GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פטין מולא: עוד מעט – עוד אין תקציב לעדה הדרוזית, ליישובים הדרוזיים.
פטין מולא: אין חומש.
פטין מולא: אין תקציב לבתי הספר.
שלמה קרעי: עבאס גמר הכול.
פטין מולא: אין כלום.
פטין מולא: למה?
פטין מולא: הכנתם תוכנית חומש למגזר הערבי?
משה ארבל: לא יכול להיות.
משה ארבל: חמד עמאר הוא שר במשרד האוצר, ואני לא מאמין למה שאתה אומר.
פטין מולא: אני אומר לך.
מיכל שיר סגמן: זה פשוט לא נכון, המקרה.
פטין מולא: ואני אגיד לך משהו, ואני אגיד לך משהו.
פטין מולא: כשפניתי לכבודך בשביל להעביר, לבקש פטור מהנחה של 45 יום, העברת את זה לוועדת השרים.
פטין מולא: ואני מיום ראשון שעבר, כל שרי ממשלת ישראל בוועדה, כתבתי להם בווטסאפ, שלחתם את החוק, וביקשתי.
פטין מולא: ואחד מהשרים מהמפלגה שלך, מה הוא כותב לי?
פטין מולא: אהלן, ידידי.
פטין מולא: לדעתי, עדיין יש נתק מוחלט בין קואליציה לאופוזיציה.
פטין מולא: הלוואי וזה יסתיים.
פטין מולא: זה לא בושה ששר בממשלת ישראל לענות לחבר הכנסת שמבקש ממנו לעזור בלהקדים או לפטור מהנחה על חוק שבא להגן על העדה הדרוזית ולתת לה את המעמד שלה בזכות ולא בחסד?
משה ארבל: מה אמר לך את זה?
ניר אורבך: שר מימינה.
פטין מולא: שר מימינה שנמצא בוועדה.
פטין מולא: כתוב.
פטין מולא: הינה, כתוב.
משה ארבל: מה אמר לך?
משה ארבל: מה אמר חמד עמאר?
פטין מולא: חמד עמאר אמר לי: אני תומך בחוק הזה.
פטין מולא: גדעון סער כותב לי אתמול בלילה: בוא נישב; נעשה את זה.
פטין מולא: כי חמד עמאר אומר: לא ייתכן ולא יכול להיות שבכנסת ישראל חבר הכנסת יעביר חוק-יסוד.
פטין מולא: חוק הלאום, מי הביא אותו לכנסת?
פטין מולא: איזה חבר הכנסת?
אסף גרינבאום: מספר חברי כנסת.
פטין מולא: מי יזם אותו?
משה ארבל: גם כבוד אדם וחירותו היה חוק פרטי.
פטין מולא: שנייה.
פטין מולא: מי יזם את חוק הלאום?
פטין מולא: מי?
אסף גרינבאום: אני לא זוכר.
פטין מולא: לא הממשלה.
פטין מולא: לא הממשלה, נכון?
אסף גרינבאום: לפי מיטב זיכרוני, לא.
פטין מולא: לפי מיטב זיכרונך, לא.
פטין מולא: אז איזה מין תשובות אני מקבל כחבר כנסת?
ניר אורבך: אבל יש עוד שאלה, אם זה מהקואליציה או מהאופוזיציה.
שלמה קרעי: אולי נשלח אותך לעשות רעינון זיכרון בפרקליטות.
פטין מולא: לא, לא.
פטין מולא: אני שואל, כבוד היושב-ראש, שאלה באמת מעניינת.
פטין מולא: עם החוק הזה לבוא – ואני לא רוצה אגיד לך, חוק איראני, דיקטטורי, אני לא יודע מה – לבוא ולמנוע מאזרח להגיד: ראש הממשלה שלי X.
פטין מולא: בגלל שיש לך רוב שהוא לא-יהודי.
פטין מולא: אני אומר, רוב לא-יהודי, מי שעושה צבא הוא יהודי.
פטין מולא: מי שלא עשה צבא, הוא לא-יהודי.
פטין מולא: אני כאזרח מדינת ישראל, דרוזי, אני רואה את עצמי יהודי יותר ממך ושווה זכויות יותר ממך ומכל אזרח במדינת ישראל.
פטין מולא: זה שאני נכה צה"ל ובן למשפחה שכולה, והעדה שלי תרמה מעל 500 חללים, קבורים בבתי הקברות בכפרים הדרוזיים.
פטין מולא: כשאין להם היום, הילדים שלהם והיתומים שלהם אין להם תקציבים, באים ומחוקקים חוקים על מנת למנוע מ-X או מ-Y לכהן כראש ממשלה.
פטין מולא: באמת אני, אני באמת מסתכל, אומר: חברים, לאן הגענו?
ניר אורבך: חבר הכנסת מולא, תודה רבה.
פטין מולא: תודה.
ניר אורבך: חבר הכנסת אמיר אוחנה לא נמצא.
שלמה קרעי: ניר, באמת עכשיו ספר לנו.
שלמה קרעי: מי זה - - -
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בוא, בוא.
שלמה קרעי: מי מנסה - - -
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תן לי לנהל.
ניר אורבך: חבר הכנסת משה ארבל; אחר כך – חבר הכנסת אבי מעוז; וסוגרת את הרשימה חברת הכנסת קרן ברק.
משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, אני מפנה את שאלתי בתחילת דבריי אלייך: האם באמת לאחר פסק דין חשוב מאוד ומכונן שמדבר בבג"ץ שפיר על שימוש לרעה בכוח הסמכות המכוננת, ובג"ץ בעצם בא ומגדיר לנו באופן מאוד מאוד ברור כיצד נכון וראוי והתהליך לכונן חוקה במדינת ישראל, האם התהליכים האלה, וכיצד, איך שהם נעשים והחופזה להביא את זה גם בפטור מחובת הנחה באופן הזה, האם זה לא עולה – לא, אני לא אומר מניעה משפטית – האם זה לא עולה לכדי קושי משפטי מסוים?
משה ארבל: בשונה מחברתי חברת הכנסת קטי שטרית שדיברה קודם על משטר נשיאותי בארצות הברית, בארצות הברית, במשטר נשיאותי באמת ישנה הגבלה, והיא גם הייתה פרסונלית, ב-1947 בעקבות פופולריותו של הנשיא רוזוולט דאז, והיא התחילה בתהליך בקונגרס מ-1947 והסתיימה במרץ 1951, ארבע שנים לקח תיקון החוקה הזו בארצות הברית הגדולה של אמריקה במשטר נשיאותי.
משה ארבל: והינה כאן אנחנו בעצם מכוננים חוקה למדינת ישראל.
משה ארבל: האירוע פה זה בעצם לזרז את התהליכים להתכנסותה של הרשות המכוננת, הכנסת בכובעה כרשות מכוננת, לכונן חוקה למדינת ישראל.
משה ארבל: עושים את זה במשאל טלפוני, בווטסאפ לשרי הממשלה אתמול בלילה במהירות, מהר מהר רצים להביא את זה לכאן, לוועדת הכנסת, כדי לקיים כאן דיון מהיר מאוד מאוד לפטור מחובת הנחה, ואצה רצה הדרך.
משה ארבל: ככה אנחנו רוצים שהחוקה של מדינת ישראל תיראה?
משה ארבל: האם באמת, בשים לב לדברי בג"ץ שפיר, זו הדרך הנכונה לכונן חוקה?
משה ארבל: שאלה אלייך.
משה ארבל: התייחסות של היועצת המשפטית.
ניר אורבך: אני מציע שתסיים את דבריך.
משה ארבל: סיימתי.
משה ארבל: שאלה.
צבי האוזר: אז יש תשובה.
משה ארבל: שאלתי אותה.
צבי האוזר: אבל לא דיברת על החשיבות.
צבי האוזר: דיברת על הדחיפות.
ניר אורבך: אבל חבר הכנסת האוזר, תודה.
צבי האוזר: לא, אני - - -
שלמה קרעי: בגין.
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, די עם ההערות הביניים.
משה ארבל: השאלה הייתה רצינית.
מיכל שיר סגמן: בגין היה תומך בחוק כזה.
ניר אורבך: לא, בואו, חברי הכנסת.
שלמה קרעי: מיכל שיר, בגין לא הגיש חוק כזה.
שלמה קרעי: תקראי את סוף הפסקה שלו.
משה ארבל: אני גם רוצה לנצל את זכות הדיבור שלי - -
שלמה קרעי: את נכנסת לכאן באמצע הדיון.
מיכל שיר סגמן: באמצע הדיון.
מיכל שיר סגמן: חבל שאתה לא תומך בכזה חוק.
משה ארבל: - - כדי להתייחס לדבריך, היועץ שר המשפטים, בעקבות הדברים קודם.
שלמה קרעי: תקראי - - -
מיכל שיר סגמן: היית תומך בו אבל.
שלמה קרעי: מה פתאום.
שלמה קרעי: כדאי שתקראי טוב את מה שכתוב.
ארבל אסטרחן: אני אגיד בקצרה, התייחסתי גם קודם.
ארבל אסטרחן: אבל צריך לומר כך: פטור מחובת הנחה צריך להיות תמיד חריג.
ארבל אסטרחן: הכלל צריך להיות תקופת ההנחה שקובע התקנון.
משה ארבל: אני מדבר על הכול.
משה ארבל: על המשאל הטלפוני.
ארבל אסטרחן: ואני מסכימה שהוא צריך להיות חריג יותר לגבי חוקי היסוד.
ארבל אסטרחן: חוקי היסוד צריכים בוודאי להיות מחוקקים באופן שמאפשר דיון רציני, מעמיק ככל שצריך.
ארבל אסטרחן: אני לא בטוחה שבג"ץ סתיו שפיר רלוונטי לנו פה.
ארבל אסטרחן: זה הבג"ץ שדיבר על התיקונים לחוק-יסוד: משק המדינה.
משה ארבל: אבל הוא דיבר גם על איך מכוננים חוקה.
משה ארבל: אז הוראת שעה לא, אבל ודאי הייתה כאן, הייתה רוח פסק הדין מרחפת על האירוע פה שמכוננים חוקה במשאל טלפוני, מכוננים חוקה בפטור מחובת הנחה ומכוננים חוקה במהירות הבזק.
משה ארבל: אז אומנם זה לא בהוראת שעה.
ארבל אסטרחן: עוד לא במהירות הבזק.
ארבל אסטרחן: כאילו, אנחנו בשלב הראשון.
ארבל אסטרחן: נכון שמבקשים פה חריגה.
ארבל אסטרחן: אבל זה לא דבר שהוא חריג בחיי הכנסת.
ארבל אסטרחן: כל שבוע ועדת הכנסת מאשרת פטור מחובת הנחה.
