GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר אורבך: אני מזכיר לך שמי שמשך את החתימה שלו אז, היחידי שעמד, כמו בסרטים מצוירים, רצתי, נעמדתי פה ככה חמישה ימים, אף אחד מכל האמיצים לא הגיע, אף אחד לא הגיע.
אורית סטרוק: אתה יודע למה אף אחד לא הגיע?
ניר אורבך: היא יודעת על מה אני מדבר.
ניר אורבך: הם לא היו מוכנים לתת שום התחייבות מול ה - - - על שום דבר.
אורית סטרוק: כי ראש המפלגה שלך טרפד את זה.
ניר אורבך: לא נכון, לא נכון, לא נכון.
אורית סטרוק: ראש המפלגה שלך טרפד את זה במו ידיו.
ניר אורבך: לא נכון, ראש המפלגה שלך סיפר סיפורים לכל העולם ואשתו, וזהו.
ניר אורבך: תודה רבה, אני חותם את החלק הזה של הישיבה הקודמת.
שלמה קרעי: אין פה את מגישי הרביזיה.
ניר אורבך: אנחנו נחכה דקה למגישי הרביזיה ואם לא אז הרביזיה פשוט –
אלינה ברדץ' יאלוב: מי מגישי הרביזיה?
ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ וחברת הכנסת מיכל וולדיגר.
קריאה: שניהם לא פה.
ניר אורבך: בסדר, אז עוד דקה.
ניר אורבך: בבקשה, חברת הכנסת וולדיגר, נכנסת בדיוק בשביל לנמק את הרביזיה שלך, בבקשה.
מיכל מרים וולדיגר: אז כמו שאמרתי קודם אני אגיד שוב עכשיו, הנושאים האלה הם נושאים חשובים, הם נושאים חדשים מאחר שכל מילה שזזה בתוך חוק הקאפ בעצם גורמת לאפקט הפרפר, לשינוי משמעותי בהתחשבנות בין קופות החולים לבין בתי החולים ולכן זה לא משהו שהוא המשך של משהו אחר, אלא לגמרי נושא שהוא עומד בפני עצמו.
מיכל מרים וולדיגר: יש השפעה רצינית מעבר לשינויים של מספרים.
מיכל מרים וולדיגר: בשתי הבקשות שלי לנושא חדש מדובר בלקחת נושא ולהוציא מתוך הנושא את הכלל, זאת אומרת קופות חולים קטנות שתמכו וגדלו ובית חולים שגדל וצמח ולא יכול לעשות כך ואחרת, אוקיי, אז נוציא אותו מן הכלל וניתן לו משהו אחר במקום הכלל שיהיה קבוע.
מיכל מרים וולדיגר: זה נאמר לנו היום ולכן בנקודה כזאת, שזה בעצם להוציא משהו מן הכלל צריך לשמוע את הדברים, צריך לדון בהם, האם זה באמת יוצא מן הכלל, מה ההשפעה של הוצאתם מן הכלל.
מיכל מרים וולדיגר: זה לגמרי מבחינתי נושא חדש ואני מבקשת לקבל את הרביזיה, תודה.
קריאה: אולי נעשה הצבעה אחת, אם היא מסכימה.
ניר אורבך: את מסכימה לעשות הצבעה אחת על הכול?
מיכל מרים וולדיגר: בסדר גמור, אין שום בעיה.
ניר אורבך: חבר הכנסת כץ לא הגיע.
מיכל מרים וולדיגר: אני בשמו.
ניר אורבך: נימקת בשמו, בסדר.
מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת בשמו כי הוא פשוט שם, הוא את ההשגות שלי שם ואני את הרביזיה שלו פה.
ניר אורבך: אז אנחנו נעשה בהצבעה אחת.
ניר אורבך: מי בעד כל הרביזיות?
ניר אורבך: אני אקריא אותן, סעיף 1, ההגדרה 'הפרש 2017', סעיף (2)(ב)(2), הנוסחה להפחתה מתקרת הצריכה ברוטו לשנת 2021, סעיף 3 הגדלת תוספת ריאלית, סעיף 5 רצפת צריכה נטו וברוטו, סעיף 6 סמכות השרים.
ניר אורבך: כל חמשת הסעיפים האלה, הרביזיות שנעשו עליהם, מי בעד הרביזיות?
ניר אורבך: הרביזיות נדחו.
ניר אורבך: היום יום שני, ה' בחשון תשפ"ב, 11 באוקטובר 2021.
ניר אורבך: בשמי ובשם הוועדה, אני משתתף בצערה של חברתנו, חברת הכנסת אורית סטרוק על פטירת אמה.
ניר אורבך: מן השמיים תנוחמו.
ניר אורבך: תודה שהגעת לפה היום.
אורית סטרוק: ברשותך, יש לי הצעה לסדר שאני רוצה להגיד לפני הכול.
ניר אורבך: ברשותך, אני מתחיל את הנושא הראשון.
ניר אורבך: כמו שאת יודעת, יש דיונים במקביל בוועדות, ויש יושבי-ראש ועדות שהגיעו לפה.
אורית סטרוק: גם לי יש דיון במקביל בוועדה, וזאת הסיבה שאני רוצה לומר את דבריי בפתח הדיון, והם לא יהיו ארוכים, ברשותך.
