GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
וליד טאהא: על כן אני דיברתי על מונולוג, אוסאמה.
אוסאמה סעדי: אבל עוד כמה ימים תתבהר התמונה, ונראה אם באמת יש דברים בגו או לא.
יריב לוין: חבר הכנסת סעדי.
יריב לוין: כבר עכשיו הרי יש כאן - - -
וליד טאהא: מבחן התוצאה, מבחינתי, חיבור בתים ערביים לחשמל.
וליד טאהא: כיבוש יש.
וליד טאהא: התנחלויות יש.
וליד טאהא: על מה?
וליד טאהא: נתחיל להתווכח גם על זה?
יריב לוין: חבר הכנסת טאהא.
וליד טאהא: ברור שזה - - -, אוסאמה.
אוסאמה סעדי: אם מחר יעשו חיבור בין החיבור לחשמל לאזרחים ערביים בתוך המדינה - - -
יצחק פינדרוס: - - - ברור שיהיה חיבור.
וליד טאהא: אם תגיע בבקשה לחיבור מתחם ביישוב ערבי, מישהו יעשה קשר?
וליד טאהא: איך זה יכול להיות בכלל?
אוסאמה סעדי: אם יש עסקה.
אוסאמה סעדי: אם, אני אומר.
וליד טאהא: לא נתפס בכלל בשיח.
אוסאמה סעדי: אבל, ווליד, לא.
אוסאמה סעדי: אם יש עסקה עם שר הביטחון, עם איילת שקד, עם ניר אורבך שמחר – כי שם לא צריך חוק, שם על פי צו שר ביטחון יכולים לחבר.
אוסאמה סעדי: ואם יש מחר חיבור למאחזים האלה - - -
יצחק פינדרוס: משרד המשפטים לא ענה לי.
יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם אתה צודק, אוסאמה.
וליד טאהא: מה קשר?
איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה רבה.
וליד טאהא: קשורים בחוק החשמל?
אוסאמה סעדי: זה לא קשור.
אחמד טיבי: ווליד, ניר אורבך, יושב-ראש ועדת הכנסת, קשר.
אחמד טיבי: הוא קשר.
וליד טאהא: אני דיברתי על מונולוג.
וליד טאהא: הוא דיבר עם עצמו.
איתן גינזבורג: אני מציע, חבר הכנסת סעדי.
אוסאמה סעדי: אם זה מונולוג, אני מקווה שזה יישאר במסגרת המונולוג.
וליד טאהא: אז אני אומר לך, דיבר עם עצמו.
יצחק פינדרוס: אתה לא יודע.
יצחק פינדרוס: משרד המשפטים לא ענה.
איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעדי, חבר הכנסת טאהא.
אוסאמה סעדי: אני מבין בדיוק.
איתן גינזבורג: תנו לי רגע למקד את הדיון ביחס למה שאנחנו מדברים.
איתן גינזבורג: אני לא יודע מה דיבר וצייץ ניר אורבך.
איתן גינזבורג: בוא נתמקד.
אוסאמה סעדי: אני ענה.
אוסאמה סעדי: אני אכנס.
אוסאמה סעדי: אני שמעתי את חברי ווליד שמדבר על מונולוג.
איתן גינזבורג: אז בואו נדבר על סדרי הדיון.
אוסאמה סעדי: אני מקווה שזה נשאר עדיין במסגרת המונולוג של ניר אורבך עצמו.
יריב לוין: אבל חבר הכנסת סעדי.
אוסאמה סעדי: שלא נראה משהו אחר עוד כמה ימים.
אוסאמה סעדי: לחוק החשמל, אדוני היושב-ראש, אני - - -
יריב לוין: אבל חבר הכנסת סעדי, זה לא תיאורטי.
יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, רגע.
יריב לוין: תראה, זה לא תיאורטי.
יריב לוין: הרי כבר היום מובא בפנינו דיל, שלא נטעה.
יריב לוין: חבר הכנסת טאהא מכר את אדמות ואדי עארה לחריש תמורת חוק החשמל.
יריב לוין: בואו, זה לא תאוריה.
וליד טאהא: ואללה.
יריב לוין: זה מונח פה.
יריב לוין: אל תטעו ואל תתבלבלו לרגע.
וליד טאהא: זה מזכיר לי את נאום השפה הערבית, חבר הכנסת יריב לוין.
וליד טאהא: מכרתי את אדמות ואדי עארה לחריש.
יריב לוין: אל תטעו ואל תבלבלו, זאת האמת.
יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, מסתבר שזה המצב.
יריב לוין: מסתבר שזה המצב.
וליד טאהא: אני לא יודע אם האזרח היהודי ששומע אותך, מה הוא יחשוב על זה.
יריב לוין: זאת העסקה שעשית.
וליד טאהא: האזרח הערבי אני בוטח בו.
וליד טאהא: אני יודע מה הוא יחשוב.
וליד טאהא: אבל זה, כבר הלכת רחוק.
יצחק פינדרוס: אזרח טורקי - - - מכירת קרקעות.
איתן גינזבורג: טוב, חברי הכנסת.
יצחק פינדרוס: ווליד, ליהודים אין עונש על מכירת קרקעות.
אוסאמה סעדי: אני רוצה לסכם.
יריב לוין: אל תברח מן האמת.
איתן גינזבורג: חברי הכנסת, כן.