ארבל אסטרחן: זה נעשה בעבר גם לגבי חוקי היסוד.
ארבל אסטרחן: צריך כמובן שהדיון בוועדת החוקה, כשהצעת תעבור אליה, ייעשה.
ארבל אסטרחן: ככל שהצעה תעבור קריאה לראשונה, יהיה דיון רציני, מעמיק ככל שצריך.
ארבל אסטרחן: לכן אני גם ציינתי קודם שהממשלה ביקשה הפטור בכל הקריאות, ויושב-ראש הוועדה שם על סדר-היום פטור רק בקריאה ראשונה, בין היתר, לדבר הזה.
ארבל אסטרחן: אני לא יודעת אם יתבקש אחר כך פטור נוסף, אבל כרגע זה מה שמדברים עליו.
משה ארבל: אבל את לא רואה קושי בתהליך של משאל טלפוני ובפטור מחובת הנחה?
ארבל אסטרחן: שוב, לגבי ההליכים שהיו בממשלה, אני לא יכולה להתייחס.
ארבל אסטרחן: אני לא יודעת מה שהיה שם.
ארבל אסטרחן: גם אמר נציג הממשלה שגם כן הופץ תזכיר.
מיכל שיר סגמן: זה גם הליך נפוץ.
מיכל שיר סגמן: זה סוד שוועדת השרים עושה משאלים טלפוניים גם על חוקי-יסוד?
מיכל שיר סגמן: מה, אנחנו לא יודעים שזה קורה?
ניר אורבך: אני רוצה להתקדם, חבר הכנסת האוזר, חברת הכנסת שיר.
צבי האוזר: אבל אחרי זה, ארבל הסבירה את החשיבות.
צבי האוזר: אומר התקנון שהקיצור הזה, שהוא ל-48 שעות, הוא על הדחיפות או על החשיבות.
צבי האוזר: אין בינינו מחלוקת על החשיבות.
צבי האוזר: ולכן אנחנו - - -
משה ארבל: ישנה מחלוקת על החשיבות, בוודאי.
צבי האוזר: אין בינינו.
צבי האוזר: הרי אתה ציינת עד כמה החוק הזה חשוב.
ארבל אסטרחן: - - - מאוד נפוצה.
צבי האוזר: ומשנים חוקה.
צבי האוזר: והממשלה באופן סימבולי עושה את זה.
ארבל אסטרחן: בהשוואה לארצות הברית, ששם המדינות השונות צריכות לאשר את החוקה, כל אחת מהן, אני לא בטוחה שזאת השוואה שמתאימה לנו.
ארבל אסטרחן: אבל בגדול אני מסכימה שלגבי חוקי-יסוד צריך עוד יותר להיזהר ולא לחרוג מהכללים הקיימים, כפי שעושים בהצעות חוקים אחרים.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הערה קצרה.
ניר אורבך: עוד רגע אחד, תודה.
שלמה קרעי: משפט.
ניר אורבך: משפט אבל באמת.
שלמה קרעי: משפט אחד.
שלמה קרעי: מיכל, למה שאמרת, יש, בגמרא תמיד אומרים: שפיל לסיפא דקרא.
שלמה קרעי: אתה מביא ראיה מתחילת הפסוק, תסכל מה כתוב בסוף הפסוק.
שלמה קרעי: אני מסיים את המשפט.
שלמה קרעי: המשפט אומר, של בגין, בסוף מה שהוא אומר: שלטון ממושך הוא שלטון מושחת.
שלמה קרעי: לפיכך חייב העם למען עצם חירות ועתידו לומר את דברו.
שלמה קרעי: העם אומר את דברו, ולא המחוקק קובע לעם מה לומר.
מיכל שיר סגמן: עם זאת, ראינו מה שלטון ממושך עושה.
מיכל שיר סגמן: ולכן נולד החוק הזה מתוך צורך.
שלמה קרעי: עם זאת, ראית מה בגין אומר.
שלמה קרעי: לא ראינו שום דבר חריג.
שלמה קרעי: עכשיו אני מתווכח איתה.
ניר אורבך: לא צריך להתווכח.
שלמה קרעי: אז אל תכניסו לפה את בגין.
אבי מעוז: אני מצטרף לכל הדוברים הקודמים בקשר לחוקה, הגדרת החוק הזה כחוק-יסוד.
אבי מעוז: זה באמת חוק-יסוד.
אבי מעוז: ומה שהפנה אותנו אליו חבר הכנסת ארבל, הבג"ץ והחיפזון שנעשה בכל החקיקה הזאת וההתייחסות אל החוק הזה והחיפזון הבלתי רגיל, אישור טלפוני בממשלה, ועכשיו מבקשים פטור מחובת הנחה, אם זה היה חוק-יסוד רגיל, אז הייתי פשוט מצטרף לכל קודמיי והייתי מסתפק בזה.
אבי מעוז: אני רוצה להגיד שהחוק הזה הוא לא חוק רגיל.
אבי מעוז: מה שמבוקש פה בעצם זה לא הגבלת כהונת ראש ממשלה.
אבי מעוז: מה שמבוקש פה בעצם זה הגבלת העם.
אבי מעוז: אנחנו הולכים להגביל את רצונו של העם או את יכולתו של העם להיות השליט הבלעדי במדינת ישראל.
אבי מעוז: בשיטה הדמוקרטית שלנו העם הוא הריבון.