איתן גינזבורג: אבל יש לנו ועדת פנים - - -
אורית סטרוק: אני הולכת לוועדת פנים, בדיוק בגלל זה אני רוצה לדבר פה כמה שיותר - - -
וליד טאהא: יו"ר ועדת הפנים הוא כאן כדי שילך לדיון שאת תרצי לדבר בו.
וליד טאהא: אם אני לא אצא, גם הדיון שם לא יתחיל.
ניר אורבך: אני רוצה להתחיל את הדיון.
ניר אורבך: אנחנו נתחיל בסעיפים, ואז אני אתן לחברת הכנסת אורית סטרוק להציע הצעה לסדר.
ניר אורבך: הנושא הוא קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון - חובת רצף פעילות בגוף שנותן שירות לנתיחת גווייה), התשפ"א-2021, פ/2049/24, של חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס ומאזן גנאים, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.
ניר אורבך: המלצת הלשכה המשפטית היא להעביר את זה לוועדת הבריאות.
ניר אורבך: אני רוצה לומר מילה אחת לגבי הנושא הזה.
ניר אורבך: גם אצלנו, אצל היהודים, וגם אצל המוסלמים, כל הנושא של הלנת המת הוא משהו מאוד מאוד משמעותי, ולכן אנחנו מכבדים את החוק שלו ואת החשיבות שלו.
ניר אורבך: אנחנו מכבדים את האזרחים המוסלמים ואנחנו רוצים לבוא לקראתם.
ניר אורבך: ברגע שוועדת הכנסת תחליט על העברה לוועדה, אני קורא ליושבת-ראש ועדת הבריאות למצוא את האיזונים בין שמירת כבוד המת מצד אחד והחשיבות שלו, לבין הנושא של שמירת השבת שלנו, של היהודים.
ניר אורבך: אני מאמין שנוכל להגיע לאיזונים הנכונים.
ניר אורבך: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, מישהו רוצה להתייחס לדבר הזה?
וליד טאהא: אני רוצה להגיד שני משפטים.
וליד טאהא: א', תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
וליד טאהא: אני אמרתי בדברים שלי על הדוכן במליאה שאכן אין כוונתנו לפגוע בדת היהודית, לא חשבנו על כך.
וליד טאהא: אנחנו רק רוצים לממש את הזכות של האזרח הערבי, שבגלל אילוצים של סדר עבודה שנקבע למכון, דווקא הזכות שלנו בעניין הזה נפגעת.
וליד טאהא: אנחנו רוצים להגיע לנוסחה שמצד אחד מכבדת את המת ומביאה אותו לקבורה מהירה, מצד שני גם לא לפגוע בדת היהודית, זה כלל שאנחנו נדאג למצוא את הניסוחים בשבילו.
ניר אורבך: תודה רבה לך, חבר הכנסת טאהא.
ניר אורבך: חבר הכנסת מאיר פרוש.
ניר אורבך: אחריו – חברת הכנסת אורית סטרוק.
מאיר פרוש: אם בחרת להתחיל דווקא בסעיף האחרון הזה, צריך להתחיל עם הדבר הראשון שיש לנו.
מאיר פרוש: כדי להקים את המדינה פה, לפני תש"ח-1948, כאשר בן גוריון רצה לומר בפני האומות המאוחדות שהוא מקים בית לאומי לכל יהודי, הוא חיבר מסמך.
מאיר פרוש: למסמך הזה קוראים מסמך הסטטוס-קוו.
מאיר פרוש: אחד מארבעת הסעיפים במסמך הזה היה שיום המנוחה של מדינת ישראל הוא יום השבת.
מאיר פרוש: אני, חלילה, לא מדבר נגד הרגשות של הערבים המוסלמים, חלילה וחס.
מאיר פרוש: נמצא פה אחמד ועומד מעלינו כאן.
מאיר פרוש: אני לא תמים דעים איתו, לפעמים אני עושה מעשים שמפריעים לו, או עשיתי מעשים, כשהייתי במשרד השיכון, שהפריעו לו, אבל בהחלט לא כדי להתגרות.
מאיר פרוש: אף פעם אני לא עושה פעולות כדי להתגרות בפלסטינים, זו לא דרכי.
מאיר פרוש: אני חושב שכדי להתחשב ברגשות של המוסלמים, אנחנו פותחים את המכון לרפואה בשבת ובזה אומרים שמה שבן גוריון התגאה בו ואמר:
מאיר פרוש: אני מקים בית לאומי לכל יהודי, והמסגרת שלו תהיה ששומרים על המוסדות, שומרים על המתקנים של הממשלה ביום השבת, זה יום המנוחה; אז גם אם אני רוצה להתחשב בערבים המוסלמים, למה לעשות את זה כפגיעה בדת היהודית?
מאיר פרוש: כבר הציעו חברים - - -
אחמד טיבי: אגב, הייתה הצעה מעולה של גפני.
מאיר פרוש: רגע, רגע, למה אתה מפריע לי?
מאיר פרוש: הייתה הצעה לפני ההצבעה, וכולם היו אמורים ללכת בפה אחד על זה, שבבית החולים של נצרת יקימו סניף של אבו כביר.
אחמד טיבי: אין תקציב.
מאיר פרוש: ייתנו תקציב, מה שאתה רוצה תקבל.
מאיר פרוש: תעשו את זה שם, אבל למה בריש גלי צריכים לתת את החוק הזה כדי לאפשר לרמוס את הדת היהודית, את השבת?