איתן גינזבורג: משפט לסיכום, סעדי, ובואו נתקדם.
וליד טאהא: אוסאמה, על צו מפקד הצבא בשטחים הכבושים, לא קשורה לשום חוק שעושים כאן.
איתן גינזבורג: חבר הכנסת טאהא, תן, בבקשה, לאוסאמה סעדי לסיים משפט.
וליד טאהא: את זה אתה יודע טוב מאוד.
וליד טאהא: לא, לא.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי את זה, ווליד.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי את זה - - - שר הביטחון.
אוסאמה סעדי: אבל אם שר הביטחון יעשה את זה, ואתם תמשיכו עם זה ותאשרו את זה, זה לא בסדר.
איתן גינזבורג: טוב, חבר הכנסת סעדי.
וליד טאהא: אבל למה הוא צריך לתרץ?
אוסאמה סעדי: זה יהיה לא בסדר.
וליד טאהא: למה הוא צריך לתרץ בחוק?
וליד טאהא: אם הוא רוצה לעשות את זה, למה הוא צריך לתרץ?
איתן גינזבורג: חבר הכנסת טאהא.
אוסאמה סעדי: - - - זו השאלה.
אוסאמה סעדי: אבל אמרתי, המונולוג - - -
איתן גינזבורג: חברי הכנסת טאהא וסעדי, אתה גם רוצה משפט סיום, אתה גם מדבר עם ווליד טאהא.
איתן גינזבורג: אז מה יהיה?
וליד טאהא: אתה יודע שלא.
וליד טאהא: אוסאמה, אתה יודע שלא.
אוסאמה סעדי: הוא.
איתן גינזבורג: הוא, הוא, הוא.
איתן גינזבורג: מה עם האיפוק?
אוסאמה סעדי: איפוק.
אוסאמה סעדי: אז מתאפק ואני אומר לסיכום.
אוסאמה סעדי: אני חוזר על העיקרון, ואת זה אמרנו גם בממשלה הקודמת, גם בממשלה הזאת, גם בכנסת הקודמת, גם בכנסת הזאת, השימוש הבלתי מידתי בסעיף 98 הוא לא טוב, כי הוא הופך את החריג לכלל.
אוסאמה סעדי: ואנחנו רואים כאן בוועדת הכנסת, יום אחרי יום, יום אחרי יום, משתמשים בסעיף 98.
אוסאמה סעדי: צריך להשתמש בזה במשורה, באל-קטארא.
אוסאמה סעדי: בצמצום.
אוסאמה סעדי: באל-קטארא.
אחמד טיבי: אתה רוצה יודע מאיפה הוא הביא את זה?
אחמד טיבי: תסביר לו, אוסאמה.
איתן גינזבורג: מהאמבטיה.
אוסאמה סעדי: זה משרת הפנים, איילת שקד.
אחמד טיבי: זה מנייר המדיניות, המתווה, לגבי חוק החשמל.
אחמד טיבי: השימוש במשורה.
איתן גינזבורג: קטארא.
וליד טאהא: זה מושג שהיה מופיע במתווה.
וליד טאהא: הוא לא היה צריך להיות במתווה.
איתן גינזבורג: כן, בבקשה, סעדי.
אוסאמה סעדי: אני מסכים איתך.
איתן גינזבורג: אוסאמה, משפט אחרון.
וליד טאהא: אבל, רגע, מה שקובע הוא הקריטריון של החוק, ולא המילה הזאת.
איתן גינזבורג: אתה גם ביקשת.
וליד טאהא: אני מבטיח לך, לא שווה כלום.
וליד טאהא: המילה הזו לא שווה כלום.
איתן גינזבורג: חבר הכנסת טאהא, תאפשר לי.
אוסאמה סעדי: אינשאללה, יא ווליד.
אוסאמה סעדי: אינשאללה.
אוסאמה סעדי: אני אומר, אנחנו ברשימה המשותפת - - -
וליד טאהא: אתה נגד הפעלת סעיף 98 על החוק הזה, אוסאמה?
אוסאמה סעדי: אני אומר, בסעיף - - -
וליד טאהא: אתה נגד הפעלת הסעיף על החוק הזה?
אוסאמה סעדי: אמרתי, ווליד.
אוסאמה סעדי: שימוש מוחרג.
אוסאמה סעדי: אנחנו הסכמנו - - -
איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא, אנחנו רוצים להתקדם בדיון.
וליד טאהא: אתה רוצה שידברו עליו, יסיתו עליו ארבעה ימים במליאה?
איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא.
איתן גינזבורג: ואללה, תאמין לי, אם הייתי עכשיו בוועדת הפנים, היושב-ראש היה נוזף בי.
אוסאמה סעדי: דיברתי, אמרתי, ווליד, על הכלל החריג.
וליד טאהא: סליחה, היושב-ראש.
אוסאמה סעדי: 90 שעות בוודאי שלא.
וליד טאהא: אז יש פה 93.3 שעות.
אוסאמה סעדי: אמרתי, ווליד, במפורש.
אוסאמה סעדי: אני חושב שיש הסתייגויות, זה חוק שהוא מעורר את זה.
אוסאמה סעדי: אנחנו הגשנו את ההסתייגויות.
אוסאמה סעדי: שלוש, ארבע הסתייגויות.
אוסאמה סעדי: אפשר לבוא בהחלט למשהו סביר ביותר.
איתן גינזבורג: אני אשמח אם.