אבי מעוז: והעם הוא הריבון, לכן נוצרה השיטה הפרלמנטרית שלנו והשיטה הדמוקרטית שבה אנחנו מנהלים את מדינת ישראל מראשית הקמתה.
אבי מעוז: ואני חושב שהחוצפה שיש לממשלה בהביאה את החוק הזה היא חוצפה כנגד העם.
אבי מעוז: אומרת הגמרא במסכת סוטה: בעקבתא דמשיחא - -
ניר אורבך: חוצפא יסגא.
אבי מעוז: - - חוצפא יסגא.
אבי מעוז: החוצפה תרבה.
אבי מעוז: אני חושב שחלק מהעניין שהחוצפא תסגא, החוצפה תרבה, היא חוצפת הממשלה הנוכחית שהולכת ברוב חוצפתה.
אבי מעוז: אחרי שהיא קמה אומנם באופן חוקי אבל לא באופן דמוקרטי, היא עכשיו הולכת לכפות על העם, ברוב המקרי שיש לה, משהו שהעם לא רוצה.
אבי מעוז: העם לא רוצה שיגבילו את כוחו.
אבי מעוז: והחוק הזה הוא לא חוק להגבלת כהונת ראש הממשלה.
אבי מעוז: הוא חוק להגבלת העם.
אבי מעוז: ולכן אני חושב שהרבה הרבה יותר צריכים להתייחס אליו בכובד ראש מאשר חוק-יסוד רגיל.
אבי מעוז: והתשובה שלך, היועצת המשפטית, ארבל, שנתת לחבר הכנסת ארבל, אני חושב שהיא לא עולה בקנה אחד עם כוונת המחוקק כפי שמופיעה בחוק הזה.
אבי מעוז: יש פה רצון להגביל את כוחו של העם להיות הריבון.
אבי מעוז: זה חוק שנוגד את כל עצם המשטר הדמוקרטי של מדינת ישראל.
אבי מעוז: ולכן אני חושב שבעניין הזה אסור לנו בתור מחוקקים שנדלג אפילו על השלב של ההנחה.
אבי מעוז: אסור לנו לדלג על שום שלב, מכיוון שאנחנו פה בעצם, וגם אתה, היושב-ראש – אתה בעצם נציגו של העם.
אבי מעוז: אנחנו צריכים להגן על העם מפני המעשה של הממשלה ולדון על זה בכובד ראש הראוי.
אבי מעוז: ואני חושב שכובד הראש הראוי הוא לא לדלג על שום שלב.
אבי מעוז: ולהפך, צריך להחמיר.
אבי מעוז: אם בחוק רגיל, אם בחוק-יסוד רגיל, צריך חובת הנחה, אז פה שחובת ההנחה תהיה פי כמה וכמה.
אבי מעוז: ולכן אני קורא לכם לא לאשר את הפטור הזה.
אבי מעוז: אני אומר גם לכם, כדי שהעם באמת יקבל את מה שאתם עושים, את מה שאתם מחוקקים ברוב הארעי שיש לכם היום, אם אתם רוצים שהעם יקבל את זה ושהמדינה תחזור לפסים הרגיל שהיא הייתה בהם, אני אומר לכם, אסור לדלג על שום שלב.
אבי מעוז: ואני קורא לכם, בגלל כובד המשקל של החוק הזה ובגלל שהוא יורד על לשורש הדמוקרטיה והמשטר הפרלמנטרי שקיים פה במדינה, אני קורא לכם לא לאשר את הפטור, ולהפך, לדקדק בכל השלבים כאילו עכשיו אנחנו כותבים את החוקה או שעכשיו אנחנו כותבים את ספר החוקים מהתחלה.
ניר אורבך: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת קרן ברק.
מיכל שיר סגמן: נועה, גם אני רוצה.
קרן ברק: גם מיכל הגיעה.
קרן ברק: מה, לא תיתן לה לדבר בגלל שהיא בקואליציה?
ניר אורבך: את רוצה?
ניר אורבך: אז חברת הכנסת שיר.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת ברק הייתה כאן לפניי.
ניר אורבך: בוודאי.
ניר אורבך: נו, לדבר.
קרן ברק: אני לא מדברת לכיסא ריק.
ניר אורבך: בבקשה, סליחה.
קרן ברק: קודם כול, אני מתחברת מאוד מאוד מאוד, אני מקווה – ארבל, תקשיבי, זה דיון חשוב.
קרן ברק: המינימום הוא שתקשיבי לנו אחרי כל ההמלצות שאני הייתי ברמה אישית מאוכזבת ממך.
קרן ברק: באמת אין גבול לאכזבה שלי על העצות המשפטיות שלך בכנסת הנוכחית.
קרן ברק: אז המינימום הוא שתקשיבי לנו.
קרן ברק: קצת.
קרן ברק: אולי אחרי זה כשזה יגיע לדיונים - - -
ארבל אסטרחן: פעם ראשונה שאני שומעת על האכזבה.
ארבל אסטרחן: אני אשמח לדבר איתך על זה.
ניר אורבך: ואני רק חייב שארבל היא מאוד מאוד קשובה.
ניר אורבך: קורה לפעמים שחורגים.
קרן ברק: לא רק קורה.
ניר אורבך: אני אומר שקורה לפעמים לחורגים לווטסאפ, אבל היא כל דיון, כל הדיון היא קשובה.
קרן ברק: אני חושבת שקורה כאן מגה אירוע.
ניר אורבך: סליחה.
קרן ברק: שקורה כאן מגה אירוע ברמה לא סבירה, לא קטנה, לא מצומצמת.
