GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביבה חלבי: מבחינתנו, אליכם אנחנו נושאים עיניים, ולכן אימוץ הכלים, ודיברת על כלים פרקטיים, אז אתחיל בכמה דברים.
אביבה חלבי: שוב, אנחנו לא מציעים, אני מספרת מה אנחנו עושים.
אביבה חלבי: מה עושה מרכז גישור בקהילה, שדרך אגב, ממומן על ידי הרשות המקומית בתמיכה של משרד הרווחה, אבל אין לנו הרבה מרכזי גישור ודיאלוג בקהילה.
אביבה חלבי: ואם שואלים מה הייתי רוצה, זה אחד הדברים שהייתי רוצה, שזה יאומץ, שכל העבודה הזאת של מרכזי גישור ודיאלוג בקהילה תאומץ כתוכנית לאומית על ידי כלל המרכזים השייכים.
אביבה חלבי: אצלכם בתוך הכנסת יש עבודה בתחום הזה, שמובילה אותה ד"ר עינת רונן ממשרד ראש הממשלה, להגביר את השיח הגישורי והדיאלוגי בתוך עבודת הממשלה, והיא עובדת גם איתנו.
אביבה חלבי: והייתי שמחה, הייתי מציעה אולי לעשות את החיבור.
מירב בן ארי: צריך להביא מגשרת בין הקואליציה לאופוזיציה.
מיכל מרים וולדיגר: יש לי פתרונות יותר טובים.
מירב בן ארי: צריך כאן עבודת גישור.
יבגני סובה: ופסיכולוג.
קטי קטרין שטרית: אפילו בג"ץ לא הצליח, מירב.
מירב בן ארי: דווקא בג"ץ זאת לא הדרך.
אביבה חלבי: דרך אגב, אני מאוד מסכימה ששיח משפטי - - -
קטי קטרין שטרית: דווקא, דווקא זה, דווקא זה, דווקא זה.
קטי קטרין שטרית: שיהיה רצון טוב, אם יש רצון טוב הכול יכול להיות בסדר.
אביבה חלבי: שיח משפטי מאוד מדגיש את השיח של הזכויות, ולא את שיח הצרכים.
אביבה חלבי: כשאנחנו מדברים בחברה כל כך מגוונת וכל כך משותפת מאוד חשוב להשמיע את הקולות של אלה שלאו דווקא נשמעים, ולתת מקום לכולם.
אביבה חלבי: ומתוך המקום הזה אני לגמרי ממליצה: אחד, הזכירה את זה חברת הכנסת שדיברה קודם, נירה שפק, ב-9 בפברואר, אנחנו קוראים לזה "שבוע הגישור העירוני", "דיבור חדש", זה יום שבו התגברה המחלוקת, הקונגרס הישראלי עובד איתנו, אז התגברה המחלוקת בהיסטוריה היהודית בין בית הלל לבית שמאי.
אביבה חלבי: זה יום שאנחנו עושים בו את ההפך, אנחנו מגבירים תהליכים.
אביבה חלבי: אז אם רוצים ליצור המשכיות אני מזמינה אותנו - - -
מיכל מרים וולדיגר: זאת מחלוקת לשם שמיים, את יודעת, סופה להתקיים.
אביבה חלבי: נכון, זאת מחלוקת לשם שמיים.
אביבה חלבי: איך היא מתקיימת?
אביבה חלבי: כשלא האדם במוקד אלא רעיון.
מיכל מרים וולדיגר: הנושא.
אביבה חלבי: הרעיון המהותי במוקד, ולשם אנחנו מחנכים.
אביבה חלבי: אני רוצה להגיד רק עוד שני דברים.
אביבה חלבי: החיבור אמור להיות מבחינתנו בין כל המגזרים, ואחד המקומות שאנחנו עובדים בעוצמה הכי גדולה זה בתוך מערכות החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, לחנך להקשיב, לחנך לקבל.
אביבה חלבי: אנחנו לא חייבים להסכים על הכול, אבל אנחנו צריכים לדעת לנהל את המחלוקות שלנו בדרך שאנחנו יודעים שיש מגוון דעות ויש חברה משותפת, ולכולם יש זכות ומקום לחיות ביחד ולהשמיע.
קטי קטרין שטרית: שלום וברכה, את יכולה לתת דוגמאות של איך אתם עושים את זה?
קטי קטרין שטרית: כי אנחנו שומעים הרבה תיאוריה ופחות מעשים.
קטי קטרין שטרית: אני אשמח מאוד לשמוע דוגמאות.
אביבה חלבי: שלום, קטי, בהחלט.
אביבה חלבי: אני יכולה לספר לכם שאתמול התקיימה בזום, לצערי, במקום בפיזי, קבוצה של דיאלוג נוער חילוני דתי, שנרשמו לזה מתוך רצון אישי, והם ניהלו שיח.
אביבה חלבי: שנה שעברה קבוצה כזאת הובילה לדבר על שלושה דברים: אחד, זה נוער חילוני דתי שלא מכירים חרדים, הם רצו לפגוש חרדים בגובה העיניים, ועל מה לדבר איתם?
אביבה חלבי: על שידוכים, איך יכול להיות שזה מתקיים.
אביבה חלבי: זאת לגמרי היכרות שמורידה מחסומים וניכור, וגורמת להיכרות.