וליד טאהא: זה לא רק אתה.
וליד טאהא: הגישו מאות הסתייגויות.
איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה.
איתן גינזבורג: אנחנו נעבור לשמוע את היועצת המשפטית של הוועדה.
ארבל אסטרחן: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו מתכנסים כאן לדון בסדרי דיון מיוחדים, כפי שהזכירו רבים מהחברים.
ארבל אסטרחן: באמת, בכנסת הזאת ובכנסת הקודמת גבר מאוד השימוש בסעיף הזה.
ארבל אסטרחן: וצריך להתחיל מזה שכמובן דרך המלך צריכה להיות לנהוג לפי כללי התקנון הרגילים, בעיקר בתקופה כזאת שמתאפיינת בחוסר הסכמות, ולכן כללי התקנון הם מה שהם צריכים להחזיק את כללי המשחק.
ארבל אסטרחן: מאידך, יש לנו את הסעיף שבאמת מאפשר בעניינים של תקציב וההסדרים, זה ברור.
ארבל אסטרחן: ובמקרים יוצאים מן הכלל, הוא מאפשר לוועדת הכנסת לקבוע סדרי דיון מיוחדים.
ארבל אסטרחן: עוד דבר שצריך לזכור בהתחלה הוא שנושא ההסתייגויות במהלך השנים סטה ממטרתו המקורית, כמו, אגב, הרבה כלים פרלמנטריים אחרים: רוויזיה, ההסתייגויות, נושא חדש, התייעצות סיעתית וכו'.
ארבל אסטרחן: ובעצם נהפך לאיזשהו כלי של האופוזיציה, שמאפשר לה גם באמת להאריך את הדיון, מאפשר לה גם להפתיע את הקואליציה בשעת ההצבעה.
ארבל אסטרחן: וגם מהסיבה הזאת, השימוש בכלי של 98 צריך להיות מצומצם מאוד.
ארבל אסטרחן: כשמעיינים בתקדימים מההחלטות הקודמות של ועדת הכנסת, רואים שהתייחסו בדרך כלל לשני פרמטרים, עשו איזושהי קומבינציה ביניהם, גם לנושא של דחיפות אובייקטיבית, זאת אומרת, היו מקרים באמת של חוקים פגי תוקף, חוקים שהיו דרושים לכינון הממשלה, שאם הם לא יעברו, הכנסת תתפזר, ביחד עם הקריטריון השני של המשך הדיון.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, לראות כמה הסתייגויות הגישו כמה מסתייגים וכמה זמן זה מאפשר לדבר.
ארבל אסטרחן: ועוד פרמטר שמדי פעם נזכר, זה גם השאלה אם היו הסתייגויות ענייניות או מעין הסתייגויות כאלה, אתם יודעים, לא ענייניות, לא רציניות, מטופשות, שהרבה פעמים גם איפשרו את הארכת הדיון.
ארבל אסטרחן: ברור שאם יש דחיפות, קודם כול, מה שצריך לעשות הוא לנסות להביא את הדברים האלה כמה שיותר מוקדם, לא ברגע האחרון, לא ביום האחרון, לא בשבוע האחרון, וככל האפשר, גם להביא אותם לפני עניינים אחרים שאין לגביהם דחיפות, אם זאת ההצדקה להפעלת הסעיף.
ארבל אסטרחן: במקרה הזה, יש שני חוקים שהם באמת פגי תוקף.
ארבל אסטרחן: כמו שנאמר, החוק של חריש (תיקון 137) פקע ב-27 בנובמבר, והחוק של חומרי נפץ שיפקע מוחרתיים, שמצד אחד יש פה באמת את העניין הזה.
ארבל אסטרחן: אבל צריך לזכור שאלה שני חוקים שיש להם הסתייגויות ענייניות לא רבות.
ארבל אסטרחן: אומנם בגלל העניין הזה שמחתימים את כל חברי הגוש, מה שנקרא, או רוב חברי סיעות האופוזיציה, זה מתמשך אחד ל-20 שעות , אחד ל-26 שעות.
ארבל אסטרחן: אבל זו לא כמות חריגה מחוקים רבים שהוגשו במהלך השנים בכנסת, והוגשו להם שש הסתייגויות ועשר הסתייגויות.
ארבל אסטרחן: ולכן, אם היו מבקשים להביא את החוקים האלה בתחילת השבוע או כמה שיותר מהר, יכול להיות שאפשר היה לבחון הצדקה לקבוע סדרי דיון, לצמצם במעט את מספר השעות, אם בכלל.
ארבל אסטרחן: והיה צריך, ככל האפשר, לנסות להגיע להסכמות ולהידברות בדבר הזה.
ארבל אסטרחן: איפה הקושי שלנו כאן?
ארבל אסטרחן: שלא שמים את החוקים האלה כדבר ראשון השבוע, למרות שהם היו מוכנים כבר אתמול, זאת אומרת, שניהם כבר אתמול היו מונחים על שולחן הכנסת.
ארבל אסטרחן: רוצים לקבוע הסתייגויות להצעות שאין להן כמות חריגה, הסתייגויות ענייניות.
ארבל אסטרחן: וגם ההסדר שמוצע, ההסדר של סדרי דיון המוצע, הוא הסדר די חריג, כי, למשל, רוצים לקבוע הגבלה על מספר ההסתייגויות שיצביעו עליהן, זה דבר שבדרך כלל עושים אותו בחוקי תקציב וההסדרים.
