את זה, שההצעה היחידה מאז תחילת הקדנציה של אורית סטרוק לסדר-היום שאושרה במליאה, הייתה ערעור שהתקבל פה בוועדת הכנסת.
יצחק פינדרוס:
אני מרגיש לא בנוח.
יצחק פינדרוס:
יש לי הצעה לסדר שאושרה, והיו לי לפחות ארבע-חמש הצעות לסדר שאושרו בחצי השנה האחרונה.
יצחק פינדרוס:
בסופו של דבר, כל ההצעות של אורית סטרוק לא מאושרות, וזה לא בחינם.
יצחק פינדרוס:
למה זה לא בחינם?
יצחק פינדרוס:
כי היא באמת מעלה נושאים שהם לא בקונצנזוס.
יצחק פינדרוס:
יש עליהם דיון ערני.
יצחק פינדרוס:
אם זה היה פעם אחת, פעמיים, שלוש – אתה אומר שזה מקרי.
יצחק פינדרוס:
יש איזשהו ניסיון בנשיאות לא לדון בנושאים המהותיים.
יצחק פינדרוס:
לא לדון עליהם במליאה.
יצחק פינדרוס:
בואו נטייח אותם.
יצחק פינדרוס:
אחמד טיבי יגיד שהרסו יותר לערבים, הם יגידו שהרסו יותר ליהודים, ואף אחד לא מקיים על זה דיון.
יצחק פינדרוס:
יכול להיות שבחדרי חדרים, סיעות הקואליציה דנות בינן לבין עצמן, ולא מגיעות להסכמה.
יצחק פינדרוס:
אבל בסופו של דבר, אזרחי ישראל מגיע להם לדעת מה מדיניות הממשלה באמת.
יצחק פינדרוס:
מגיע להם לדעת.
יצחק פינדרוס:
מגיע להם לדעת מה קורה באמת, והמקום לדון בזה, הוא הפרלמנט.
יצחק פינדרוס:
האם אנחנו בעד פינוי הישיבה בחומש, כמו שראינו הבוקר, או לא?
יצחק פינדרוס:
האם אנחנו בעד פינוי עוז ציון או לא?
יצחק פינדרוס:
האם אנחנו בעד היישוב בנגב או בעד בנייה בלתי חוקית בנגב?
יצחק פינדרוס:
בנייה בלתי חוקית בנגב בצורה גזענית, רק לסוג אחד של אנשים, שבאו מאימא מסוימת, ולסוג השני צריך להרוס?
יצחק פינדרוס:
אנחנו צריכים לדעת את זה.
יצחק פינדרוס:
צריך לשים את זה על השולחן.
יצחק פינדרוס:
מטריד שהדבר הזה קורה פעם אחר פעם.
יצחק פינדרוס:
אם זה היה חד-פעמי – בסדר.
יצחק פינדרוס:
אבל זה הפך להיות ריטואל.
יצחק פינדרוס:
הדבר הזה צריך להיפסק, וצריך לדעת באמת מהי המדיניות.
יצחק פינדרוס:
ראינו את זה הבוקר, ואורית הגישה את זה לפני מה שקרה הבוקר.
יצחק פינדרוס:
השבוע, בכל בוקר אנחנו קמים עם הודעה על מקום אחר שמפונה.
יצחק פינדרוס:
יש מדיניות או אין מדיניות?
יצחק פינדרוס:
הייתי ביהודה ושומרון משנת 1990.
יצחק פינדרוס:
עברנו ממשלות וידענו מה המדיניות אצל רבין, ידענו מה המדיניות אצל שרון, ידענו מה המדיניות אצל אולמרט, ידענו מה המדיניות אצל נתניהו.
יצחק פינדרוס:
היום אין לנו מושג מה המדיניות.
יצחק פינדרוס:
לעם ישראל אין מושג.
יצחק פינדרוס:
הוא קם בכל בוקר, שומע דבר אחד, הצהרה אחת.