אביבה חלבי: בפעם הראשונה שאנחנו פוגשים אנשים שונים מאיתנו, אני בוגרת הצופים הדתיים אז פגשתי אותם בצופים, אבל בפעם הראשונה שרובנו פוגשים, ולא בבתי הספר המשותפים, זה בצבא.
אביבה חלבי: לפני שזה אנחנו לא פוגשים.
אביבה חלבי: ופתאום הם פגשו אנשים.
אביבה חלבי: הקבוצה השנייה רצתה לדבר.
אביבה חלבי: זה נוער שלמד גישור ודיאלוג, ואז יזם מפגשים לנוער.
אביבה חלבי: ומה שאני מספרת לכם אצלי ברחובות מתקיים בכל הארץ.
אביבה חלבי: מתקיים בנוער, אנחנו מלמדים סייעות וגננות את כלי הגישור כדי שהם ייתנו את זה לילדים ולצוותים.
אביבה חלבי: זאת אומרת שאלו ממש תוכניות פרקטיות שעובדות בכל השטחים של הרשות המקומית בכל זירה וזירה, תכנון ובנייה, ובשיטור העירוני, ובנושא של בין קבוצות.
אביבה חלבי: אפילו על איך להשתמש במגרש משותף שקיים בתוך שכונות משותפות, במרחב הכפרי, ההרחבה והוותיקים.
אביבה חלבי: זה ממש בכל החיים עצמם.
אביבה חלבי: החלק המהותי הוא החינוך למחלוקת, לשיח בכבוד, וגם למיתון השיח.
אביבה חלבי: ואני אשמח לתת עוד לא מעט דוגמאות, אבל גלעד ביקש שאדבר רק על - - - נקודות.
קטי קטרין שטרית: רק אל תגיעו לנקודה הזאת שבסופו של דבר במערכת החינוך מתחילים להסתתר סביב מה שקורה בכנסת: בגלל שככה אתם מתנהגים ככה הנוער מתנהג, ככה זה, וזה לא נכון.
אביבה חלבי: לא, אנחנו אומרים שאנחנו נותנים כלים אחרים.
קטי קטרין שטרית: בדיוק, לכן אני אומרת: צאו מהמשבצת הזאת של הכנסת.
אביבה חלבי: לגמרי.
אביבה חלבי: ושוב, אני חושבת שחברת הכנסת רייטן הציעה שיהיה פה איזשהו – וגם ההצעה שהובלה עכשיו, לאמץ איזה קוד.
אביבה חלבי: נורא נשמח להיות שותפים עם כל הארגונים שנמצאים כאן, להוביל ולהיות חלק מהתהליך הזה.
אביבה חלבי: כי מה שקורה כאן קורה בבית של כל אחד מאיתנו, בעיר של כל אחד מאיתנו.
אביבה חלבי: ושיהיה בהצלחה לכולנו.
ניר אורבך: חבר הכנסת יבגני סובה; אחר כך, ברשותך, חבר הכנסת האוזר, חברת הכנסת לסקי, פשוט פספסתי אותה; ואז אתה.
יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש חברי ניר אורבך, תודה על ההזמנה, תודה על הדיון הזה.
יבגני סובה: בהחלט כחבר כנסת שעוד מעט מציין שלוש שנים אני כבר מרשה לעצמי לא לקרוא לעצמי "חדש".
יבגני סובה: בשלוש שנים האלה חוץ מזה שעברנו ארבע מערכות בחירות עברנו גם הרבה טלטלות בבית הזה.
יבגני סובה: לכל בן אדם יש את המחסום האישי שלו, זה מתחיל מהבית, מהמסגרת הלימודית, וכל בן אדם מחליט האם הוא עובר את המחסום הזה.
יבגני סובה: לפני שנבחרתי לכנסת הייתי עיתונאי, פרשן, מגיש, מרצה באוניברסיטה.
יבגני סובה: אולי בתור עיתונאי תמיד אתה חושב פעמיים לפני שאתה אומר משהו, כי אז אם תהיה לך פליטת פה בשידור חי אז זה לא נעים, וזה גם מבזה אותך.
יבגני סובה: גם פה בכנסת אני משתדל לשמור על המחסום הזה.
יבגני סובה: אם כן, אני חייב להגיד שלא תמיד אנחנו מצליחים לשמור על זה, כי תקיפות זה לאו דווקא בוטות.
יבגני סובה: כשאתה רוצה להיות תקיף אז אתה באמת צריך להיות תקיף.
יבגני סובה: יש אנשים שבוחרים בבוטות בלי שהם חושבים בכלל על המסר.
יבגני סובה: מה שחשוב להם זה להעביר איזשהו מסר אחיד לכולם, וכך בעצם נוצר מצב שהם בוטים, והם לא מתייחסים לעצם הבעיה או למהות הבעיה.
יבגני סובה: אני מזכיר לכולנו שכנסת זה המקום היחיד שבשביל להגיע אליו אתה לא צריך שום הכשרה מקצועית, שום ועדת איתור, שום דבר.
יבגני סובה: יש כמה מגבלות, אם זה ועדת הבחירות המרכזית שיכולה לפסול אותך, אבל גם אחר כך בג"ץ בעצם יכול לשנות את הדעה או שיש לך קלון שביצעת פשעים ברמה כזאת שיש לך קלון על פי החוק, ואתה לא יכול להיבחר לכנסת.