מאיר פרוש: אדם שלא מבין בכל הדברים האלה, מה הוא רואה?
מאיר פרוש: שבמדינת ישראל ממשלת ישראל מחוקקת חוק כדי לפגוע בשבת.
מאיר פרוש: אני אומר, אני לא רוצה לפגוע בערבים, אני לא רוצה להישמע כך, אבל זה לא הוגן לעשות דבר כזה.
מאיר פרוש: אז אני מבקש להמתין עם זה, ואולי יחד עם המציעים נחכה, שזה לא יעבור כחוק.
מאיר פרוש: אני לא חושב שמותר שיהיה כזה דבר, שניתן יד לדבר כזה.
ניר אורבך: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.
אורית סטרוק: אני רוצה, ברשותך, בלי קשר להצעה לסדר, להצטרף לדברים של חבר הכנסת פרוש ולהוסיף עליהם.
אורית סטרוק: להוסיף עליהם.
אורית סטרוק: אנחנו נכנסים עכשיו בפרשיות השבוע לפרשיות של אברהם אבינו.
אורית סטרוק: אנחנו נקרא על סדום ועמורה.
אורית סטרוק: וישנה שאלה ידועה של חכמינו: מה הייתה הבעיה הגדולה בסדום?
אורית סטרוק: הרי היו עוד חברות ועוד מקרים שבהם לא נהגו הכנסת אורחים ולא נהגו לפי כללי המוסר והצדק.
אורית סטרוק: הבעיה הייתה שבסדום הם הפכו את ההתנהגות הלא מוסרית לחוק.
אורית סטרוק: יש הבדל אם אנשים פועלים בצורה לא מוסרית, אבל זה לא החוק של המדינה, לבין אם המדינה מחליטה שנושא מסוים שלא תואם את הערכים שלה הופך לחוק.
אורית סטרוק: כמו שאמר חבר הכנסת פרוש - - -
מאיר פרוש: אני אומר את זה בשם אומרו:
מאיר פרוש: הגאון הרב קוליץ, רבה של ירושלים, כשאני הייתי חבר בעיריית ירושלים והלכו לעשות את חוק ההסמכה, שבדרום ירושלים יהיו חילולי שבת, ובצפון ירושלים, איפה שהחרדים נמצאים לא יהיו חילולי שבת.
מאיר פרוש: אז הוא אמר: מה ההבדל בין סדום לאחרים?
מאיר פרוש: בסדום עשו את מעשי התועבה בחוק.
מאיר פרוש: לעשות חוק.
אורית סטרוק: זה בדיוק כל העניין, כי כפי שאמר חבר הכנסת פרוש, יש מספיק דרכים להסתדר וללכת לקראת אוכלוסייה כזאת או אחרת, ואנחנו מכירים את המציאות כולנו.
אורית סטרוק: אבל להכניס לספר החוקים של מדינת ישראל חוק שעניינו חילול שבת – זה סדום.
אורית סטרוק: זה צעד שלא עושים.
אורית סטרוק: זה בדיוק צעד שלא עושים.
אורית סטרוק: אני מבקשת ממך, חברי יושב-ראש הוועדה – אני יודעת שהשבת יקרה לך מאוד.
אורית סטרוק: אני מבקשת מאוד לשקול את הדבר הזה פעם נוספת.
אורית סטרוק: המון דברים אפשר לסדר שלא בחקיקה.
אורית סטרוק: רק לפני שבועות ספורים עמדה חברת הכנסת סילמן והסבירה למה את הצעת החוק של מיכל וולדיגר לא צריכים להעביר בחוק, צריכים - - -
עידית סילמן: לא, אני לא אמרתי דבר כזה אף פעם.
אורית סטרוק: אמרת, ואני במו אוזניי שמעתי.
אורית סטרוק: עמדתי לידך ושמעתי אותך מסבירה את זה.
עידית סילמן: לא אמרתי את זה.
עידית סילמן: אמרתי שיש הרבה דרכים, לא אמרתי את זה.
ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, קטונתי - - -
עידית סילמן: אמרתי שיש הרבה אופציות, כמו שכאן יש הרבה אופציות.
ניר אורבך: את ודאי תגידי מה שאת רוצה להגיד, אני הייתי מציע, כדי שנוכל לטפל בסוגיה הזאת - -
עידית סילמן: אל תגידי בשמי.
ניר אורבך: - - שנתמקד בסוגיה הזאת, כי אחרת אנחנו סתם מתפרסים.
אורית סטרוק: בסוגיה הזאת אני מדברת.
אורית סטרוק: אתה בעצם מקדם הליך חקיקה – מי כמוך יודע שישנם חוקים שאתה לא מקדם.
אורית סטרוק: לדוגמה: חוק הסדרת ההתיישבות הצעירה שוכב אצלך כבר כמה וכמה חודשים, לא קידמת אותו לשום ועדה.
אורית סטרוק: אז יש חוקים שאתה עוצר אותם פה ולא מקדם אותם.
אורית סטרוק: אני מציעה מאוד, אדוני היושב-ראש, מכיוון שהסמכות בידך, ובידך בלבד – בכלל, אין לי עסק עם אף אחד מהיושבים פה, אפילו לא עם חברת הכנסת סילמן, יושבת-ראש הקואליציה.