יצחק פינדרוס:
רק השבוע הצהרת שיש דברים שאתה לא יכול לדבר עליהם בקול.
יצחק פינדרוס:
זה בסדר גמור, אבל ההפך הוא מה שקורה בשטח.
יצחק פינדרוס:
בכל בוקר אנחנו קמים שוב ושוב למשהו הפוך.
יצחק פינדרוס:
הבנייה הבדואית בנגב בחצי השנה האחרונה משתוללת.
יצחק פינדרוס:
כולם יודעים את זה.
יצחק פינדרוס:
זה בעקבות האווירה של חוק החשמל, ויכול להיות שלא בעקבות החוק עצמו.
יצחק פינדרוס:
יש מציאות מסוימת, ואני בטוח שאתה מכיר אותה ואתה מודע לה, שקורה משהו.
יצחק פינדרוס:
מותר לדון בזה, מותר לדבר על זה, מותר לבדוק מה קורה.
יצחק פינדרוס:
אסור לבדוק מה קורה?
יצחק פינדרוס:
אסור לדעת מה קורה?
יצחק פינדרוס:
כשבאה סגנית יושב-ראש הכנסת – אני מאוד מכבד אותך.
יצחק פינדרוס:
באת בפעם הראשונה לוועדה כסגנית יושב-ראש – ומתחילה להציג: תשמעו, יש לוח זמנים, יש סדר-יום.
יצחק פינדרוס:
זה יכול להיות פעם, פעמיים, שלוש.
יצחק פינדרוס:
לדעתי זאת הפעם ה-10 או ה-11, שקורה בדיוק אותו הדבר.
יצחק פינדרוס:
זה לא איזה נושא צדדי.
יצחק פינדרוס:
הנושא של הנגב הוא בוויכוח.
יצחק פינדרוס:
את חושבת כך, אחמד טיבי חושב אחרת.
יצחק פינדרוס:
מנסור עבאס – אין לי מושג מה הוא חושב.
יצחק פינדרוס:
באמת אני לא יודע מה הוא חושב.
שלמה קרעי:
הוא לא צריך לחשוב, הוא מקבל - - -
ניר אורבך:
חבר הכנסת פינדרוס.
יצחק פינדרוס:
לכן, חובה לקבל את הערעור הזה.
ניר אורבך:
חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.
אחמד טיבי:
אפרופו הריסות, קמנו הבוקר להריסת בית ברוטלית בעיר נצרת, של משפחת אבו ג'אבר.
אחמד טיבי:
שוחחתי עם אבו באכר, שהסביר לי שיש רישיון למבנה עסקי.
אחמד טיבי:
גם ראש העיר וגם מהנדס העיר הסבירו שהיו הליכים ובקשות לשינוי ייעוד.
יצחק פינדרוס:
או שימוש חורג.
אחמד טיבי:
בכל זאת, כנראה בגלל שהבית נמצא באזור הדודג' סנטר, ונוף הגליל מתנגדים ודחפו להריסה הזאת, הבוקר הדחפורים שוב פעלו בחברה הערבית, והפעם בעיר נצרת.
אחמד טיבי:
זה חמור מאוד, כמו הריסת אלפי מבנים בנגב, שממשיכה להתרחש גם בהנהגת הממשלה הזאת, יותר מאשר בחצי השנה הקודמת.
אחמד טיבי:
אני חוזר על הנתון שאמרתי: בממשלה הזאת הרסו יותר מבנים בחצי השנה האחרונה, מאשר בחצי השנה הראשונה של 2021.
אחמד טיבי:
הריסת המבנה בנצרת היא עוד ניצן של מדיניות הממשלה בכל מה שקשור ליישובים הערבים.
אחמד טיבי:
העירייה תומכת בהישארות הבית.
אחמד טיבי:
יש רישיון למבנה עסקי.
אחמד טיבי:
הם הגישו בקשה לשינוי ייעוד.
אחמד טיבי:
למה לרוץ לדבר איתנו בשפה של דחפורים?