יבגני סובה: ומעבר לזה אין לך שום דרישות לתפקיד הזה, לא השכלה, לא פעילות ציבורית, לא ותק.
יבגני סובה: אני חושב שאפילו הגיל, מעל גיל 21 אפשר להיבחר לכנסת.
יבגני סובה: אז בעניין הזה הכנסת באמת משקפת את החברה הישראלית, לטוב או לרע.
יבגני סובה: ומה שאנחנו רואים בכנסת זה מה שאנחנו, לצערי, רואים בחברה הישראלית.
יבגני סובה: שמעתי אותך בקשב רב, את אורי, נכון?
יבגני סובה: ואמרת ש-13% מהאנשים כתבו ברשת שהם שמחים שקרה האסון הנורא הזה, ואם זה היה 2%-3% זה היה מנחם אותך?
אורי בנקי: כן.
יבגני סובה: יכול להיות שזה כן היה מנחם אותך אם זה היה 3%?
אורי בנקי: התשובה היא כן.
יבגני סובה: אותי מפחיד אפילו 1% שכותבים דבר כזה.
אורי בנקי: נכון, אבל אם היה 51% היינו בבעיה קשה.
אורי בנקי: גם ב-13% יש עם מה לעבוד.
אורי בנקי: אם היינו ב-2%, קיצוניים תמיד יהיו, ואין מה לעשות.
יבגני סובה: אז אני רוצה להגיד לך שאנחנו יום יום כחברי כנסת מתמודדים עם הבוטים ברשת, מתמודדים עם הפייקים, מתמודדים עם הטרולים.
יבגני סובה: וכל פעם שאתה אומר משהו, זה לא משנה, לא נכנסים למהות, השיח הוא אלים.
יבגני סובה: בגלל שיש שיח ברשתות החברתיות הוא נורא אלים.
יבגני סובה: אגב, זה לא רק בישראל, זה קורה בכל העולם.
יבגני סובה: דיברו פה כדוגמה על החברה הישראלית שבעצם מרכזת מכל המדינות.
יבגני סובה: קודם כול יש בארצות הברית, רק שם הם לא עולים, שם הם מהגרים, אבל יש, לארצות הברית באים מכל העולם.
יבגני סובה: 200 שנה המדינה הזאת קולטת מכל מדינה אחרת, ושם אנשים הופכים לאמריקאים.
יבגני סובה: אתה יכול לשמור על שפת האם שלך, אתה יכול לשמור על התרבות שלך, אבל אתה מבין שיש לך דגל אמריקאי, שיש לך חוקה אמריקאית, ויש לך נאמנות למדינה.
קטי קטרין שטרית: ערכים, ערכים קוראים לזה.
יבגני סובה: ערכים אוניברסליים.
קטי קטרין שטרית: אנחנו כבר מדברים על זה כמילת גנאי.
יבגני סובה: לא, לא אמרתי מילת גנאי.
קטי קטרין שטרית: אני אומרת שמתייחסים לזה במדינה כאל מילת גנאי, מדינה בלי ערכים.
יבגני סובה: אני לא רוצה להשמיץ.
יבגני סובה: אני, חלילה, לא רוצה להשמיץ, רוב החברה הישראלית היא חברה טובה, אבל תמיד כשיש את החלקים – זה כמו בכביש, רובנו נוסעים בכביש בסדר, אבל תמיד יש לך עבריין אחד, ואז אתה אומר: רגע, כולם לא יודעים לנהוג.
יבגני סובה: אז זה לא נכון, יש סטטיסטיקה.
יבגני סובה: פשוט את אותו עבריין, את אותו טרול, את אותו בוט רואים כולם, אז חושבים שזה מייצג את הרוב.
יבגני סובה: רוב החברה הישראלית נורמטיבית, רוב החברה הישראלית בסדר.
יבגני סובה: פשוט, לצערי, השיח שיורד לפעמים גם מלמעלה, גם מהוויכוחים הפוליטיים, ומחלחל למטה, לצערי יש לו השפעה הרסנית אדירה, ותפקידנו למנוע את זה.
יבגני סובה: אני כבר מסיים.
יבגני סובה: ואם כל אחד מאיתנו יחשוב על המחסום הזה ויהווה דוגמה אישית, אז אני מניח שגם הילדים שלנו וגם אנשים לפני צבא בגיל 18-17 – אמרתי את זה באחד הנאומים: מזל שהנוער בגיל 18-17 לא רואה את ערוץ 99 ולא רואה את הנאומים, כי אחרת אותו חייל שאמור להתגייס בגיל 18, ואמור להגיד בהשבעה: אני מוכן להקריב את חיי למען המדינה, אם הוא יסתכל על הנאום הזה, על נאומים במליאת הכנסת, הוא יגיד: בשביל מה אני צריך להקריב את חיי?
יבגני סובה: למען מי?
יבגני סובה: למען אלה שמדברים בצורה כזאת?
יבגני סובה: אז זה כן פוגע בערכים ובציונות.
יבגני סובה: ואני שמח שלא כל הנוער רואה את ערוץ 99.
יבגני סובה: בלי לפגוע בערוץ 99.
מירב בן ארי: מי רואה את זה בכלל?
מירב בן ארי: תגיד לי אתה.
יבגני סובה: אבל תפקידנו לשפר את זה.
יבגני סובה: השיח, כמו שאומרים, מתחיל מהבית.
יבגני סובה: לכולנו יש ילדים.