ארבל אסטרחן: חוקים מגבילים – על פי רוב, אני לא יכולה להגיד שלא היה אף פעם – אבל לא מגבילים את מספר ההסתייגויות שיצביעו.
ארבל אסטרחן: כן היה לנו, למשל, בכנסת הזאת מקרה שהיה חוק שהיה רק 15 שעות, וקבעו סדרי דיון, אבל אז אמרו: אוקיי.
ארבל אסטרחן: ההגבלה היחידה הייתה, לא קבעו שעת הצבעה, לא קבעו משך הדיון, הגבילו את מספר השמיות, בשביל שההצבעות לא יתארכו הרבה מעבר לעניין.
ארבל אסטרחן: אבל פה זה לא מה שרוצים.
ארבל אסטרחן: כמובן, מגבילים גם שמיות, אבל רוצים להגביל את זמן הדיבור, לקבוע שעת הצבעה – זאת אומרת, שעת ההצבעה היא פה רק על חוק חשמל, צריך לומר, לא על שני החוקים האלה – ולהגביל את מספר ההסתייגויות.
ארבל אסטרחן: עכשיו צריך לומר כשאנחנו אמרנו את הדברים גם לראשי הקואליציה.
ארבל אסטרחן: בכל זאת, תחליטו להניח את זה.
ארבל אסטרחן: צריך לומר, על חוק החשמל, ההסתייגות שלנו מצומצמת יותר בגלל שבאמת מדובר בחוק עם זמן הנמקה מאוד גדול, מעל 90 שעות, הסתייגויות רבות.
ארבל אסטרחן: ולכן אם היו באים איתו בכל מועד אחר, אפשר היה בהחלט לשקול את הדבר הזה גם מבחינת שעת הצבעה, הגבלת הצבעות שמיות וכו'.
ארבל אסטרחן: אבל כל הרכיבים האלה ביחד שמגיעים בהחלטה אחת, אנחנו חושבים שזו בהחלט החלטה בעייתית שגם עשית עלולה לשבש את מעט ההסכמות שעוד נשארו בכנסת הזאת גם לגבי ההתנהלות בוועדות ומספר ההסתייגויות שמגישים שם, וגם במליאה.
שגית אפיק: אני רוצה להוסיף שני משפטים רק על הדברים שנאמרו.
שגית אפיק: בשבוע שעבר באמת, כמו שארבל אמרה, אנחנו אישרנו חמש הצעות חוק שהיו הוראת שעה, שתיים מביניהן היו כאלה כשאושר סעיף 98 לגביהן, ואישרנו לכם לפעול בהתאם לסעיף 98, אף לא הונחו בעת שהוועדה, ועדת הכנסת החליטה על כך.
שגית אפיק: ועשינו את זה מתוך ההנחה שאכן כשמדובר בהצעות חוק שהן פגות תוקף שיש להן דחיפות, ישנה הצדקה לסעיף 98, והוויכוח והשאלה היו בעיקר סביב כמות הזמן שצריך לתת ביחס, לזמן הדיבור, ביחס לאותן הצעות חוק.
שגית אפיק: בסופו של דבר, שתי הצעות חוק מבין הצעות החוק שפג תוקפן בשבוע שעבר הוסרו מסדר-היום, חזרו לסדר-היום אתמול.
שגית אפיק: ואתמול אני אמרתי גם בנשיאות וגם אמרנו את הדברים למרכזת הקואליציה וליושב-ראש הוועדה הזו, שאם רוצים לעשות סעיף 98 ביחס להצעות חוק פגות התוקף, ואנחנו מסכימים לעיקרון הזה, ויש כאן, כמו שארבל הציגה, שתי הצעות כאלה שאפשר אולי היה לחשוב על סעיף 98 ביחס אליהן, הן צריכות לעלות, קודם כול, לסדר-היום לפני דברים אחרים.
שגית אפיק: ומה שקורה כאן – אני חושבת שיש כאן איזושהי פריצה של סכר של השימוש בסעיף 98, כיוון שדוחקים דווקא את ההצעות פגות התוקף לרגע האחרון על מנת לעשות סעיף 98 ביחס להצעות חוק שחלקן מאוד שנויות במחלוקת, ואולי דווקא הפיליבסטר ביחס אליהן כן היה חשוב וכן צריך לעשות אותו במליאה.
שגית אפיק: דבר נוסף שצריך לשים לב ביחס לשלוש מהצעות כאן – מספר ההסתייגויות הוא מספר נמוך יותר.
שגית אפיק: מרגע שייפרץ הסכר של סעיף 98 והשימוש בו ייעשה רב יותר, אנחנו בעצם מחזירים את הגלגל גם ביחס להסתייגויות, ושוב אנחנו מחזירים מצב שבו, ככל הנראה, תהיה איזושהי העדפה לייצר מספר גבוה מאוד של הסתייגויות, כיוון שממילא משתמשים בסעיף 98.
שגית אפיק: לא משנה אם מוגשות מעט הסתייגויות או הרבה הסתייגויות, ישנה העדפה לשימוש בסעיף 98.
שגית אפיק: ולכן באמת אני חושבת שזה לא המצב שנכון לכם לעשות בו שימוש על סעיף 98.
שגית אפיק: וכן נכון לנסות ולהגיע להסכמות – אני לא ידעתי אם נעשו ניסיונות כאלה – ביחס להצעות שהן הוראות שעה.