אורית סטרוק: יש לי עסק איתך, הסמכות היא בידך.
אורית סטרוק: בידך לעצור את הדבר הזה ולפנות לראשי הקואליציה ולנהל שיח ביניכם איך פותרים את הבעיה הזו לא באמצעות חקיקה, כי החקיקה תהיה כתם נוראי על מדינת ישראל.
ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.
ניר אורבך: אני תיכף אתן לחברת הכנסת סילמן להתייחס, זה אמור לעבור אליה.
ניר אורבך: א', אני מאוד מכבד את דבריכם.
ניר אורבך: ההשקפה שלכם ושלי היא זהה לחלוטין בדבר הזה לגבי הנושא של אופייה ומעמדה הציבורי והחוקי של השבת פה במדינת ישראל.
ניר אורבך: שקלתי לעכב את הדבר הזה, אבל בשיג ושיח שהיה לי עם חבר הכנסת טאהא ודברים שאני שקלתי, נחה דעתי במובן הזה שכשזה יגיע לוועדת הבריאות, אנחנו נדע למצוא את האיזונים שישמרו על מעמדה של השבת גם בנושא של העבודה במכון הפתולוגי, וגם תוך שמירת האיזון בנושא של הלנת המת וכבודו.
ניר אורבך: חברת הכנסת סילמן, את רוצה להוסיף משהו בעניין לפני שאנחנו עוברים להצבעה?
עידית סילמן: בוקר טוב, תודה רבה.
עידית סילמן: אני מבינה שקביעת הוועדה שאנחנו דנים בה עכשיו – החקיקה הזו אמורה להגיע לוועדה שלי, ועדת הבריאות.
עידית סילמן: אני רוצה לומר שיש הרבה דברים שנמצאים על סדר-יומה של הכנסת שמגיעים בצורה של חקיקה שאפשר להעביר אותם, כמו שנאמר פה, גם לא בחקיקות אלא בצווים ובתקנות.
עידית סילמן: אני חושבת שבכלל, ככל שאפשר להימנע בדברים מסוימים מחקיקה, ואפשר לקדם אותם – נכון שחקיקה מהווה מנוף, בטח בקריאות טרומיות והלאה, זה מנוף שהוא טוב כדי לקדם נושאים מסוימים ולהביא אותם אל סדר-היום, ויכול להיות שגם בנושא הזה או נושאים אחרים שנמצאים על סדר-יומה של הכנסת ונמצאים כרגע לפני קריאה ראשונה או אחרי קריאה טרומית, או בכלל, יכולים להמשיך להתנהל בצורה כזאת או אחרת של משא ומתן והגעה להסכמות.
עידית סילמן: הרי בסוף הבית הזה הוא בית של הסכמות.
עידית סילמן: יש שרים שמעוניינים להגיע להסכמות, וככל שזה ייעשה גם בעניין הזה, זה יכול להיות פתרון משמעותי.
עידית סילמן: כמובן שהדברים יגיעו לוועדה ואנחנו נבחן – אין לי בכלל ספק שכבודה ושמירתה של השבת היא ערך עליון והיא חשובה לנו פה במדינת ישראל , וגם לי באופן אישי.
עידית סילמן: ולכן כאשר אנחנו מגיעים לעולמות של אותם ערכים מתנגשים, אנחנו נשב ונדון בדברים כדי לשמור את האיזונים והבלמים הנחוצים ונצרכים, בטח אצלי בוועדת הבריאות.
עידית סילמן: ואנחנו נתייעץ עם הגורמים הרלוונטיים כדי לעשות את זה בדרך הכי טובה, בין אם זה צריך להיות בחקיקה, ובין אם לא ויגיעו להסכמות אחרות, ובין אם אנחנו נצטרך לעשות את זה בדרך כזאת או בדרך אחרת.
עידית סילמן: ואני שמחה שיש מקום שאפשר לשבת ולדון בו על הדברים בצורה רצינית ועמוקה, ולשמור על הערכים שלנו שבשמם ועבורם הגענו לכנסת.
עידית סילמן: בהחלט תודה על הדברים.
ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת סילמן.
ניר אורבך: לפני שנעבור - - -
אורית סטרוק: לא ממש הבנתי, לא אותך ולא אותך.
אורית סטרוק: אם אתם באמת לא חושבים שזה צריך להיות בחוק, אז - - -
איתן גינזבורג: אנחנו הבנו.
ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, גם אני לא כל כך הבנתי את המכתב ששלחתם אתמול.
עידית סילמן: יכול להיות שנצליח לשכנע.
ניר אורבך: יש דברים שאת מבינה אותי ויש דברים שאני מבין אותך, ויש דברים שפחות.
ניר אורבך: אנחנו נעבור עכשיו, ברשותכם, להצבעה.
ניר אורבך: מי בעד להעביר את הצעת החוק לוועדת הבריאות, שירים את ידו.
מאיר פרוש: אני בעד לא לקדם שום דבר בעניין הזה, קודם כל להידבר.
מאיר פרוש: אסור שהחוק הזה יתגלגל פה בכלל.
אורית סטרוק: עצם הקידום.
אורית סטרוק: עצם הקידום הוא הבעיה.
אחמד טיבי: אני הצבעתי בעד, אבל שר הבריאות אומר שהוא פתר את זה באופן מינהלתי וקיבל החלטה.