יבגני סובה: אני אבא לשלוש בנות, ואני תמיד אומר לילדות שלי: אני לא מרשה לכן לדבר בגסות על החברות שלכן או על מישהו שאתם רבים איתו.
יבגני סובה: אני לא רוצה לשמוע מילה גסה גם על אלה שאתן לא מסכימות איתם, בטח ובטח לא מאחורי הגב.
יבגני סובה: אז אם כל בן אדם, אם זה הורה, אם זה מורה, אם זה חניכים, אם אלו כל מיני תנועות נוער, גם אתם, אתם גם מובילי דעה בחברה הישראלית, אז אתה צריך כל פעם להקפיד על השיח המכבד.
יבגני סובה: וגם לאט לאט זה יחלחל למטה, וזה גם יחלחל לחברי הכנסת.
יבגני סובה: כי בסופו של דבר, כמו שנאמר פה הרבה לפניי, אנחנו מייצגים את העם כולו, את החברה הישראלית, וצריך לדעת שעל כל אמירה משמיצה, אמירה מגדפת ומטנפת, סליחה שאני משתמש במילים האלה, החשבון יחזור אלינו.
יבגני סובה: כלומר, מישהו מכם יגיד: לא מקובל שאתה תדבר ככה, אני לא רוצה שאתה תייצג אותי אם אתה מדבר במילים כאלה.
יבגני סובה: ואני חושב שגם בפידבק הזה שאנחנו חייבים לקבל, לא רק בגלל שאנחנו יודעים לדבר יפה, גם על הגבול הזה שאנחנו עוברים, ולא תמיד כמו שאמרתם, המחסום הזה עובד במאה אחוז.
יבגני סובה: אז תגידו לנו, תחזירו לנו את זה, ואנחנו צריכים גם להתבייש לפעמים, וגם לא בושה להגיד סליחה על דברים שנאמרו.
יבגני סובה: אמרת "ועדה מייעצת", אתה מבר-אילן, נכון?
יבגני סובה: אני גם בוגר בר-אילן, וסיפרתי את זה כמה פעמים פה.
יבגני סובה: אחרי הרצח הנורא, רצח רבין, אוניברסיטת בר-אילן עשתה תוכנית הידברות.
יבגני סובה: התוכנית הזאת הייתה חובה לכל מי שלומד תואר ראשון.
יבגני סובה: לא משנה מה אתה לומד, אתה חייב להירשם לתוכנית הידברות.
יבגני סובה: נדמה לי שזה היה שעתיים קורס כללי בשנה.
יבגני סובה: פשוט ב-1998 התחלתי לימודים שם.
יבגני סובה: ב-1999 כבר הייתי בתואר ראשון עוד לפני הצבא.
יבגני סובה: אני זוכר את זה היטב, השיח בחברה היה אלים, ואוניברסיטת בר-אילן בעצם הייתה בין הפטיש לסדן בסיפור הזה, אז היא עשתה את התוכנית הזאת.
יבגני סובה: סך הכול התוכנית הזאת היא טובה, הרבה אנשים למדו לשמוע ולהכיר אחד את השני.
יבגני סובה: אולי תקרא לזה גם תוכנית הידברות, בואו נעשה את זה לפני הוועדה - - -
גלעד וינר: נציע גם צעדים כאלה שאולי יכולים להתקיים בכנסת.
רות וסרמן לנדה: יבגני, דיברת מדהים, מדהים, מדהים, מדהים.
רות וסרמן לנדה: תודה, רות.
ניר אורבך: תודה, רות.
ניר אורבך: חברת הכנסת גבי לסקי; ואחר כך – חבר הכנסת האוזר.
גבי לסקי: תודה רבה ליושב-ראש גם על ההזמנה האישית.
גבי לסקי: אני חושבת שיום חשוב היום, וזה אמור להיות יום חג.
גבי לסקי: יתכן שנצליח להפוך אותו שוב ליום חג.
גבי לסקי: שמעתי את הדברים של חברי חבר הכנסת שיין לפניי.
גבי לסקי: גם אני חברת כנסת חדשה, באמת חדשה.
גבי לסקי: יבגני, אתה כבר ותיק מבחינתי, וואי.
יבגני סובה: ותיק, יש פה אנשים ותיקים 30 שנה.
קטי קטרין שטרית: מה תגידי עליי?
קטי קטרין שטרית: אני שלוש שנים, עוד מעט ארבע קדנציות, ועברתי את גולדה מאיר בכמות של הקדנציות.
יבגני סובה: וחושבים שיש לך פנסיה כבר, נכון?
יבגני סובה: ככה הציבור חושב.
יבגני סובה: לא יודעים שאין פנסיה לחבר כנסת, רק - - - ואוטו חינם, ופנסיה חינם, והכול חינם.
קטי קטרין שטרית: כולם אומרים לי, את מסודרת, כן.
גבי לסקי: לזקני הדור, לבעלי הניסיון הרב.
גבי לסקי: אבל אני כן חייבת לומר שלעיתים אני מתביישת בבית הזה.
גבי לסקי: אנחנו חייבים לומר את האמת.
גבי לסקי: לא יכול להיות שאנחנו כנבחרי ציבור מרשים לעצמנו את השיח הזה, גם אם זה תחת עצבים, וגם אם זה כתשובה לעצבים של מישהו אחר.
גבי לסקי: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את הדבר הזה.