אחמד טיבי:
זה לא היה קורה ברמת גן, למשל.
שלמה קרעי:
זה קורה, קורה.
אחמד טיבי:
בית כזה לא היו הורסים ברמת גן.
אחמד טיבי:
היו מוצאים לו פתרון משפטי.
שלמה קרעי:
אפילו בתי כנסת הורסים, לבושתנו.
אחמד טיבי:
הקרקע, אגב, רבותיי חברי הכנסת, היא של משפחת אבו ג'אבר.
אחמד טיבי:
היא קרקע פרטית.
אחמד טיבי:
אין פה מבני ציבור, לא כביש, לא בית ספר.
אחמד טיבי:
בית פרטי.
אחמד טיבי:
לכן, אנחנו רואים בחומרה רבה.
אחמד טיבי:
זאת פגיעה בכל העיר נצרת, אבל זה המשך של מדיניות הריסה בחברה הערבית, לרבות בנגב.
שלמה קרעי:
איזו מדיניות?
שלמה קרעי:
הבאת בית אחד לא חוקי, ובגלל זה אתה אומר מדיניות?
אחמד טיבי:
הבית יש לו רישיון, והוא פנה כמקובל לרשויות ולמערכת המשפט, כדי לקבל שינוי ייעוד.
אחמד טיבי:
לא צריך לרוץ עם דחפורים על כל דבר.
אחמד טיבי:
לפני שבוע, חבר הכנסת אוסאמה סעדי ואני ביקרנו בבית משפחת מח'ארם בלוד, באזור שניר, שהוא אזור המיועד לתכנון ובנייה, והכשרה.
אחמד טיבי:
אפילו עיריית לוד התנגדה להריסת המבנה, ופנתה למשרד האוצר, אגף תכנון, בנייה ואכיפה.
אחמד טיבי:
בכל זאת, כמה שעות לפני שהמועד האחרון פג, שוב דיברו איתנו ועם משפחת מוח'ארם בדחפורים.
אחמד טיבי:
מי שאומר שהממשלה הזאת היא ממשלת שינוי, מתייחסת אחרת אל הציבור הערבי – השינוי הוא שינוי לרעה.
אחמד טיבי:
אפרופו הערעור, מותר לכל חבר כנסת להגיש ערעור.
אחמד טיבי:
זה תרגיל יפה.
אחמד טיבי:
היא מקבלת כאן לא שלוש דקות, כמו במליאה.
אחמד טיבי:
בזכותו של יושב-ראש הוועדה, הדיון נמשך כחצי שעה.
אחמד טיבי:
נמנע ממני ללכת לוועדת הכספים, כי זאת ועדה שמתקיימת באותו זמן, אבל אתה רשאי להמשיך עוד שעה, עד 11:00.
ניר אורבך:
תודה, חבר הכנסת טיבי.
ניר אורבך:
חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.
מוסי רז:
אני רציתי, אדוני יושב-הראש, לברך את חברת הכנסת אורית סטרוק, שהחליטה לעלות לארץ ולעזוב את המקום שהיא גרה בו, מחוץ לגבולות ישראל.
מוסי רז:
אותך אני לא יכול לברך, חבר הכנסת שלמה קרעי, כי אתה כבר גר בישראל.
שלמה קרעי:
אותנו עדיין לא החזרתם.
אורית סטרוק:
שלמה אמר לי תודה רבה הבוקר, שאני לוקחת אותו סוף סוף לא לצפון הרחוק, אלא קרוב לבית.
ניר אורבך:
חבר הכנסת מוסי רז, אתה מוזמן מחר לסיור בחברון עם ועדת החוץ והביטחון.
מוסי רז:
אני אגיע לסיור אחר בחברון.
מוסי רז:
כשהשר סער, שהיה שר חינוך, הציע לקחת את כל ילדי ישראל לסיור בחברון, אמרתי שאני תומך, בתנאי שאני המדריך.