אחמד טיבי: ב', גפני העביר הצעה להעביר את זה לבית החולים בנצרת כדי שלא לפגוע בשבת.
אחמד טיבי: חשוב לנו, לציבור הערבי, שהדברים יתנהלו.
אחמד טיבי: אנחנו סובלים – בכל שבת אנחנו מוצפים בכל פעם שיש מוות, בקריאות.
אחמד טיבי: אז אפשר למצוא איזון בלי לפגוע במפלגות החרדיות ובאנשים שמאמינים בשבת, ולפתור את הבעיה של הציבור הערבי בנתיחות בשבת.
ניר אורבך: המפלגות החרדיות וחברי הכנסת הדתיים במפלגות האחרות.
אחמד טיבי: הח"כים הדתיים במפלגות אחרות זורמים.
מאיר פרוש: יש מסורתיים גם בליכוד.
אורית סטרוק: לא, בזהות מדינת ישראל, עם כל הכבוד, לא בחבר כנסת פלוני אלמוני, ממפלגה זו או ממפלגה אחרת.
אורית סטרוק: זו הזהות של מדינת ישראל.
ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, בכל הכבוד, אני לא צריך שיטיפו לי - -
אורית סטרוק: לא הטפתי, רק חידדתי.
ניר אורבך: - - ואני מציע גם להמשך היחסים הפרלמנטריים בינינו, אני לא צריך שיטיפו לי על זהותה היהודית של המדינה.
אורית סטרוק: אני לא הטפתי, אני דייקתי את המינוח משום שדיברו פה על חברי כנסת - -
ניר אורבך: פעם אחרי פעם – אתם התיישבתם באיזשהו כיסא.
ניר אורבך: אני התייחסתי אתמול למכתב שלך - - -
אורית סטרוק: - - או על מפלגה, ואני אומרת שהשבת היא לא עניין של מפלגה - -
ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק - -
אורית סטרוק: - - זו הזהות של מדינת ישראל כמדינה.
אורית סטרוק: כמדינת העם היהודי.
ניר אורבך: - - את לא צריכה לשכנע אותי בזה, אני אמרתי את הדברים האלה, וזה ברור לי, ואני חי את זה יום-יום - -
עידית סילמן: נראה לי שגם אחמד טיבי מבין את זה.
ניר אורבך: - - ואני יודע גם להגיע להידברות כדי שהדברים האלה יישמרו, ואני גם סומך על חברתי, חברת הכנסת עידית סילמן, שכשזה יגיע אליה לוועדה, שהיא תדע לשמור על האיזונים בדיוק לטובת הדברים האלה.
ניר אורבך: אנחנו חונכנו וגדלנו על הדברים האלה, וגם אם יש לאנשים עניין או אינטרס להגיד שדברים פה השתנו, אז התשובה היא לא, אנחנו נמצאים באותו מקום שהיינו בו כל החיים שלנו, ובעזרת השם, גם נישאר שם.
אורית סטרוק: אתה עונה על דברים שלא אמרתי.
ניר אורבך: אני אומר דברים ביחס להתייחסות שלך.
אורית סטרוק: זה בסדר שאתה עונה לי על דברים שאני לא אמרתי.
ניר אורבך: דברים שאמרת.
אורית סטרוק: אני רק אמרתי שהשבת איננה עניין של מפלגה כזו או אחרת, זה עניין של זהותה היהודית של מדינת ישראל.
ניר אורבך: אז אני מסכים איתך.
ניר אורבך: אני מסכים איתך.
ניר אורבך: ולכן יש גם את חוק שעות העבודה והמנוחה, ולכן יש גם איזונים בחקיקה נוספת שישמרו על כבודה של השבת, ואנחנו נדאג לזה.
ניר אורבך: אנחנו נמצאים בדיוק במקומות שאפשר לדאוג לזה.
ניר אורבך: חברת הכנסת סילמן, יש עוד משהו?
עידית סילמן: אני רוצה להוסיף משפט ולומר שהממשלה הזאת לראשונה לוקחת על עצמה לטפל בנושאים שקשורים לפשיעה ולאלימות, שהיא בלתי נשלטת, בחברה הערבית.
אחמד טיבי: יש ערבים שנהרגים באופן טבעי.
עידית סילמן: גם אצלנו, בכל חברה, זה לא רק שם.
עידית סילמן: אבל אני אומרת שאם אתם מרגישים שבסופי השבוע יש עומסים בתחום הזה, אני רק חושבת שהממשלה הזאת מביאה בשורה גם עם צוות השרים המיוחד שקם בהובלתו של סגן השר יואב סגלוביץ', והשרים הנוספים - -
אחמד טיבי: מה זה קשור למכון אבו כביר, הבשורה?
עידית סילמן: - - ואני מאוד מקווה שזה יסייע בטח בפתרון הנושאים האלה גם ויתרום להם, ויהיה לנו פחות במה להתעסק בנושאים האלה כי זה יהיה יותר נשלט ויטפלו בשורש הבעיה.
אחמד טיבי: עידית, אני מכבד אותך.
אחמד טיבי: לא היית צריכה לקשור בין הבשורה של המלחמה בפשיעה להעברת חוק על מכון אבו כביר לטפל בגופות.
עידית סילמן: אני לא אומרת, אני רק אומרת שאולי זה גם יקל.
עידית סילמן: אני מקווה.