גבי לסקי: אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו גם כשאנחנו מדברים בשיח מכבד שגם נתייג ונפגע באנשים אחרים או בקבוצות אחרות בחברה.
גבי לסקי: גם אם אני אומרת: במטוטא ממך אל תיתן לתומך טרור הזה לדבר, אני גם פוגעת.
גבי לסקי: דיברתי יפה, דיברתי באופן מנומס, אבל אם אני כבר מתייגת קבוצות שלמות בחברה, ואני מוציאה את הלגיטימציה שלהם בתוך השיח הפרלמנטרי.
גבי לסקי: אני בעצם פוגעת בבית הזה.
גבי לסקי: אני חייבת לומר, הגעתי לפה על אף האופי שלי, יצא לי להיות בקואליציה, למרות שיש לי אופי של אופוזיציה.
גבי לסקי: אבל אני חייבת לומר שכולנו כשאנחנו מאפשרים לקיים כנסת כבר שבעה חודשים ללא ועדת אתיקה, ללא ועדת ביקורת המדינה, כולנו פוגעים בתפקיד שלנו.
גבי לסקי: ושלא יגידו לי - - -
קטי קטרין שטרית: גם במספר חברי הכנסת של האופוזיציה שצריכים להיות.
גבי לסקי: תקשיבי רגע.
קטי קטרין שטרית: אז אם את כבר אומרת את זה תגידי גם למה זה לא קורה.
גבי לסקי: רגע, תני לי לדבר, זה חלק מהעניין.
ניר אורבך: קטי, קטי.
קטי קטרין שטרית: לא, לא, אין בעיה.
גבי לסקי: תני לי לדבר.
קטי קטרין שטרית: תגידי את זה.
קטי קטרין שטרית: זה חלק מלכבד אחד את השני.
ניר אורבך: אנחנו לא מתווכחים.
גבי לסקי: אז אני בדיוק באה להגיד את זה, קטי.
גבי לסקי: אני אומרת שכולנו כחברי כנסת צריכים להסתכל על המציאות בכנסת מעבר למסך הבערות, כמו שקבע רולס, אנחנו צריכים לחשוב שכולנו מחר נחזור לאופוזיציה.
גבי לסקי: אנחנו צריכים להסתכל, לא משנה מאיפה אנחנו באים, אנחנו צריכים לקבוע כללי משחק קבועים.
גבי לסקי: אני אומרת את זה גם כחברת קואליציה, אנחנו לא עושים את זה רק קוניוקטורלי, כי כרגע יש לי רוב מסוים אז אני משנה את הכללים שיהיו לי טובים.
גבי לסקי: אנחנו צריכים לקבוע כללים קבועים, שהם כללי משחק שאנחנו לא משנים אותם תוך כדי משחק.
גבי לסקי: זה מה שפוגע בין היתר ביציבות הפרלמנטרית, ואנחנו צריכים להגיד את הדברים האלה עם היד על הלב.
גבי לסקי: יש מנגנונים שהם פורמליים ויש מנגנונים שהם בלתי פורמליים.
גבי לסקי: המנגנונים הפורמליים הם התקנון של הכנסת וועדת האתיקה.
גבי לסקי: אבל אני חייבת לומר אחרי הדברים שאמרתי, כן, חברי האופוזיציה שכרגע מונעים מהקמת ועדת האתיקה פוגעים במנגנון הפורמלי שיכול לעשות סדר.
גבי לסקי: והעובדה שאין ועדה לביקורת המדינה אנחנו פוגעים בעצם - - -
קטי קטרין שטרית: והעובדה שאין מספיק חברי כנסת - - -
מיכל מרים וולדיגר: למה אין?
מיכל מרים וולדיגר: אבל למה אין?
מיכל מרים וולדיגר: גבי, נו.
קטי קטרין שטרית: אבל אי-אפשר להאשים.
ניר אורבך: אבל, קטי.
קטי קטרין שטרית: אלו חלק מהבלונים שצריכים להתפוצץ פה ביום ההולדת.
קטי קטרין שטרית: תכבדי, הינה, זאת הנקודה, שלא מכבדים אחד את השני.
ניר אורבך: קטי, אני אתן לך לדבר אחרי זה.
גבי לסקי: קטי, אני לא מכבדת?
גבי לסקי: בדיוק ההפך.
קטי קטרין שטרית: לא יאומן, חוסר כיבוד.
קטי קטרין שטרית: תמיד המחנה השני הוא אשם.
גבי לסקי: ההפך, אמרתי שאנחנו כולנו צריכים להסתכל כאילו - - -
קטי קטרין שטרית: אז תגידי, אנחנו קואליציה לא מכבדים.
גבי לסקי: אל תגידי לי איך להגיד את זה.
ניר אורבך: גבי, גבי, רגע אחד.
קטי קטרין שטרית: תגידי גם את הצד שלנו.
ניר אורבך: קטי, שנייה אחת.
קטי קטרין שטרית: לא מכבדים את הדמוקרטיה.
ניר אורבך: קטי, קטי, רגע אחד.
ניר אורבך: חברת הכנסת לסקי גבי תגיד מה שהיא חושבת עכשיו, גם אם הדברים לא כל כך נעימים לנו.
ניר אורבך: את תקבלי את זכות הדיבור, אני אתן לך אותה.
ניר אורבך: אני מבקש לא להתפרץ.
גבי לסקי: אז מי שלא הבין מה שאמרתי.