מוסי רז:
כך או אחרת, חבר הכנסת קרעי בא עם הטרנינג ולא כמו שאנחנו רגילים לראות אותו עם חליפה.
שלמה קרעי:
באים ליישב את הארץ.
מוסי רז:
באת בריצה מהבית.
שלמה קרעי:
כשבאים לבנות את הארץ, באים עם בגדי עבודה.
אורית סטרוק:
מותר להגיד את האמת, שלמה?
אורית סטרוק:
מותר להגיד את האמת?
אורית סטרוק:
מוסי, אני הערתי אותו מהשינה.
אחמד טיבי:
אופוזיציה רדומה.
מוסי רז:
ביקשתי את רשות הדיבור כדי לומר שקיבלתי בווטסאפ צילום של עיתון משנת 1952, לא מזמן, שמדבר על הפקעת הקרקע באותם ימים.
מוסי רז:
אז הפקיעה המדינה 240 אלף דונם מתושבים בדואים, אזרחים בדואים.
מוסי רז:
אגב, כשאתה מפקיע קרקע ממישהו, משמעות הדבר שאתה מכיר בבעלותו על הקרקע, אחרת לא היית מפקיע אותה.
מוסי רז:
240 אלף דונם זה משהו שהוא כמעט פי 5 מגודלה של תל אביב.
שלמה קרעי:
רק שהיום הם השתלטו על 700 אלף דונם.
מוסי רז:
אני אתקן לפי 4.75 מגודלה של תל אביב, כי אני יודע שאתה עומד על קטנות, ותל אביב היא 51 אלף או 52 אלף דונם.
מוסי רז:
כך או אחרת, הקרקע הזאת הייתה שייכת להם, הופקעה על ידי המדינה, והפכה לאדמת מדינה.
מוסי רז:
אני לא אומר מה היה ב-1952, זה פחות מעניין.
מוסי רז:
האדמה צריכה לשמש לטובת כל אזרחי המדינה, ללא הבדל דת, גזע ומין.
מוסי רז:
נראה לי שלחברת הכנסת סטרוק אין מקום לגור בישראל, לכן אני אשמח אם ייתנו לה, אבל לחבר הכנסת קרעי כבר יש מקום לגור בישראל, לכן לא צריך לבנות לו.
אורית סטרוק:
מוסי, זאת לא השאלה, באמת, עם כל הכבוד.
מוסי רז:
לא, זאת התשובה, לא השאלה.
אורית סטרוק:
אתה אמרת את דעתך ואני מכבדת אותה.
אורית סטרוק:
היא יכולה להיות שונה משלי, אבל אני מכבדת אותה.
אורית סטרוק:
דרך אגב, אתה גם אומר אותה בצורה מכובדת.
מוסי רז:
יכול להיות שגם השתכנעת.
אורית סטרוק:
אבל זאת לא השאלה.
אורית סטרוק:
השאלה שעומדת כאן על השולחן היא האם אנחנו, כחברי כנסת, זכאים ואפילו מחויבים לדון בנושא הזה.
מוסי רז:
הינה, אנחנו דנים.
אורית סטרוק:
אנחנו דנים בינינו, זה מאוד נחמד.
אורית סטרוק:
האם אנחנו זכאים ואפילו מחויבים כלפי שולחינו, לקיים דיון שבמסגרתו יבוא נציג ממשלה ויאמר לנו מה הממשלה עושה ולא מה היא לא עושה.
אורית סטרוק:
הרי היה פה אירוע - - -
ניר אורבך:
חברת הכנסת סטרוק, רגע, רגע.
ניר אורבך:
אורית, אורית, סליחה.
אורית סטרוק:
אמרה חברת הכנסת זועבי, שהיא הצביעה בעד חוק הגיוס, כי היא קיבלה הבטחות.
אורית סטרוק:
מישהו יודע איזה הבטחות היא קיבלה?
אורית סטרוק:
מישהו יודע?