מאזן גנאים: הייתי מצפה שתגידי שממשלות ישראל נרדמו בשמירה כל הזמן, אז - - -
עידית סילמן: בדיוק, תודה, חבר הכנסת מאזן גנאים, לזה התכוונתי.
מאזן גנאים: נכון, תגידי את זה.
עידית סילמן: אז אנחנו לא נירדם בשמירה ואנחנו נעשה את העבודה שלנו, ואני מקווה שלא נצטרך את זה גם.
אחמד טיבי: בינתיים מספר הנרצחים וההרוגים בממשלה הזאת יחסית יותר מאשר בעבר.
עידית סילמן: לא ראיתי את זה עדיין, חבר הכנסת אחמד טיבי.
עידית סילמן: אני אשמח שתגבה את זה בנתונים.
אחמד טיבי: עוד לא ראית?
אחמד טיבי: אנחנו קוברים את המתים שלנו כמעט כל יום, מה לא ראית?
עידית סילמן: אתה יודע, מה שלא טיפלו בו 12 שנה, כל מה שיגלגלו אלינו, אנחנו נטפל.
אחמד טיבי: בינתיים ההצעות של הממשלה הזאת הן מעצרים, שב"כ, צה"ל.
אחמד טיבי: עדיין לא הצעתם חיסולים, זה נכון.
עידית סילמן: חבר הכנסת אחמד טיבי, לראשונה בממשלה הזו נמצאים נציגים של החברה הערבית, שגם יטפלו בחברה הזאת וידאגו לה ממקום אמיתי וטהור שהם רוצים למגר את הפשיעה ואת האלימות הבלתי החוקית.
עידית סילמן: שמים כאן תוכנית ומתעסקים בנושאים אזרחיים שחשובים לחברה, ולכולנו יש אינטרס שהחברה הזאת תצעד בדרך הנכונה בדיוק כמו כל חברה אחרת שאנחנו דואגים לה פה במדינה.
אחמד טיבי: בינתיים אנחנו ממשיכים לדבר.
עידית סילמן: וזה מה שצריך להיות.
עידית סילמן: ולא בכל מה שלא טופל 12 שנה אנחנו נוכל לטפל בתוך חודש.
עידית סילמן: אני מקווה שהממשלה תחזיק ארבע שנים ותוכל לטפל בזה.
ניר אורבך: חבר הכנסת אחמד טיבי וחברת הכנסת סילמן, תודה רבה לכם.
ניר אורבך: אנחנו נמשיך, ברשותכם, בסדר-היום לפי הסדר הרגיל.
ניר אורבך: אנחנו עכשיו בסעיף א', דיווח שרים לוועדות לפי סעיף 123(ז)(2) לתקנון הכנסת.
אורית סטרוק: רגע, יש לי הצעה לסדר.
ניר אורבך: סליחה, בסדר.
ניר אורבך: סליחה, חברת הכנסת סטרוק.
אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות לסדר-היום את הפנייה שפנינו אליך אתמול, חברי להנהלת שדולת ארץ ישראל, חבר הכנסת קיש ואני.
אורית סטרוק: אנחנו שמנו לב שבתקופה האחרונה יש מתח גדול בין מפלגת רע"מ לבין ראשי הקואליציה סביב דרישות שגם ראשי הקואליציה – לפחות לפי מה שנאמר בתקשורת והם בעצמם כותבים בפייסבוק ובטוויטר – רואים בתור דרישות מאוד מאוד חמורות, קשות ובעייתיות של רע"מ; כמו למשל הסירוס המוחלט של חוק קמיניץ, כמו למשל הסדרה של המאחזים הבדואיים בנגב באופן שלא הולם את דרישות הסף שהציבו השרים שקד ואלקין, כמו למשל חיבור לחשמל של אלפי מבנים ערבים בלתי חוקיים שאין להם אפילו אופק הסדרתי, ועוד דרישות שכבר גלוי לעין כל שיש עליהן ויכוח.
אורית סטרוק: לי יש ניסיון פרלמנטרי לא קטן, ולא ראיתי מעודי דבר כזה, שקואליציה שחפצה להצליח מול מי שמנסה לכופף אותה נותנת בידי אותו חבר כנסת או אותה מפלגה שרוצה לכופף 12 נקודות לחץ שבאמצעותן הוא יכול לכופף את הקואליציה.
אורית סטרוק: וזה בדיוק מה שעשיתם, ובתשובתך כלפיי מעל דפי ערוץ 7 אתה כתבת שאנחנו לא היינו כאן בזמן ההצבעה על החלוקה לוועדות, אז אני מציעה להסתכל בפרוטוקול, אני הייתי כאן.
אורית סטרוק: וכתבת בואו לעבוד, אז לידיעתך, מאז שקמתי מהשבעה של אמי אני לא מפסיקה לעבוד ולא מפסיקה להיות נוכחת בוועדות, ואתה יכול לבדוק את זה, גם אני וגם חבריי האחרים.
אורית סטרוק: אנחנו עובדים.
אורית סטרוק: אנחנו עובדים קשה, ויש דברים שברוך השם, אנחנו גם משלבים ידיים כי כך צריך, אבל כאן יש נושא שהוא בנפשנו.