גבי לסקי: אמרתי, אנחנו חייבים לקבוע כללים, לא משנה אם אתה באופוזיציה או בקואליציה, וכולנו צריכים לכבד, ולא לשנות את הכללים האלה.
גבי לסקי: והעובדה שכרגע משנים כללים זה פוגע בעניין הדמוקרטי.
גבי לסקי: אנחנו לא רק נציגים של המפלגה שלנו שבחרה בנו, אלא יש לנו תפקיד רחב יותר.
גבי לסקי: אנחנו מייצגים את המדינה, אנחנו מייצגים את כל האזרחים והאזרחיות גם אם לא כולם הצביעו עבורי, ולא כולם נתנו לי.
גבי לסקי: יש כרגע ועדות משנה, וועדת חוץ וביטחון שעדיין לא מתפקדות בגלל הריב הזה.
גבי לסקי: העניין הזה הוא מעבר לחבר אחד בוועדה או פחות חבר בוועדה, יש לזה משמעויות רציניות.
גבי לסקי: התחלתי להגיד שיש מנגנונים פורמליים ובלתי פורמליים.
גבי לסקי: המנגנונים הפורמליים כרגע לא עושים את העבודה כמו שצריך.
גבי לסקי: לכן אני מסכימה, כבוד היושב-ראש, שאנחנו צריכים מנגנונים בלתי פורמליים שיעזרו לכולנו להתכנס להסכמות או להידברות שיכולה לשנות.
גבי לסקי: אני לא יודעת מי, יש שיחות בין יו"ר הקואליציה לבין יו"ר האופוזיציה, או כאלה שאני לא יודעת מה נאמר שם, איך זה מתנהל, איזה.
גבי לסקי: אני כן חושבת שאנחנו צריכים להיות - - -
יבגני סובה: אין, גבי, אין, אין.
גבי לסקי: אין עכשיו?
גבי לסקי: אין בכלל?
יבגני סובה: נציגים של האופוזיציה - - -
ניר אורבך: יבגני, אנחנו רוצים להתקדם קצת.
ניר אורבך: אני רוצה לשמוע גם את הנציגים של הארגונים.
גבי לסקי: אנחנו צריכים לאפשר מנגנונים בלתי פורמליים שיאפשרו לקיים דיאלוג.
גבי לסקי: אני רוצה להציע משהו מעבר לזה.
גבי לסקי: דיברתי במקרה על משהו אחר עם מנכ"לית של מדרשת אדם, שהיא אחראית על חינוך, היא מקדמת חינוך לדמוקרטיה.
גבי לסקי: דיברתי איתה על כל מיני משחקים קבוצתיים שמקדמים קבלת החלטות בצורה דמוקרטית וכל מיני דברים כאלה.
גבי לסקי: אני לא צוחקת, אנחנו צריכים להזמין את מדרשת אדם לחברי הכנסת לעשות מין משחקי תפקידים בדמוקרטיה, בקבלת החלטות דמוקרטיות כדי שכל אחד יעמיד את עצמו במקום הזה של מה המיעוט - - -
מיכל רוזין: גבי, אני אוהבת אותך, את חברה שלי, חברתי לסיעה, אני חושבת שזה רעיון, סליחה, לא לגיטימי בבית נבחרים, לא צריכים לבוא לחנך אותנו ולא צריכים לעשות לנו.
גבי לסקי: זה לא עניין של חינוך.
מיכל רוזין: ועם כל הכבוד.
מיכל רוזין: אני לא חושבת שזה - - -
גבי לסקי: אנחנו בבעיה.
מיכל מרים וולדיגר: ביקשנו לא להפריע, אז בואו לא נפריע לה.
גבי לסקי: אני מסיימת בזה.
גבי לסקי: אני חושבת שיש כרגע מקום לזה.
גבי לסקי: מאחר שמשהו לא עובד.
גבי לסקי: לא צריכים לחנך אותנו בעניין הזה, אבל במסגרת המנגנונים הלא פורמליים אנחנו צריכים איזה סוג של גישור לא פורמלי שיאפשר לנו להגיד את הדברים ולדבר אותם.
גבי לסקי: כי אי-אפשר להמשיך בכנסת שמדברת באמת בצורה שאני לא רוצה שהילדים שלי ישמעו, ושפוגעת בעבודת הכנסת.
ניר אורבך: גבי, תודה רבה.
ניר אורבך: הרעיון שלך כרעיון בעיני רעיון נכון, בשביל זה אנחנו גם עושים את השיח הזה, וגם הנושא של הגישור הוא נושא שבהחלט יהיה חלק מהתוצרים של היום הזה.
ניר אורבך: איך בדיוק ולאיזה פורמט נרד, נקבל החלטות בהמשך.
ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, בבקשה; אחר כך – אילן גאל-דור חברי הטוב; ורן.
יבגני סובה: הוא גם סגן יושב-ראש הכנסת.
צבי האוזר: קודם כול חג שמח לכולם, חג כנסת שמח, ט"ו בשבט שמח.
צבי האוזר: אני מבקש להגביה בדברים שלי, ואני מתנצל מראש שאני לא עושה לנו הנחות, למרות שזה יום חגינו.
צבי האוזר: תראו, מדינת ישראל קמה כמדינת ייעוד.