אורית סטרוק:
אולי עיסאווי פריג', שאנחנו מאחלים לו רפואה שלמה ומהירה - - -
ניר אורבך:
אורית, אורית.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
- - -
ניר אורבך:
חברת הכנסת זועבי, אני רוצה להתכנס לסיכום הדיון.
ג'ידא רינאוי-זועבי:
אני רק התייחסתי להחלמה המהירה.
ניר אורבך:
כולנו מאחלים החלמה מהירה לשר עיסאווי פריג'.
אורית סטרוק:
חברת הכנסת זועבי או השר פריג'?
אורית סטרוק:
קיבלה או לא קיבלה?
אורית סטרוק:
האזרחים זכאים לדעת - - -
ניר אורבך:
אורית, הבהרת היטב את עמדתך.
ניר אורבך:
אני רוצה לסכם.
ניר אורבך:
קודם כול, אני אתייחס למה שאמרה חברתי סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הנשיאות חברת הכנסת זועבי.
ניר אורבך:
נכון שחברת הכנסת סטרוק מגיעה לפה שבוע אחרי שבוע, ומי שבעיקר סופג את שבט לשונה זה אני, ועדיין אני חושב שזה כלי פרלמנטרי חשוב.
ניר אורבך:
כמו שאמר חבר הכנסת רוטמן, זה נדחה פעם אחרי פעם בנשיאות, ולכן זה מגיע הנה.
ניר אורבך:
בוודאי, עם חלק מהדברים ועם חלק מהדברים שהוצפו כאן אני מסכים, ועם חלק לא.
ניר אורבך:
אני חושב שכל מה שקורה בנגב מכל חברי המשכן הזה, הוא נושא שראוי לדיון.
ניר אורבך:
חברת הכנסת סטרוק, אני רק אומר - - -
אורית סטרוק:
אתה יכול סוף-סוף לעזור לי כדי שזה יעלה?
ניר אורבך:
תעזרי לך לעזור לי.
ניר אורבך:
ההצעה כמו שהיא, ואני לא יורד לכוונותייך בסעיף הזה – אני לא בוחן כליות ולב – היא לא הנושא כולו, כלומר העימות בקואליציה.
ניר אורבך:
אני לא אצביע היום בעד קבלת הערעור, אבל אני מציע לשנות את השם לשם יותר כולל, ולהעלות אותו שוב לנשיאות.
ניר אורבך:
חבר הכנסת קרעי, בדרך כלל אני לא מתערב בהחלטות של הנשיאות, אבל אני אנסה להבהיר מראש מה היה בוועדה.
אורית סטרוק:
ניר, אתה מוכן להגיש את ההצעה יחד איתי?
ניר אורבך:
אני לא מתחייב.
ניר אורבך:
אני מדבר עכשיו על ההצעה שלך, לא על הצעה שלי.
אורית סטרוק:
מה לכתוב?
אורית סטרוק:
אולי אני אכתוב: הקואליציה מתנהגת למופת בנגב, וכל הכבוד לה.
אורית סטרוק:
ככה לכתוב?
אורית סטרוק:
ואז זה יעבור.
שמחה רוטמן:
יכול להיות שלפחות נציגי האופוזיציה בנשיאות יתנגדו.
אורית סטרוק:
אולי אני אכתוב, שחברי הכנסת זכאים לדעת מה קיבלה חברת הכנסת זועבי בעד הצבעתה על חוק הגיוס.
אורית סטרוק:
לכתוב ככה?
ניר אורבך:
אני לא נותן לך עכשיו את הנוסח, וודאי אני לא אכתיב לך.
ניר אורבך:
אני רק מציע, שהנוסח יהיה קצת יותר כוללני, ונראה גם מול הנשיאות אם יש לנו איזושהי אמירה.
ניר אורבך:
בדרך כלל אני לא עושה את זה.
ניר אורבך:
אם הנשיאות לא תקבל, אני לפחות אעשה מאמץ שהערעור כן יתקבל פה, אם הוא יוגש בצורה רחבה.