קרן ברק: עוד מעט את תביני למה אני מתכוונת באכזבה שלי בדברים שאני גם אגיד, ארבל.
קרן ברק: אבל המגה אירוע שקורה הוא שאנחנו נמצאים עכשיו בדיון בוועדה על פטור מחובת הנחה כשאין לנו שום זכות להצביע בדיון הזה.
קרן ברק: זאת אומרת, זה דיון שהוא תאורטי.
קרן ברק: הייעוץ המשפטי של הכנסת מנע מאיתנו את זכות ההצבעה.
ארבל אסטרחן: תקנון הכנסת מנע.
ארבל אסטרחן: לא הייעוץ המשפטי.
קרן ברק: תקנון הכנסת - - -
ארבל אסטרחן: זה ממש לא הצורה הנכונה להציג את זה כך.
קרן ברק: לא נכון.
קרן ברק: זה לא נכון.
קרן ברק: אני יודעת אילו תגובות שנותנים לעיתונאים, אלה שמקשיבים לכם.
קרן ברק: פרשן אחר לא היה בחיים, בחיים אבל, בחיים מונע מהאופוזיציה, לא משנה באיזו קונסטלציה, לא היה מונע.
קרן ברק: לא היה מעביר פה חוק ההסדרים, לא היה מעביר פה תקציב, לא היה מעביר את החוקים האלה פה אחד, ללא הצבעה של האופוזיציה ולא משנה מה.
מיכל שיר סגמן: אתם מוזמנים להצטרף לוועדות.
ארבל אסטרחן: אתם מכירים את התקנון.
ארבל אסטרחן: אתם מכירים את הסעיף.
צבי האוזר: זאת אומרת, שהיה נותן לאופוזיציה כלי אפקטיבי לשתק את עבודת הפרלמנט.
קרן ברק: לא היה דבר כזה.
צבי האוזר: הרי אתם מחליטים מצד אחד להחרים, מצד שני אתם לא רוצים שתהיה עבודת פרלמנט.
קרן ברק: זה לא נכון, צביקה.
צבי האוזר: זאת אומרת, היה מעניק למיעוט את היכולת לשתק את עבודת הפרלמנט.
קרן ברק: יש את האופציות, האפשרויות שיש לכנסת ישראל.
צבי האוזר: חבל שאת תוקפת פה אדם שעושה את מלאכתו נאמנה.
צבי האוזר: תתקפי את הפוליטיקאים, למה?
צבי האוזר: בואו נשאיר את עובדי הכנסת מחוץ לדיון הפוליטי.
קרן ברק: בעיניך, חבל.
קרן ברק: בעיניי, היא יודעת כמה הערכתי אותה עד היום שבו היא נתנה את חוות הדעת הזאת.
קרן ברק: עד אותו יום הבנתי שזהו, שהלכה לי המדינה, לא פחות מזה.
קרן ברק: לא פחות מזה.
קרן ברק: אם במדינת ישראל יועצת משפטית של הכנסת, כנסת ישראל, נותנת אפשרות שיעברו פה חוק ההסדרים, עשרות חוקים, ותקציב מדינה פה אחד, ללא התנגדות של קול אחד, זה הדבר הכי החמור שקרה פה.
קרן ברק: ועכשיו את ממשיכה את זה פה.
קרן ברק: את נותנת.
קרן ברק: הסיפור הזה שפה, על דבר כזה משאל העם היה צריך לעשות.
קרן ברק: על דבר כזה.
קרן ברק: זה לא, זה כמו שאמרו פה, זה שינוי שיטת הבחירה לגמרי, לחלוטין.
קרן ברק: ממשלה שאין לה, אין לה באמת, זאת אומרת, כמו שאנחנו רואים, זה הרי לא שיש פה רוב מוחלט לממשלה הזאת בציבור, לא בכנסת.
מיכל שיר סגמן: גם מערערת את היסודות הדמוקרטיים.
קרן ברק: ראש הממשלה הנוכחי הזה - - -
מיכל שיר סגמן: הכנסת הזו היא כנסת נבחרת והממשלה הזו היא ממשלה נבחרת.
מיכל שיר סגמן: ובכל פעם שאתם מנסים לערער את זה אתם פוגעים בדמוקרטיה של מדינת ישראל.
ניר אורבך: חברת הכנסת שיר.
קרן ברק: את פוגעת בדמוקרטיה.
קרן ברק: את הרסת את הדמוקרטיה ואת פוגעת בדמוקרטיה של מדינת ישראל.
צבי האוזר: להירגע, להירגע.
צבי האוזר: להיגרע.
צבי האוזר: בבית הזה צעקות לא יעזרו.
קרן ברק: אתם הרסתם את המדינה הזאת.
קרן ברק: אתם הרסתם את הדמוקרטיה.
ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק.
קרן ברק: אתם אפשרתם להעביר פה-אחד, ללא מתנגדים 50 חוקים.
קרן ברק: זה להרוס את הדמוקרטיה.
מיכל שיר סגמן: תגיעו לעבודה בוועדות.
מיכל שיר סגמן: תגיעו לעבודה.
ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, סליחה, סליחה.
קרן ברק: - - -לא זאת.
קרן ברק: כל אופציה - - -
ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, בואו נירגע, נוריד טונים.
ניר אורבך: עכשיו, חברת הכנסת קרן ברק, אני מציע בכנות - - -
קרן ברק: אני מציעה - - -
קרן ברק: אין לי.