שגית אפיק: וביחס להצעות האחרות למצוא גם את המודל המתאים לקיים דיון.
ארבל אסטרחן: גם אחת ההצעות של שבוע שעבר היא לא על סדר-היום.
שגית אפיק: היא לא על סדר-היום, למרות שהיא פגת תוקף.
שגית אפיק: אושר לגביה סעיף 98, והיא לא נמצאת.
איתן גינזבורג: חוק דרכי תעמולה.
ארבל אסטרחן: חוק הבחירות.
בועז טופורובסקי: היא כן בסדר-היום.
איתן גינזבורג: כן, בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.
ארבל אסטרחן: כן?
ארבל אסטרחן: היא צריכה להיות.
יריב לוין: אני רק רוצה לשאול שאלת אינפורמטיבית ששאלתי, נדמה לי, בפעם הקודמת ולא היה נתון מדויק.
יריב לוין: כמה חוקים עד היום נעשה בהם שימוש לאורך כל השנים בסעיף 98 וכמה חוקים נעשה בהם שימוש בסעיף הזה בקדנציה הזו?
יריב לוין: והשאלה השנייה בהקשר הזה, מאחר שבקדנציה הקודמת הייתה עלייה בשימוש בסעיף 98, אני הייתי מבקש, אם אפשר באמת, ככה ממש בקצרה, את הכותרת של כל אחד מהחוקים שנעשה בהם שימוש, כדי שלפחות נבין את ההקשר ולמה היה שינוי בקדנציה הקודמת ואם מה שקורה עכשיו תואם את מה שהיה קודם.
ארבל אסטרחן: אני יכולה לומר, בלי תקציב, כמובן, וההסדרים.
ארבל אסטרחן: היו בכנסת ה-23 שמונה החלטות, ובכנסת ה-24 עד כה שמונה החלטות.
יריב לוין: אבל שמונה החלטות על כמה חוקים?
איתן גינזבורג: היו מקרים שהייתה החלטה אחת על כמה חוקים.
יריב לוין: אני שואל כמה חוקים.
יריב לוין: זו בדיוק השאלה.
ארבל אסטרחן: רובן היו על חוק אחד.
ארבל אסטרחן: אני יכולה לספור את זה.
ארבל אסטרחן: יש לי את כל ההחלטות.
ארבל אסטרחן: אבל רובן המוחלט היו על חוק אחד.
ארבל אסטרחן: פה גם באמת אלה חוקים שאין ביניהם קשר.
איתן גינזבורג: אני זוכר לפחות הצעה אחת שהייתה על שלושה חוקים.
- דדון: החלטה.
איתן גינזבורג: החלטה אחת על שלושה חוקים.
איתן גינזבורג: אבל זה רק זיכרון, אולי אני טועה.
ארבל אסטרחן: היו מקרים - - - גם חוקים - - -
ינון אזולאי: איתן, מה שבטוח שאתה אישית משתמש בזה הכי הרבה.
יריב לוין: ואילו חוקים זה נעשה בקדנציה קודמת?
ארבל אסטרחן: בכנסת הקודמת, אמרתי מה היו הפרמטרים.
יריב לוין: אילו חוקים.
איתן גינזבורג: לא פרמטרים.
איתן גינזבורג: ארבל, ארבל, ארבל, הוא רוצה את שמות החוקים.
איתן גינזבורג: ובואי תעשי את זה מהר, כי אנחנו בלחץ של זמן.
ארבל אסטרחן: בכנסת ה-23 היו לנו, לפני הקמת הממשלה, חוק-יסוד הממשלה (תיקון 8) והצעת חוק ממשלת חילופים.
ארבל אסטרחן: זה היה ביחד.
יריב לוין: נדמה לי שהצורך במקרה הוא ברור.
ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק היסוד: הכנסת וחוק הכנסת.
ארבל אסטרחן: זה היה על החוק הנורבגי.
ארבל אסטרחן: שניהם יחד.
איתן גינזבורג: על שני החוקים.
יריב לוין: שוב, ברור.
ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש).
יריב לוין: זאת אומרת, זה חוק קורונה, שלכן נעשו לסעיף 98.
ארבל אסטרחן: התחילו חוקי הקורונה.
ארבל אסטרחן: חוק חומרי נפץ הקודם.
ארבל אסטרחן: זה היה חוק אחד.
איתן גינזבורג: ששם כמה היה?
ארבל אסטרחן: שם נתנו שעה.
בועז טופורובסקי: שעה שלמה?
איתן גינזבורג: הלאה.
ארבל אסטרחן: שעה.
ארבל אסטרחן: זו הייתה באמת החלטה החריגה.
ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק הסמכויות של הקורונה, הגדול.
יריב לוין: אז עוד פעם קורונה?
ארבל אסטרחן: חוק-יסוד: הכנסת (תיקון 50), זה היה המועד שעד אליו אפשר להעביר את התקציב.
איתן גינזבורג: פשרת האוזר.
ינון אזולאי: בחומרי הנפץ, מתי זה היה?
ינון אזולאי: ביום האחרון שפג תוקף?
יריב לוין: אירועים דרמטיים היו.
יריב לוין: שני חוקי קורונה, חוקים שהיו ביסוד הקמת הממשלה ושהיו מעכבים, לא מאפשרים להקים ממשלה.