שלמה קרעי:
בהצעות אי-אמון, הנוסח מאוד מאוד קשה, ובכל זאת הוא מתקבל.
שלמה קרעי:
למה נוסח אמור להטיל צנזורה על קבלת הנושא?
ניר אורבך:
אני לא מטיל צנזורה, ואני אומר לה את דעתי.
ניר אורבך:
אתה לא חייב לקבל אותה.
שלמה קרעי:
אני שומע את מה שאתה אומר, וזה חורה לי.
שלמה קרעי:
אם הביקורת כואבת, מצנזרים אותה?
ניר אורבך:
חבר הכנסת קרעי, אני שמח שזה כואב לך.
ניר אורבך:
אני לא רוצה להיכנס לעימותים.
שלמה קרעי:
אתה שמח שזה כואב לי?
ניר אורבך:
במובן זה, שדברים כאלה חשובים מציקים לך.
אורית סטרוק:
ניר, כואב לך מה שקורה בנגב?
ניר אורבך:
אורית, עכשיו מה?
ניר אורבך:
מה עכשיו?
ניר אורבך:
מה?
ניר אורבך:
את יודעת מה, אני לוקח את הדברים שלי בחזרה.
ניר אורבך:
ארץ ישראל היא שלך, רק שלך, ואת קובעת את תוכנית העבודה גם בנגב למדינת ישראל וגם לממשלת ישראל.
ניר אורבך:
אני חזרתי בי מהדברים שאמרתי.
מוסי רז:
אני מבהיר, שאני חבר כנסת קבוע במקומו של ווליד טאהא.
יצחק פינדרוס:
זה אושר במליאה?
מוסי רז:
זה אושר במליאה וכאן, לפי מיטב זיכרוני.
מוסי רז:
אני טועה בזה?
יצחק פינדרוס:
אני לא זוכר דבר כזה, הייתי שם לב.
יצחק פינדרוס:
זה כמו שאתה לא זוכר שכל ארץ ישראל שייכת לעם ישראל.
מוסי רז:
למען הסר ספק, אני לא אצביע.
מוסי רז:
הערעור לא אושר.
ניר אורבך:
אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום.
יצחק פינדרוס:
אני הצבעתי לבד בעד?
ניר אורבך:
לפי התקנון של הכנסת – כן; לפי התקנון של קרעי – לא.
ניר אורבך:
לקרעי יש תקנון משלו.
שלמה קרעי:
לפי חוקי היסוד של מדינת ישראל, יש לציבור זכות דמוקרטית בתוך הוועדות האלה.
אורית סטרוק:
אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בן גביר נמצא בדרכו לכאן, והוא ביקש, אם אפשר, להזיז את הנושא שלו לסוף סדר-היום.
ניר אורבך:
הבנתי.
ניר אורבך:
הנושא הזה בכל מקרה בסוף סדר-היום.
ניר אורבך:
הקדמנו כי חברת הכנסת זועבי פה.
ניר אורבך:
קביעת ועדות לדיון בהצעות החוק הבאות: 1.
ניר אורבך:
הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, מ/1509 2.
ניר אורבך:
הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשפ"א–-2021, פ/24/1994, של חבר הכנסת צבי האוזר.
ניר אורבך:
הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, פ/24/2276, של חבר הכנסת שמחה רוטמן, וקבוצת חברי הכנסת.
ניר אורבך:
הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, פ/24/2997, של חבר הכנסת אבי דיכטר.
ניר אורבך:
הנושא הבא, קביעת ועדות לדיון בהצעות החוק הבאות: 1.
ניר אורבך:
הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, מ/1509.
ניר אורבך:
המלצת הלשכה המשפטית בכל ההצעות האלה היא להעביר לוועדת החוץ והביטחון או לוועדת הפנים.
ניר אורבך:
במליאה נשמעו הצעות להעביר את הצעות החוק לוועדת הכספים, לוועדה לקידום מעמד האישה, לוועדה לענייני ביקורת המדינה ולוועדת הכנסת.