צבי האוזר: אנחנו יושבים כאן לא בשל רעיון של מקלט, אנחנו יושבים כאן בתפיסת עולם שגובשה 4,000 שנה, זאת מדינה, זאת ריבונות שניתנה לעם סגולה על פי תפיסתו הסובייקטיבית.
צבי האוזר: זאת מדינה שבקוד של ה-DNA שלה כתוב או מוטבע הרעיון, הרצון לשמש אור לגויים במובן העמוק ביותר, ההיסטורי.
צבי האוזר: עם קטן עם השפעה גדולה.
צבי האוזר: הפכנו אחרי פחות מ-75 שנה של ריבונות לאחד מ-25 או 30 המדינות המתקדמות בכל מיני מדדים, מדדי תל"ג, מדדים אחרים.
צבי האוזר: אבל כשאנחנו מסתכלים פנימה למוסד הדמוקרטי המכונה "כנסת", הפרלמנט, אותו מוסד עליון שבו יושבים הנציגים הנבחרים של אותו עם, עם סגולה, אור לגויים, ומתכנסים, האם אנחנו באמת עומדים בסטנדרטים שהעם הזה מצפה מאיתנו?
צבי האוזר: ולדעתי, ולצערי, התשובה היא לא.
צבי האוזר: כל אחד צריך לשאול את עצמו מדי בוקר על כך.
צבי האוזר: וחוששני שאנחנו הולכים ומתרחקים מאותו חזון.
צבי האוזר: אנחנו בפועל בשנים האחרונות נמצאים בעיצומו של משבר פוליטי, שהוא סוג של תהליך היסטורי שאחד מתפוקות הלוואי שלו, לצערי הרב, זה דה-לגיטימציה של הרשות המחוקקת.
צבי האוזר: היא מצטרפת לתהליכים הרסניים של דה-לגיטימציה של רשויות אחרות, של הרשות השופטת, של הרשות המבצעת, הוא לא ראש הממשלה שלי, וזה בא משני הצדדים.
צבי האוזר: אני לא רוצה פה להטיח אחד בשני, זה חלק ממשבר פוליטי שבעיצומו חווינו מכה קשה, קשה, קשה, לקריסת רעיון האחדות וממשלת האחדות.
צבי האוזר: יש לזה מחירים גדולים ועמוקים שהמערכת אחראית היסטורית על המחירים האלה.
צבי האוזר: ולכן אנחנו נמצאים בסיטואציה מבהילה בכל הקשור לסטנדרטים החדשים בפרלמנט, לעבודת הפרלמנט, למה שקורה כאן בפועל בכנסת.
צבי האוזר: עכשיו, אני רוצה לייחד שנייה לתפקידי הכנסת, ולעשות ב-60 שניות חשבון נפש מה מתרחש כאן.
צבי האוזר: ובואו נלך באמת בצורה מדודה לדברים לכאורה הטובים או הנסתרים.
צבי האוזר: חקיקה, הכנסת מחויבת בתפיסת העולם של אותו רעיון מסדר עקרוני לחקיקה איכותית וטובה.
צבי האוזר: והאם אנחנו יושבים פה עם יד על הלב ואומרים: יש כאן חקיקה איכותית.
צבי האוזר: חברים, הוועדות, אנחנו יודעים, בדיונים הארוכים והקשים רובם ככולם מתנהלים בהרכבים חסרים, רובם ככולם לא מנוהלים בצורה המיטבית כפי שפרלמנט במאה העשרים-ואחד, שמחוקק נורמות מורכבות, מצופה ממנו.
צבי האוזר: הרכב הפרלמנט של 120 חברי כנסת, שנקבע ב-1948–1949 כשבמדינת ישראל היו כמיליון אנשים איננו תואם את הייעוד או את התפקיד שמצופה מאיתנו.
צבי האוזר: כשחברי כנסת פה חברים בשלוש-ארבע-חמש-שש ועדות זה לא רציני.
צבי האוזר: זה לא מאפשר דיון אמיתי או חקיקה אמיתית של הכנסת.
צבי האוזר: וצריך לשים בפנינו תפיסה – אני יודע שהיא לא פופוליסטית, היא לא פופולרית, של להגדיל את הפרלמנט הזה, ולהגביל חברי כנסת למקסימום שתי ועדות כדי שילמדו מקצוע.
משה ארבל: צביקה, במפלגתך יש חברת כנסת שהיא יושבת-ראש של שתי ועדות.
צבי האוזר: תשמע, זה לא רציני, פרלמנטר זה מקצוע, ועדה זה מקצוע, ואנחנו צריכים לדון לא בעוקצנות אחד כלפי השני - - -
קטי קטרין שטרית: יכולתם לתת חלק לאופוזיציה.
צבי האוזר: לא בעוקצנות, קטי, שנייה.
קטי קטרין שטרית: לא, חלילה.
צבי האוזר: זאת לא שאלה של אופוזיציה קואליציה.
צבי האוזר: אני אומר משהו שהוא לא פופולרי, 120 חברי כנסת לא יכולים לעשות את העבודה, זה אחד הפרלמנטים הקטנים בעולם, אם לא הקטן בעולם.
צבי האוזר: והמשימות המוטלות על מדינה בהקמה – לא השלמנו רבעון שלישי של 100 ראשונה של ריבונות - - -
קרן ברק: אז הורדתם - - -
צבי האוזר: אנחנו דור מייסדים ואנחנו צריכים לנהל את זה אחרת.