אורית סטרוק: אלה דברים שגם אתם, גם ראשי המפלגה שלך, גם ראשי מפלגת תקווה של חברת הכנסת מיכל שיר שיושבת כאן אתנו, גם אתם חושבים שאלו דברים שבהם אסור לוותר.
אורית סטרוק: אני ראיתי כבר הרבה מאוד פעמים שאפילו הקימו ועדות מיוחדות וועדות משולבות, ועשו כל מיני פטנטים כדי לא לתת נקודות לחץ בידי מי שרוצה להשיג הישגים שהקואליציה סבורה שלא טוב שהם יושגו.
אורית סטרוק: אז אם אכן אתם חושבים שהדברים האלה שבעינינו כאנשי שדולת ארץ ישראל מסכנים את עתיד הנגב, מסכנים את עתיד הגליל, אם אתם חושבים שאסור להיכנע בהם, אנחנו מבקשים ממך כיושב-ראש ועדת הכנסת – וזה לגמרי בסמכותך – להעלות מחדש את 12 חלקיו, פיצוליו, של חוק ההסדרים שנמסרו לידי חבר הכנסת ווליד טאהא כיושב-ראש ועדת הפנים, להעביר אותם לוועדות אחרות, אפילו להקים ועדות מיוחדות שידונו בהם, ובלבד שלא יהיו 12 נקודות לחץ שבאמצעותן הקואליציה, הממשלה, תיכנס לרע"מ ומדינת ישראל תפסיד את הנגב ואת הגליל.
אורית סטרוק: אני אומנם שלחתי לך במייל את המכתב הזה, אבל אני רוצה גם לתת אותו בידך ממש.
אורית סטרוק: זאת הבקשה שלנו.
ניר אורבך: קראתי את בן שמעון בקבוצה הפרלמנטרית, זה בסדר.
ניר אורבך: אני מדגיש, חברת הכנסת סטרוק, מאחר ואני באמת מכבד אותך - -
אורית סטרוק: גם אני מכבדת אותך.
ניר אורבך: - - ויש בינינו חילוקי דעות אולי בהתנהלות - - -
אורית סטרוק: לכן אני פונה אליך.
אורית סטרוק: אם לא הייתי מכבדת אותך, לא הייתי פונה אליך.
ניר אורבך: בבסיס יש בינינו הסכמות רבות, בוודאי אידיאולוגיות.
ניר אורבך: קודם כל, אני מחדד, ועדת הכנסת היא לא ועדת כספים.
ניר אורבך: בדרך כלל לא נהוג להעלות הצעות לסדר, אבל אפשרתי לך את זה כי, שוב, אני מכבד אותך.
מאיר פרוש: בזה אני לא מסכים איתך.
אורית סטרוק: אני בטוחה שזה נכון, אבל - - -
ארבל אסטרחן: כך היה בוועדת הכנסת, זה נכון.
מאיר פרוש: לא היו פה הצעות לסדר?
ניר אורבך: זה לא מקובל.
ארבל אסטרחן: בוועדת הכנסת זה לא מקובל.
מאיר פרוש: בתחילת הדרך פה בקדנציה הזו, היו רק הצעות לסדר.
ניר אורבך: זו הייתה הוועדה המסדרת, ואני לא יודע – אני השתתפתי בוועדה המסדרת, לא הייתי כל כך - - - מההתנהלות בוועדה.
מאיר פרוש: קודם כל, חבר כנסת שרוצה לדבר, לא ייתנו לו לדבר?
ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, אני השתתפתי בוועדה המסדרת, אני לא הייתי לוקח משם דוגמה להתנהלות, ברשותך.
ניר אורבך: אני מניח שגם אתה לא.
מאיר פרוש: אבל חבר כנסת שרוצה לומר משהו, אתה לא נותן לו?
ניר אורבך: זו הצעה לסדר.
מאיר פרוש: אני חבר בוועדת הכנסת לפני 15 שנה, היה הכול בסדר.
ניר אורבך: אני, חס וחלילה, לא סותם פיות, ואני חושב שפה בוועדה – אני לא חושב שמישהו יצא מפה ולא הוציא את כל – עניינית.
ניר אורבך: עניתי אתמול ואני עניתי לתקשורת כי דקה אחרי שזה הגיע אליי זה כבר היה בתקשורת.
אורית סטרוק: אבל בסוף אנחנו מדברים על משהו פרלמנטרי, ומן הראוי שהדברים יידונו כאן וייכנסו לפרוטוקול.
ניר אורבך: אני אגיד את אותם דברים.
ניר אורבך: אני מאמין לך ואני מכיר אותך שהדברים שאת אומרת, את באמת מאמינה בהם.
ניר אורבך: אני רואה את זה אחרת במובן שיש פה איזושהי יצירת תמונה שלא תמיד מתכתבת עם המציאות ולפיה גם גזירת הבקשות.
ניר אורבך: אני לא שמעתי את הדרישות הסחטניות של רע"מ לגבי הנושא של תקציב המדינה.
ניר אורבך: חוק קמיניץ עלה במשאים ומתנים הקואליציוניים.
ניר אורבך: בסופו של דבר ההחלטה שלי אם להיכנס לממשלה הייתה כשכל הנושא הזה ירד מהפרק והוא לא חזר לשולחן.
ניר אורבך: לגבי דברים אחרים, אני לא שמעתי.
ניר אורבך: אני אומר שוב, יש פה איזושהי התנהלות, היה פה דיון על הדברים האלה.