ניר אורבך: אני נותן לך לדבר.
ניר אורבך: אני מציע, תתקפי את הממשלה, תתקפי את הכנסת.
ניר אורבך: בינתיים, מה שהתמקדת זה - - -
קרן ברק: אבל אני באמת כועסת עליה.
קרן ברק: אני באמת כועסת על ארבל, מה לעשות?
ניר אורבך: אבל רגע אחד.
ניר אורבך: עוד שנייה אחת.
ניר אורבך: אני אתן לך להגיד מה שאת רוצה, כמה זמן שאת רוצה.
ניר אורבך: אבל עוד רגע אחד.
ניר אורבך: אני רק מציע, גם מבחינתנו, ואני אומר גם לנו, בואו נוריד רגע את הטונים.
ניר אורבך: זה דבר ראשון.
צבי האוזר: אבל, אדוני, יש חוסר הגינות, שתוקפים אנשים כאן שבאופן עקרוני אין להם פה זכות הדיבור, אין זכות הגנה.
ניר אורבך: בשביל זה עצרתי רגע את הדיון.
צבי האוזר: יש פה חוסר הגינות.
קרן ברק: ארבל, אני יכולה להתנצל שזה - - -
ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק, מה שאני מציע - -
ניר אורבך: - - אפשר להתמקד בנו, אפשר להתמקד בממשלה.
ניר אורבך: אני מציע.
ניר אורבך: אמרת את מה שאמרת - -
קרן ברק: בסדר.
ניר אורבך: - - מבחינת הערות ליועצת המשפטית.
ניר אורבך: יש לי גם מה להגיד על זה.
ניר אורבך: אני מבקש אבל עכשיו שתתמקדי בנו.
קרן ברק: מאה אחוז.
קרן ברק: אז אני אומרת, מדובר פה על מגה אירוע שבו משנים את שיטת הבחירה של הריבון.
קרן ברק: עכשיו, מכיוון שלטענתי, לטענתי, ראש הממשלה הנוכחי נבחר כמו נשיא, ולא כמו ראש ממשלה, מכיוון שהציבור, כשהוא הלך לקלפי, היה לו פתק לכל אחד מהמועמדים שאמר: זה בראשות זה, זה בראשות זה; כל מפלגה בראשות איזה נציג הוא ראש הממשלה שלה.
קרן ברק: ואחרי שהוא הלך לקלפי הוא לא בחר בראש הממשלה הנוכחי להיות ראש הממשלה שלו, כי זה לא.
קרן ברק: ראש הממשלה הנוכחי לא בא רק כמפלגת לוויין.
קרן ברק: הוא ביקש להיות ראש הממשלה.
קרן ברק: והציבור אמר: איננו מעוניינים שאתה תהיה ראש הממשלה.
קרן ברק: הוא כן אמר: אנחנו מעוניינים, מבחינתי, שתי סיעות גדולות – בגלל זה גם הגשתי את התיקון לחוק היסוד – שהנשיא יטיל וגם ייבחר, זאת אומרת, לא רק יטיל אלא גם שהבחירה תהיה שראש הממשלה יהיה מאחת משתי הסיעות הגדולות.
קרן ברק: מדוע?
קרן ברק: כי זה מה שהציבור רצה.
קרן ברק: כי אני, להבדיל מחבריי שיושבים פה על השולחן, נמצאת במפלגה דמוקרטית.
קרן ברק: הדמוקרטיה, אף אחד פה לא יגיד לי שהדמוקרטיה היא לא נר לרגליי.
קרן ברק: הדבר הכי חשוב לי במדינת ישראל זה הדמוקרטיה, ואני נמצאת במפלגה בגלל זה שהיא מפלגה דמוקרטית.
קרן ברק: אלה הערכים הכי גבוהים אצלי.
קרן ברק: וכשמגיעים מועמדים ואומרים: אני רוצה את אמונך, הציבור; אני רוצה להיות ראש הממשלה – ואתה לא מקבל את אמון הציבור, וזאת אומרת, הציבור עצמו לא בחר בראש הממשלה הנוכחי.
קרן ברק: תקשיבי, או שאני מדברת או שזה.
קרן ברק: אחרי זה תוכלי לסתור את כל מה שאני אומרת.
קרן ברק: זוהי עמדתי האמיתית.
קרן ברק: ותמיד אני אומרת אותה.
קרן ברק: ולכן ביום השבעת הכנסת הגשתי את התיקון לחוק-יסוד: הממשלה הזה, לפני שידעתי מי יהיה ראש הממשלה, לפני שידעתי באיזה צד הוא יהיה בכלל.
קרן ברק: הרי הממשלה הוקמה הרבה אחרי זה.
קרן ברק: אני ביום השבעת הממשלה אמרתי, לא יכול להיות – הכנסת, סליחה – ביום השבעת הכנסת, כשאני נכנסתי, ובאותו יום הגשתי חוק, אמרתי שלא יכול להיות שראש הממשלה במדינה שלי, האהובה שלי, יהיה מישהו שהציבור לא מאחוריו, ראש הממשלה.
קרן ברק: ולכן הגשתי את תיקון לחוק-יסוד: הממשלה שאומר שראש הממשלה יהיה אחת משתי הסיעות הגדולות.
קרן ברק: לא אכפת לי איזו.
קרן ברק: אבל הסיעות הגדולות, גם אם הסיעה השנייה היא חצי מגודלו.
קרן ברק: אבל שיהיה ציבור מאחוריו ולא חברי כנסת מאחוריו.