קטי קטרין שטרית: כי הם הוסיפו - - -
צבי האוזר: בקרה על הרשות המבצעת זה התפקיד השני של הכנסת.
צבי האוזר: אנחנו לא מבצעים בקרה נאותה על הרשות המבצעת.
צבי האוזר: בסיטואציה הנוכחית הקואליציה היא קואליציה ממושמעת, ההקשרים של נורבגים מחלחלים להקשר הממושמעי הזה.
צבי האוזר: והאופוזיציה הלכה למעשה מחרימה את עבודת הבקרה על הכנסת.
צבי האוזר: אני לא שם עכשיו את הסיבות, אני אומר לכם שאני חבר ועדת החוץ והביטחון.
קטי קטרין שטרית: לא יאומן, זה אל"ף-בי"ת של שיח לכבד אחד את השני.
צבי האוזר: אני חבר ועדת משנה למודיעין בחוץ וביטחון, שבה אך ורק ח"כים ספורים מנהלים בקרה על קודש הקודשים של מדינת ישראל בענייני ביטחון לאומי.
צבי האוזר: לא מתקיימת שם בקרה, כי ועדת המשנה הזאת מוחרמת ואופוזיציה לא יושבת בה מהסיבות אולי הטובות או הלא טובות.
קטי קטרין שטרית: הכי חשובות.
צבי האוזר: יש לנו מדינה שצריך לנהל אותה וצריך לדאוג בה יומם ולילה, ואי-אפשר להעניש את הקואליציה באמצעות זה שמענישים את המדינה.
קטי קטרין שטרית: תקשיבו לנו, תיתנו לנו מה שאנחנו צריכים.
צבי האוזר: התפקיד השלישי של הכנסת הזאת זה לשמש ככיכר העיר, כיכר השוק.
צבי האוזר: לצערי הרב, אני אומר לכם, כיכר השוק, ואני מהדהד את שירה האלמותי של נעמי שמר "ירושלים של זהב", שאמרה: כיכר השוק ריקה.
צבי האוזר: כיכר השוק ריקה, היא התכוונה לעיר העתיקה.
צבי האוזר: כיכר השוק ריקה כאן בכנסת ישראל.
צבי האוזר: זאת לא כיכר שוק, זה לא שוק.
צבי האוזר: הדיונים שמתקיימים כאן אינם באמת דיונים שמשקפים הלכה למעשה את המחלוקות בחברה הישראלית, הם באקצנט ובטון הרבה יותר קיצוני, הרבה יותר בוטה.
צבי האוזר: הם נותנים תמונת מראה לא נכונה שהשוליים הפכו להיות מרכז או שהמרכז הפך להיות שוליים.
צבי האוזר: לא ייתכן שנשקוט ונשלים על זה ששוליים הפך מרכז ומרכז הפך לשוליים.
צבי האוזר: ואת חלק מהביקורת הזאת צריך להפנות לכלי התקשורת, למערכת התקשורת, שיש לה אחריות על איך מדינת ישראל נראית לא פחות מהמערכת הפוליטית והממסד הפוליטי.
צבי האוזר: והממסד התקשורתי הוא זה שמאיץ תהליכים הרסניים ששוליים הופכים להיות ומרכז והמרכז הופך להיות שוליים.
צבי האוזר: ואני אקצר כי אני צריך ללכת לישיבה של סגני יושב-ראש הכנסת.
צבי האוזר: אנחנו ברגע האחרון, כמו שאמרתי, אנחנו לפני רבעון רביעי של מאה ראשונה שלנו, אנחנו מחוקקים בראשיתיים, אנחנו דור מייסדים.
צבי האוזר: אני שנבחרתי לכנסת, וזה לא היה מזמן, זה גם היה לפני כשלוש שנים, מ-1,000 המחוקקים הראשונים במדינת ישראל.
צבי האוזר: עלינו יסתכלו בעוד 500 ו-600 שנה וישאלו: מה הם עשו שם במאה הראשונה של מדינת ישראל?
צבי האוזר: ולכן, אני קורא לכל חבריי לשים את היד על ההגה יחד ולהסיט אותו כדי להסיט אותנו מפני תהום, לפני שהפוליטיקה תהפוך מקצוע שרק אנשים לא שפויים, מוזרים, לא רציניים ייטלו בה חלק.
צבי האוזר: ושהאנשים הטובים יפנו לה גב, כי יחשבו שאי-אפשר להיות איש טוב ופוליטיקאי.
צבי האוזר: ולכן, אני קורא לכל חבריי להתעשת, להתמתן, להפעיל שיקול דעת, ולהבין שאנחנו פועלים לא רק בשמנו עצמנו, בשם מפלגתנו, בשם 15,000 בוחרינו, אנחנו פועלים בשם קרוב ל-10 מיליון אנשים היום במדינת ישראל, ואנחנו פועלים בשמם של הדורות הבאים, אותם אלה שעוד לא נולדו, ואנחנו צריכים לעמוד בציפיות שלהם איך להמשיך ולנווט את מדינת ישראל למקום הראוי שלה.
ניר אורבך: אילן גאל-דור מנכ"ל גשר, בבקשה.
אילן גאל-דור: דווקא אחרי הדברים האלה אגיד משהו ברמה האופטימית, ולראות איך אפשר לחבר את זה.
אילן גאל-דור: אנחנו עובדים הרבה עם נוער, עם חיילים, עם סטודנטים.