ניר אורבך: יש פה הסכמים, יש הבנות בתוך הקואליציה.
ניר אורבך: אני לא עושה עכשיו ערכת ערעור על הישיבות שכבר היו פה בוועדת הכנסת.
ניר אורבך: את פנית אליי שאני אקיים דיון חוזר.
ניר אורבך: חבר הכנסת אבי מעוז פנה לבג"ץ ואמר ההחלטה שקיבלו בנושא של הכנסת הכשרות לרפורמה בוועדת הכנסת לא הייתה נכונה, ביקש גם לכנס את הוועדה.
ניר אורבך: אין לזה סוף.
ניר אורבך: יש כללי התנהלות פה במשכן, במליאה.
ניר אורבך: אני אומר עכשיו, חברת הכנסת סטרוק, ואני אומר את זה באמת מעומק ליבי, בשלושה-ארבעה החודשים האחרונים – אני לא יודע מה היה לפני כי אני לא הייתי פה – כולנו גרמנו לכנסת לרדת לדיוטות תחתונות, גם בנושא של השיח, גם בנושא של ההתנהלות בוועדות.
ניר אורבך: יש דברים שהם יותר משפיעים ויש דברים שהם פחות משפיעים, אבל בסוף כל דבר משפיע.
ניר אורבך: היה פה דיון בוועדה – אני אומר את זה בצער עכשיו, בלי להפנות אצבע מאשימה.
ניר אורבך: רוב האופוזיציה לא הייתה בדיון הזה.
ניר אורבך: רוב האופוזיציה לא הייתה בהצבעות בגלל שהיא איבדה את הזכות שלה - - -
אורית סטרוק: אני הייתי בדיון?
אורית סטרוק: ניר, תקשיב רגע, אתה אומר שאתה לא מכיר.
ניר אורבך: רגע אחד, לא, לא, חברת הכנסת סטרוק, עזבי.
ניר אורבך: הטענות שהעלית, אני קראתי אותן, הגבתי אליהן, ועכשיו אני מגיב עוד פעם פה.
ניר אורבך: אני לא רוצה לפתוח בזה יותר דיון כי אני אומר לך, שורה תחתונה – לא יהיה דיון נוסף על הדברים האלה.
ניר אורבך: הדברים שאת אומרת, חלקם לא מתכתבים עם המציאות, חלקם, מה שכן, תאמיני לי שבמקומות שאנחנו נמצאים בהם, יש לנו את יכולת ההשפעה שלנו, ואת יודעת איך עובדת ממשלה, את היית בממשלה.
ניר אורבך: ואת יודעת איך עובדים חברי כנסת שהם בקואליציה, את היית בקואליציה.
אורית סטרוק: דווקא מתוך שהייתי אני אומרת את זה.
אורית סטרוק: דווקא מתוך שהייתי.
ניר אורבך: לא, לא, לא, רגע אחד.
אורית סטרוק: כשאני הייתי בקואליציה, ראיתי איך 'תחמנו'.
אורית סטרוק: אם ככה, שהם לא יגיעו לידיים הלא נכונות.
ניר אורבך: אבל חברת הכנסת סטרוק, יש סכנות.
ניר אורבך: יש סכנות באידיאולוגיה שהן מסכנות אותך, את האידיאולוגיה שאת מייצגת, ויש מורכבויות שיכולות לסכן, ויש דברים שאת יודעת שנעשים במישור החיובי, שמטבע הדברים, האופוזיציה לא תגיד.
ניר אורבך: אז אני אומר לך שבהתנהלות בתוך הקואליציה, במישור שאנחנו נמצאים בו ולא ברמת ההצהרות ולא ברמת האמירות, אני אגיד לך את זה פה, הימין לא מסכן שם, למרות הניסיונות לצייר את זה ככה.
ניר אורבך: ברשותך, אני רוצה לעבור לנושא הבא.
אורית סטרוק: רק עוד משפט אחד, ברשותך, ואני בכלל יוצאת כי אני רוצה ללכת לוועדת הפנים כדי שלא תגיד שאני לא עובדת, אני עובדת כל הזמן.
אורית סטרוק: אני רוצה לומר כך, אם אתה אומר שאתה לא מכיר שיש לרע"מ דרישות שראשי הקואליציה - -
ניר אורבך: אני לא אמרתי את זה.
אורית סטרוק: - - הדרישות שאני הזכרתי – הזכרתי שלוש דרישות: - -
אורית סטרוק: - - שנייה.
אורית סטרוק: סירוס חוק קמיניץ, חיבור לחשמל של אלפי מבנים ללא אופק הסדרתי והסדרת המאחזים הבדואיים, שעד היום ההחלטה לא הובאה לממשלה בגלל אי הסכמות.
אורית סטרוק: נניח שאתה לא מכיר את זה - - -
ניר אורבך: גם בגלל שנפל חוק האזרחות, ואת יודעת למה, ואני לא אכנס – לא אמרתי את זה, אבל אני רוצה לדייק.
ניר אורבך: אני לא אמרתי שאני לא מכיר.
ניר אורבך: לא אמרתי שאני לא מכיר, אני לא מכיר כוונה להתנות את התמיכה בתקציב – ויש הבדל גדול בזה.
ניר אורבך: יש גם הרבה - - -
אורית סטרוק: בסדר, אתה לא מכיר כוונה.