יריב לוין: זה לא דומה למה שהולך פה.
ארבל אסטרחן: בחומרי הנפץ ההסבר היה שזה יאפשר 200 שעות של הנמקה.
ארבל אסטרחן: זאת הייתה הסיבה.
איתן גינזבורג: אורך הדיבור.
ארבל אסטרחן: זה היה רק סעיף אחד קטן של הארכת תוקף.
בועז טופורובסקי: מ-200 שעות לשעה, אוקיי.
יריב לוין: זה היה סעיף אחד.
יריב לוין: זה לא היה כל החוק.
ארבל אסטרחן: אז רגע, אמרתי חוק-יסוד, פשרת האוזר.
איתן גינזבורג: כל החוק היה סעיף אחד.
יריב לוין: זה לא היה כל החוק כמו עכשיו.
שגית אפיק: עכשיו יש את כל החוק.
שגית אפיק: ואז היה סעיף אחד.
שגית אפיק: החוק הוא חוק-יסוד בפני עצמו.
ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון 10).
יריב לוין: זה היה גם קורונה.
יריב לוין: זה היה מענקים לעסקים, אם אני זוכר נכון.
ארבל אסטרחן: והאחרון היה חוק קורונה (תיקון 2).
יריב לוין: אז אני אגיד את האמת, אני אתוודה.
יריב לוין: לא בדקתי.
יריב לוין: באמת שאלתי בלי לבדוק.
יריב לוין: אבל לא היה לי ספק שזאת תהיה התמונה.
איתן גינזבורג: רק בואו נגיד גם את האמת האחרת, הנוספת – לא האחרת – הנוספת, שכמעט לא הייתה חקיקה על הקורונה.
ארבל אסטרחן: לא הייתה החקיקה.
איתן גינזבורג: לא היו כמעט חקיקות של הממשלה על הקורונה.
בועז טופורובסקי: כמה אחוז מהחקיקה היה עם סעיף 98?
יריב לוין: תראה, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה, אני באמת אתייחס אחת לאחת לכל הנקודות.
יריב לוין: אני חושב שזה באמת דיון מאוד מאוד חשוב.
יריב לוין: ושוב, אני חייב לומר מצבה העגום של הכנסת משתקף במיעוט המשתתפים בדיון הכל כך חשוב הזה מכל הצדדים.
יריב לוין: צריך להגיד, אני חושב שזה מבטא גם אדישות, גם חוסר אכפתיות, אולי ייאוש גם אצל חלק מהאנשים מהמצב שנוצר.
יריב לוין: ובעיניי, זה עצוב מאוד.
יריב לוין: תראו, צריך להסתכל, קודם כול, על התמונה בגדול.
יריב לוין: ונדרש בעצם בהתנהלות שלנו כאן
יריב לוין: בנושא החקיקה – בעיניי, יש משולש שצריך לאזן בין מרכיביו או קודקודיו בצורה נכונה.
יריב לוין: יש מרכיב ראשון, והוא העובדה שהממשלה צריכה למשול וצריכה להיות במצב שהיא יכולה להעביר חקיקה חיונית והכרחית למימוש המדיניות שלה.
יריב לוין: ובהחלט מוסכם עליי, ואני אומר את זה בצורה ברורה שלא יכול להיות שבגלל טעם פרוצדורלי כזה שמישהו יגיש הסתייגויות וידונו חודשיים בהצעת חוק, אז היא לא תאושר רק בגלל הטעם הטכני הזה.
יריב לוין: את זה כל אחד מבין, וזה מוסכם, וזה בוודאי דבר שחייב להילקח בחשבון.
יריב לוין: אבל יש למשולש הזה עוד שני קודקודים, והקודקודים האלה הם: החובה והצורך לאפשר לאופוזיציה לבוא לידי ביטוי אמיתי; והדבר אולי החשוב ביותר – הרצון לעודד הסכמות.
יריב לוין: עכשיו, צריך להבין דבר פשוט.
יריב לוין: בכנסות בעבר השימוש בסעיף הזה היה מצומצם מאוד, כי פשוט הצלחנו להגיע הרבה פעמים להסכמות.
יריב לוין: ולמה הגענו להסכמות?
יריב לוין: אני יכול להגיד לכם, כי אני לפחות עשיתי את זה הרבה שנים מהצד השני.
יריב לוין: קודם כול, הייתה לקואליציה בעיה יסודית, שהשרים היו חברי כנסת.
יריב לוין: והתוצאה של הדבר הזה הייתה שלא הייתה לה שום יכולת אמיתית להחזיק כאן את השרים בימי שלישי ובימי רביעי בלילה ובימי חמישי, כי הם היו צריכים לעבוד במשרדים שלהם.
יריב לוין: וזה אילץ אותה להגיע להרבה מאוד פשרות.
יריב לוין: הייתה בעיה שנייה וחשובה, וגם היא מהותית, שהיה רצון לנהל את הבניין הזה באיזושהי דרך של באמת שיח אמיתי בין המפלגות במקום שהדברים היו בליבת העניין, באמת בלית ברירה, כמו בחוקי הקורונה המרכזיים שהאופוזיציה ניסתה למנוע מהם לעבור ולפעמים היו גם הכרחיים מבחינת הטיפול בתחלואה.
יריב לוין: התקבלו החלטות לפעמים בשימוש בסעיף 98.