קרן ברק: ובפועל מה שקרה פה הוא שראש הממשלה נחבר כמו נשיא.
קרן ברק: הרי איך אנחנו בוחרים את הנשיא?
קרן ברק: הכנסת בוחרת אותו.
קרן ברק: לא הציבור.
קרן ברק: הכנסת.
מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, זה לא קשור אבל לדיון.
קרן ברק: חברי הכנסת בוחרים את הנשיא וכך גם נבחר ראש הממשלה.
קרן ברק: חברי הכנסת בחרו בו.
קרן ברק: לא הציבור, כי לציבור הייתה את האפשרות להצביע לראש הממשלה הנוכחי, והוא בחר לא להצביע לו, לא רצה אותו בראש הממשלה.
קרן ברק: דרך אגב, הוא גם לא רצתה בראש המפלגה שצביקה ומיכל שיר מייצגים אותה פה.
קרן ברק: אותו, אותו– אתם מפריעים לי.
ניר אורבך: תשבו, תשבו.
ניר אורבך: חברי הכנסת, בואו תצטרפו.
קרן ברק: כל המפלגות האלה אמרו: לראשות הממשלה, תקווה חדשה לראשות הממשלה.
קרן ברק: כנ"ל ימינה לראשות הממשלה.
קרן ברק: הציבור אמר:
קרן ברק: איננו מעוניינים; אנחנו מעוניינים בחברי הכנסת נחמדים שיהיו שם, אבל אנחנו לא רוצים שראש המפלגה יהיה גם ראש הממשלה של אותן מפלגות.
קרן ברק: זה מה שהיה בבחירות.
ניר אורבך: תיקון קטן.
ניר אורבך: בפתק לא כתוב: לראשות הממשלה.
ניר אורבך: בפתק כתוב: בראשות.
קרן ברק: יכול להיות שלא כתוב.
ארבל אסטרחן: כל רשימה קובעת את הכינוי שלה.
ארבל אסטרחן: יש כאלה שכתוב: לראשות הממשלה.
ניר אורבך: בבקשה, נו.
ניר אורבך: אני - - -
קרן ברק: אז קודם כול, וגם שניהם לא אמרו.
קרן ברק: נגיד, כשכחלון רץ עם המפלגה שלו, הוא אמר, הוא הודיע: אני רוצה להיות שר האוצר.
קרן ברק: הוא אמר: תצביעו לי כדי שאני אהיה שר האוצר.
קרן ברק: אני קשה לי ככה, באמת.
קרן ברק: יש פה כל כך מעט אנשים, אני לא יכולה.
קרן ברק: כחלון כשהוא רץ בראש המפלגה שלו, הוא הודיע לציבור: תצביעו לי, תחזקו אותי, כדי שאני אהיה שר האוצר.
קרן ברק: נפתלי בנט וגדעון כשרצו אמרו: תחזקו אותי, כי אני רוצה להיות ראש הממשלה.
קרן ברק: לא שר האוצר, לא שר חינוך.
ניר אורבך: אז הציבור יודע מה הוא אמר.
קרן ברק: והציבור אמר:
קרן ברק: איננו מעוניינים שתהיה ראש הממשלה; אנחנו מעוניינים שתהיה חבר בסיעה, לא רוצים שתהיה ראש הממשלה.
קרן ברק: ולכן אחרי שקרה כזה אירוע - - -
מיכל שיר סגמן: - - - ממשלות אחדות לדורותיהן?
מיכל שיר סגמן: אני לא מבינה - - -
צבי האוזר: זאת אומרת, שלא חוק היסוד הוא שקובע את סדרי הממשל במדינת ישראל, אלא הפתק, מה כתוב בפתק, את אומרת.
קרן ברק: שוב אני אומרת, הציבור - - -
צבי האוזר: כשהיו בחירות ישירות במדינת ישראל הצביעו בחירות ישירות ושמו פתק.
קרן ברק: גדעון סער אמר: תחזקו אותי, אני רוצה להיות ראש ממשלה.
קרן ברק: נפתלי בנט אמר: אני רוצה להיות ראש ממשלה, הציבור אמר: לא מעוניינים בכם, לא בך ולא בך.
צבי האוזר: קרן, הכול טוב ויפה.
צבי האוזר: הציבור לא אמר לא לסער ולא לבנט.
צבי האוזר: הציבור בחר ליכוד, תקווה חדשה, ימינה.
צבי האוזר: בחר במפלגות ונתן את שיקול הדעת למפלגות להקים קואליציה ולהעמיד בראשה ראש ממשלה.
קרן ברק: הם ביקשו להיות ראשי ממשלה, צביקה.
קרן ברק: הם ביקשו.
צבי האוזר: זו השיטה הדמוקרטית במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: אין לך בחירה ישירה במדינת ישראל.
צבי האוזר: אמרת שהדמוקרטיה חשובה לך.
צבי האוזר: אל תעוותי את הכללים.
צבי האוזר: יש כאן כללי משחק.
צבי האוזר: אל תזלזלי בציבור שאיננו יודע את כללי המשחק.
קרן ברק: אתה.
קרן ברק: אתה מזלזל בציבור.
צבי האוזר: הציבור בחר מפלגות.
צבי האוזר: הוא לא בחר באף פרסונה לראשות ממשלה.
צבי האוזר: הציבור בחר פעמיים בהיסטוריה של מדינת ישראל לראשות ממשלה, פעם בנתניהו, פעם בברק.