ניר אורבך:
הקואליציה, בהסכמה בין יושבי-ראש הוועדות, מוצע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.
ארבל אסטרחן:
אפשר להעביר את זה למשותפת, כי צריך לזכור שההארכה של החוק הקודם בכל שנה הייתה בוועדה משותפת לחוץ וביטחון ופנים.
ניר אורבך:
ההמלצה היא להעביר את זה לוועדה משותפת?
ארבל אסטרחן:
בדרך כלל אנחנו לא ממליצים.
מוסי רז:
זה נראה לי הכי נכון.
אחמד טיבי:
אנחנו מוכנים ואנחנו רוצים.
ניר אורבך:
בבקשה, חבר הכנסת טיבי.
אחמד טיבי:
מדובר בחוק נורא בכל מושג.
שלמה קרעי:
תגיד, חבר הכנסת טיבי, איך לא עצרו אותך לחקירה על מה שאמרת אתמול?
אחמד טיבי:
תן לי, תן לי.
אחמד טיבי:
סביר להניח, לפי הסטטיסטיקה, שעוצרים יותר חברי ליכוד מסיבות שונות, אז תירגע.
שלמה קרעי:
כי לכם יש הגנה של בג"ץ.
אחמד טיבי:
אני אתחיל מחדש.
מוסי רז:
מה קשור בג"ץ ומעצרים?
אחמד טיבי:
הוא לא יודע, הוא לא מכיר את החוק.
שלמה קרעי:
אתה לא יודע שכאשר בג"ץ נתן את האישור להכניס אותם לכנסת, לא שמעת מה הוא אמר?
שלמה קרעי:
שזה פיגוע טרור, והוצאה להורג של מחבלים שפוגע במדיניות מדינת ישראל, פוגע במדינת ישראל.
אחמד טיבי:
אחרי שסיימת את התפקיד שלך להסית גם בנגב וגם פה, אני אגש לנושא.
אחמד טיבי:
חוק האזרחות, חוק ריסוק משפחות הוא חוק גזעני בכל קנה מידה.
אחמד טיבי:
הבוקר התבשרנו, בגילוי אמיץ של שרת הפנים, שאומרת שהסיבה לחוקים האלה – לחוק האזרחות – היא דמוגרפית.
אחמד טיבי:
בשנים האחרונות אמרו שזה ביטחוני.
שמחה רוטמן:
עד שהיא מדברת לעניין, אתה כועס?
אורית סטרוק:
איפה היא אמרה את זה?
אחמד טיבי:
ידיעות אחרונות.
אחמד טיבי:
שמחה, אתם חברי כנסת חדשים.
אחמד טיבי:
אני הייתי במליאה כאשר שר הפנים דאז, אלי ישי, הביא את ההצעה ואמר אותו הדבר.
אחמד טיבי:
אמר שהסיבה היא דמוגרפית – יותר פלסטינים, פחות פלסטינים.
אחמד טיבי:
השר המקשר דאז, גדעון עזרא, אמר אותו הדבר – זכות השיבה.
אחמד טיבי:
ואז אמרו להם: ההסבר הזה לא תופס בבג"ץ.
אחמד טיבי:
לכן, הם עשו סוויץ' ואמרו: סיבות ביטחוניות.
שמחה רוטמן:
אתה מציע שנעביר את זה ישר לבג"ץ, במקום ועדות.
אחמד טיבי:
הביאו שקר של סיבה ביטחונית, כי זה תופס בבג"ץ.
אחמד טיבי:
הרי בכל פעם שיש טיעון ביטחוני, בג"ץ מתקפל, כמו שהוא עושה תמיד בכל עוולות הכיבוש.
אחמד טיבי:
לכן, לאור העובדה ששרת הפנים היא זו שיוזמת את החוק, הוועדה המקבילה למשרד הפנים בכנסת היא ועדת הפנים.