יריב לוין: אבל ברוב המצבים, הנחת העבודה והרצון היה – ואגב הוא גם היה בא לידי ביטוי בעבודת הוועדות.
יריב לוין: היה באמת שיח אמיתי והייתה התדיינות והיו הרבה מאוד תיקונים לחקיקה, והדברים בסך הכול עבדו בצורה לא רעה.
יריב לוין: שורש הבעיה שאנחנו מתמודדים איתה בכנסת הזאת, עוד לפני האירוע הוועדות בכלל, היא החוק הנורבגי.
יריב לוין: ואני אומר את זה שוב, ואני אומר ביושר, זו כבר הנורמה, זה כבר לא ישתנה.
יריב לוין: אני כבר לא מציע אפילו לחשוב שאפשר יהיה לשנות את זה, כי זה כבר לא יקרה, לא תהיה אף ממשלה שתסכים לשנות את הדבר הזה.
יריב לוין: אבל צריך להבין שהחוק הנורבגי – ואת זה אני אומר לכולם, כי היום אתם בקואליציה, מחר יכולים להיות באופוזיציה ולהפך – שורש הבעיה היא שברגע שהחוק הנורבגי קיים, אין בעצם, נשמט מידי האופוזיציה הכלי העיקרי שאפשר לה להביא למצב שהקואליציה נאלצה להגיע להסכמות, ואתה נמצא במציאות שבה ההתדיינות היא פנים קואליציונית.
יריב לוין: ומרגע שיש החלטה פנים קואליציונית, אין כמעט דיון ושיח אמיתי לא בוועדות לגוף החוקים ובוודאי לא בהכנות של החוקים לפני כן.
יריב לוין: וזה בעיניי מצב סופר בעייתי.
יריב לוין: הוא מביא גם בחלקו לכל המציאות הזו שאנחנו מתמודדים איתה.
יריב לוין: עכשיו צריך להגיד עוד דבר, שההימנעות לאורך כל השנים משימוש בסעיף 98 נבעה מזה שבאמת לא היה צורך אמיתי לעשות את זה, כי בסוף היה שיח, הייתה התדיינות, היו הבנות, היו לפעמים מקרים שאפילו שני הצדדים הבינו שהם לא יכולים להגיע להבנות, למשל, על החוק שנוגע להקמת הממשלה ושם כל אחד הבין שאין מה לעשות והולכים למקום הזה.
יריב לוין: אני יכול לומר במקרה הזה, ואני אומר את זה גם לייעוץ המשפטי, לא התנהל מולי שום משא ומתן, לא הייתה שום פנייה בצד אף גורם בקואליציה לקיים הידברות כלשהי על סדרי הדין בעניינם של החוקים האלה.
בועז טופורובסקי: אתם לא באים לישיבת הסכמות.
בועז טופורובסקי: איך אפשר לא לבוא לישיבת הסכמות ולהגיד: לא הייתה פנייה בכלל?
איתן גינזבורג: חבר הכנסת טופורובסקי, תן לו להשלים את דבריו.
יריב לוין: חבר הכנסת טופורוסבקי, אני לא צריך לבוא לישיבה שאתה מחליט שהיא הישיבה שבה זה.
בועז טופורובסקי: זה גם היה בתקופה שלך.
בועז טופורובסקי: זה בדיוק העניין, אתה מבין?
בועז טופורובסקי: אתה תקבע.
בועז טופורובסקי: תקבע לכנסת את סדר-יומה.
יריב לוין: יכולת לשלוח לי ווטסאפ.
בועז טופורובסקי: אתה עדיין יושב-ראש הכנסת, ואתם עדיין בשלטון, ושכחתם את זה.
יריב לוין: חבר הכנסת טופורובסקי, יכולת לשלוח לי ווטסאפ, יכולת לשלוח לי מכתב.
בועז טופורובסקי: ישיבת הסכמות?
בועז טופורובסקי: אם אתה לא מגיע לישיבת הסכמות, לא מכבד את יושב-ראש הכנסת, ואחר כך אומר – לא באתם, ובזה דנו.
בועז טופורובסקי: אתם אלה ששוברים את הכלים.
בועז טופורובסקי: אתם אל תנסו לשנות.
יריב לוין: ואגב, ואגב, ואגב - - -
איתן גינזבורג: חבר הכנסת טופורובסקי, די.
יריב לוין: ואגב, הדבר הזה הוא חמור במיוחד, משום שאתמול בערב דווקא ידענו לדבר ולהגיע להבנות שגם בוצעו וחסכו כאן הרבה זמן מיותר.
יריב לוין: זאת אומרת, זה לא רק שאפשר לדבר ושיודעים לדבר, אלא אפילו עשינו את זה אתמול.
יריב לוין: רק אף מילה לא נאמרה על אף אחד מהחוקים האלה.
יריב לוין: אני גם מבין למה, כי הנחת העבודה הייתה שמה זה משנה, בשביל מה צריך לדבר.
יריב לוין: נבוא לפה עם הפטיש, ניתן מכה ונמשיך, כמו שעשינו עד היום באין מפריע.
בועז טופורובסקי: הנחת העבודה.
איתן גינזבורג: בועז.
ינון אזולאי: יריב, לצערי, אתמול הם באו, לצערנו, הם באו רק לאחר האסון שקרה.
ינון אזולאי: הם התעוררו ובאו.