צבי האוזר: ובזה השתנתה השיטה.
צבי האוזר: אל תמציאי שיטה.
קרן ברק: אתה מזלזל בציבור, כי הציבור לא רצה אותם לראשי הממשלה.
ניר אורבך: חבר הכנסת צביקה האוזר.
קרן ברק: הוא רצה אותם כחברים בקואליציה, לא כראשי הממשלה, לא את נפתלי בנט ולא את גדעון סער.
קרן ברק: הציבור אמר את דברו.
ניר אורבך: חברת הכנסת ברק.
קרן ברק: הוא לא היה מעוניין בהם כראשי ממשלה.
קרן ברק: זאת עובדה.
קרן ברק: תשאל את הציבור.
קרן ברק: ולכן כשאתה מגיע עם כזה החוק, של תיקון חוק-יסוד כל כך משמעותי, כל כך משמעותי, תשאל את העם מה הוא רוצה.
קרן ברק: המינימום.
קרן ברק: אפילו בסקר תשאל את העם.
קרן ברק: אתה יודע מה?
קרן ברק: אפילו תעשה סקרים ותשאל את העם במה הוא מעוניין.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש - - -
ניר אורבך: הכול בסדר.
ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה, תמשיכי.
קרן ברק: ולכן אני חוזרת ואומרת - -
ניר אורבך: שנייה, תנו לחברת הכנסת קרן ברק לסיים, בבקשה.
קרן ברק: - - שראש הממשלה הנוכחי לא קיבל את אמון הציבור, הוא קיבל את אמון הכנסת, לא את אמון הציבור, את אמון הכנסת לראשות הממשלה.
קרן ברק: את אמון הציבור הוא קיבל כגודלו שישה מנדטים, לא לראש הממשלה.
קרן ברק: ולכן בכזו סיטואציה כל כך משמעותית, אתה חייב ללכת לעם ולשאול אותו: האם אתה מעוניין בכזה שינוי?
קרן ברק: זה שינוי דרמטי.
קרן ברק: הרי, כמו שאמרנו, בארצות הברית - - -
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שאת תופתעי.
קרן ברק: יכול להיות.
ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, נו, בבקשה.
ניר אורבך: בלי הערות ביניים.
קרן ברק: את יודעת מה?
קרן ברק: מיכל, תשכנעי אותי.
ניר אורבך: בלי הערות ביניים, בבקשה.
קרן ברק: מיכל, את יודעת מה?
קרן ברק: אני אהיה איתך יותר גלויה.
קרן ברק: אני לא יודעת מה עדיף.
קרן ברק: אני באמת לא יודעת.
קרן ברק: אבל אני רוצה שהעם יחליט.
מיכל שיר סגמן: העם החליט.
קרן ברק: אני אפילו לא יודעת.
קרן ברק: אני רק אומרת.
קרן ברק: אני לא יודעת מה יותר טוב.
קרן ברק: אני לא אומרת פה משהו קיצוני.
מיכל שיר סגמן: יש ממשלה בישראל.
ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, אני מבקש.
ניר אורבך: אז בסדר, נו.
קרן ברק: אני כן יודעת שהעם הזה לא החליט, הלך לבחירות כשהוא ידע שזה - - -
מיכל שיר סגמן: הדבר היחיד שקרה הוא שחשבתם שתנצחו, וזה לא קרה.
מיכל שיר סגמן: זה הדבר היחיד שקרה.
ניר אורבך: מיכל, מיכל, נו, בשביל מה?
קרן ברק: מה לא קרה?
קרן ברק: אני לא שמעתי מה אמרת.
קרן ברק: תן לי להגיב.
קרן ברק: מה היא אמרה.
ניר אורבך: חברת הכנסת ברק, אני לא שמעתי גם.
ניר אורבך: ותגיעי לקראת סיום, בבקשה.
קרן ברק: מה שאני אומרת הוא שמכיוון שבמצב השלטוני הנוכחי, כשאתה משנה שיטה פרלמנטרית ומשנה את רצון הציבור - -
ניר אורבך: נו, חבר'ה.
קרן ברק: - - משלטון פרלמנטרי לשלטון נשיאותי, לצורך העניין, אתה חייב לחזור לעם ולשאול אותו אם הוא מעוניין.
קרן ברק: זוהי דעתי, בטח ובטח כשאין פה מסה קריטית של מה העם רוצה, כי עוד פעם, זו לא המפלגה הגדולה וגם לא השנייה בגודלה שעומדת בראשות הממשלה.
קרן ברק: ולכן הם לא מייצגים בעצם את רוב הציבור.
קרן ברק: ובשלב הזה, בכזה אירוע, אתה צריך בעיניי לחזור לעם אל העם.
קרן ברק: אבל אחרי כל מה שאמרתי, בטח לא לקבל פטור, זה לא מסוג החוקים שמקבלים עליהם פטור מחובת הנחה.
קרן ברק: זה לא בקורונה שאנחנו צריכים מחר.
קרן ברק: בקורונה היה פטור מחובת הנחה כי היינו חייבים לסגור מחר דברים כדי שהמחלה תתפשט.
קרן ברק: אלה חוקי היסוד היחידים שאתה מקבל עליהם פטור, שכדי לעצור מגפה עולמית, אפילו לא ישראלית, עולמית, אתה מבקש פטור מחובת הנחה.
קרן ברק: זה לא מסוג החוקים שאתה מבקש עליהם פטור מחובת הנחה.