אחמד טיבי:
לכן, המקום הטבעי, וכך ביקשתי אחרי שהחוק התקבל, לצערי הרב, להעביר את הנושא לוועדת הפנים.
אחמד טיבי:
לא לוועדת החוץ והביטחון, לא לכל הוועדות שאתה הזכרת.
אחמד טיבי:
יש רק ועדה אחת, שבדיוק זה התחום שלה, וזאת ועדת הפנים.
אחמד טיבי:
לכן, אני מבקש שזה יעבור לשם.
אחמד טיבי:
אני שואל, האם מישהו ביקש להעביר לוועדת הפנים חוץ ממני?
מוסי רז:
כן, אני מייצג את חבר הכנסת ווליד טאהא.
שמחה רוטמן:
אנחנו רוצים לשמוע מה אתה אומר, לא מה יש לווליד להגיד.
ניר אורבך:
עוד מישהו?
ארבל אסטרחן:
גם לעמדתנו זה יכול ללכת לשם.
אחמד טיבי:
גם המלצת הייעוץ המשפטי זה ועדת הפנים.
מוסי רז:
לא, היא מדברת על ועדה משותפת.
ניר אורבך:
מבחינת הייעוץ המשפטי, ועדה משותפת.
ארבל אסטרחן:
פנים או חוץ וביטחון או משותפת, שהיא זו שכל שנה עסקה בהארכת החוק הזה.
ניר אורבך:
אני לא יודע מי עוד ביקש לוועדת הפנים, חוץ מחבר הכנסת טיבי.
מוסי רז:
רק אתה.
אחמד טיבי:
זה מספיק.
ניר אורבך:
היית אומר מראש.
ניר אורבך:
למה אתה שואל אם עוד מישהו?
אחמד טיבי:
אתה חושב שאני שואל סתם?
ניר אורבך:
אני יודע שלא.
שמחה רוטמן:
אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, אני קצת תמה על ההמלצה, ואני אשמח לקבל הרחבה מהייעוץ המשפטי בנושא הזה.
שמחה רוטמן:
הרי באופן עקרוני, כשהחוק הזה נדון בפעם הראשונה, הוועדה שדנה בו הייתה ועדת הפנים.
שמחה רוטמן:
על זה אין מחלוקת.
שמחה רוטמן:
עובדתית, כשהעלו את החוק בפעם הקודמת, הוא הובא בוועדת הפנים.
שמחה רוטמן:
כאשר באו להאריך אותו כל שנה ושנה, על פי החלטת הכנסת – זה לא מופיע בחוק – לפי החוק, בכל שנה היו צריכים להביא את זה לכנסת להארכה, ולפי החלטת הכנסת, שנעשתה מאוחר יותר, אמרו: אנחנו לא רוצים שזה רק יעלה להצבעה אחת במליאה; אנחנו רוצים שלפני זה יקבלו נתונים, חברי הכנסת יידעו וינהלו דיון מהותי.
שמחה רוטמן:
לכן, קבעו שההמלצה למליאה תתבצע בוועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הפנים.
שמחה רוטמן:
ועדת חוץ וביטחון לבד מעולם לא הייתה באירוע הזה.
שמחה רוטמן:
לכן, אני תמה מאוד על הייעוץ המשפטי של הכנסת, שהכניסה את חוץ וביטחון לבד כאופציה.
שמחה רוטמן:
היסטורית, זה מעולם לא היה.
שמחה רוטמן:
או פנים או משותפת לפנים ולחוץ וביטחון להארכות.
שמחה רוטמן:
לכן, לא ברור לי מה פתאום הייעוץ המשפטי נוקט פה עמדה, שאני לא רואה את הבסיס שלה.
שמחה רוטמן:
אני אשמח לקבל על זה הסבר, כשאני אסיים, מהייעוץ המשפטי.
שמחה רוטמן:
אני מבין שהיה סיכום של ראשי הקואליציה, וזה טוב ויפה.