איתן גינזבורג: חבר הכנסת אזולאי, ראשית, זה פשוט במנותק, כי אני הייתי שם, בסדר-היום.
ינון אזולאי: בסדר.
ינון אזולאי: גם - - -
איתן גינזבורג: אבל חבל.
איתן גינזבורג: האמת היא שפניתי רק כדי שלא יפריעו ליריב לוין.
איתן גינזבורג: עזבו את - - - לא רלוונטיים.
יריב לוין: חבר הכנסת אזולאי, אני לא רוצה לערב את האסון בעניין זה.
יריב לוין: באמת, אני לא, אני מציע – בואו נדבר לגוף – אתם יודעים מה, זה אפילו לא באמת חשוב מה יקרה עם החוקים המסוימים האלה.
יריב לוין: יש פה שאלה שהיא בעיניי הרבה הרבה יותר גדולה מהדיון לגופם של החוקים.
יריב לוין: ואני גם אומר כמה מילים לגופם, אם יאפשרו לי.
יריב לוין: ועל זה אנחנו באים לאירוע שהוא חסר תקדים כמעט בכל היבט שלא מסתכלים עליו.
יריב לוין: הוא חסר תקדים מבחינת היקף השימוש שנעשה בסעיף 98 עד היום.
יריב לוין: הוא חסר תקדים מבחינה זו שחוקים, חוק שביקשו סעיף 98 בשבוע שעבר, משכו אותו מהמליאה, הוא לא נפל, שלא תהיינה אי-הבנות, הוא נמשך על ידי הקואליציה שלא רצתה להמשיך ולהישאר ולדון בו בלילה תחת סדרי הדין המקוצרים שנקבעו, כי הוא היה כל כך דחוף.
יצחק פינדרוס: יריב, אני לא רוצה להפריע לך, אבל - - -
איתן גינזבורג: אני לא אתן.
איתן גינזבורג: לא, אני לא אתן.
יצחק פינדרוס: בהסכמה.
איתן גינזבורג: אל תפריעו לו.
איתן גינזבורג: הוא רוצה לסיים את דבריו.
איתן גינזבורג: ואני רוצה להתקדם.
יריב לוין: זה חוק שבכלל לא הובא, שבשבוע שעבר נעשה עוד פעם שימוש – אתם יודעים, באנגלית יש מילה טובה –Abuse – פשוט שימוש לרעה בדבר הזה.
יריב לוין: אבל אחר כך, כשבלילה לא היה נוח ומישהו היה עייף – במקרה הזה, אפילו יש מישהו ספציפי שהורה למשוך את החוקים, והיושב-ראש ואני היינו שם, יודעים מזה – אפילו לא מגיע לפה.
יריב לוין: עכשיו, לא רק זה שהוא לא מגיע לפה, אלא מגיע במקומו חוק אחר שבכל הנמקה שנתן כאן חבר הכנסת טופורובסקי ובאריכות הייתה מילה אחת שלא נזכרה בהנמקה שלו: המילה דחיפות.
יריב לוין: הוא לא טען, בהגינות וביושר, הוא לא טען שיש בו בדל של דחיפות מאיזשהו סוג.
יריב לוין: אפילו, אגב, הוא לא טען שיש בו דחיפות פוליטית, אם כבר אנחנו רוצים לקחת את דברים לקצה.
יריב לוין: עכשיו, לא רק שכל הדבר הזה מתרחש כאן, אלא שבכלל מלכתחילה גם הדברים שהיו דחופים, הם לא נולדו בהפתעה, אלה לא חוקרי קורונה שפתאום אירע, נכנס זן חדש, והיה צריך לתת לו מענה מהיום למחר, או קרה איזה אירוע דרמטי שחייב תשובה ומענה מהירים שאף אחד לא יכול היה לחזות אותם לא שבוע קודם ולא חודש קודם.
יריב לוין: פה מדובר בחוקים שכולם ידעו כבר לפני שנה, שהם פגי תוקף עכשיו, ואף אחד לא טרח לא לקדם אותם ולא להביא אותם, לא בממשלה, ולא בקואליציה, ולא בשום מקום אחר, כי היו כל הזמן דברים אחרים לא דחופים שרצו לשים אותם קודם.
יריב לוין: רובם, אגב, פוליטיים לחלוטין, שאין להם בכלל דחיפות עניינית כזו או אחרת.
יריב לוין: אז קודם הקואליציה קבע סדרי עדיפויות שלה, ואחרי שהיא קבעה אותה באה וזעקה דחוף, כי היא לא טיפלה בדברים.
יריב לוין: ואחרי שבאה וזעקה דחוף והעבירה על סעיף 98, משכה את החוק.
יריב לוין: ואחרי שמשכה את החוק גם לא הביאה אותו הינה השבוע.
יריב לוין: וביד השנייה, היא מבקשת עכשיו עוד פעם 98 על משהו שהיא אפילו לא טוענת שיש בו דחיפות כלשהי.
יריב לוין: שמעו, אלה הרי דברים בלתי נתפסים.
יריב לוין: לא היו כדברים האלה מעולם.
יריב לוין: ואתם מבינים שאם זה התקדים, אתם מבינים לאן אנחנו הולכים, ובאיזה מקום אנחנו נימצא.
יריב לוין: עכשיו, על הדבר הזה מלבישים עוד מעניין, והוא השימוש ביום רביעי והבאת החקיקה הממשלתית כעניין שבשגרה בימי רביעי.