GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה לזימי: אני לא חושבת.
איתמר בן גביר: ולא יכול להיות מצב שבו יהיה צמצום של דיונים וצמצום של הסתייגויות, למה?
איתמר בן גביר: כי רוצים לגמור מהר מטעמי יחסי ציבור.
איתמר בן גביר: אמרו כבר לפניי, מה היה קורה?
איתמר בן גביר: מה היה קורה אם זה היה נסגר ביום ראשון או ביום שני או ביום שלישי?
איתמר בן גביר: מה היה?
איתמר בן גביר: העולם היה מתהפך?
איתמר בן גביר: חוץ מדבר אחד, אולי התמונה בעיתון.
איתמר בן גביר: אז את התמונה בעיתון קלקלנו, כי מה לעשות, עכשיו יום שישי, העיתונים כבר נסגרים בשעה כזאת, לא תהיה לכם שסיימתם את כל התקציב.
דוד ביטן: הם צילמו את זה מראש.
איתמר בן גביר: צילמו, כן, את 2021.
איתמר בן גביר: אבל, ניר, אני אומר לך, ואתה עכשיו יושב על כיסא ממלכתי, ועל כיסא שהוא כיסא שצריך לעבור וגם לעצור לפעמים את הקואליציה ולהגיד: עד כאן.
איתמר בן גביר: אני מבין את האינטרסים של הקואליציה, אבל צריך לאזן את זה עם החופש שלנו לומר את הדברים.
איתמר בן גביר: החופש שלנו לדבר.
איתמר בן גביר: תיקחו מאיתנו את החופש לדבר, ואז מה הפלא שהציבור מסתובב מתוסכל.
איתמר בן גביר: אני שואל אותך באמת, לא יהיה יותר נכון שייתנו קצת יותר זמן?
איתמר בן גביר: קצת יותר לתת לנו לדבר?
ניר אורבך: אני לא נכנס עכשיו לדיון, אני רק אענה לך, כי ממילא אחרי זה גם חבר כנסת קרעי מן הסתם יהיו לו דברים אחרים לומר.
ניר אורבך: בדיון עצמו עד עכשיו היו שלוש הצבעות, פה אנחנו נותנים עשר הצבעות על החוק הזה.
שלמה קרעי: תודה רבה באמת.
ניר אורבך: זה לא דיון חדש עכשיו.
שלמה קרעי: באמת תודה רבה.
אורית סטרוק: וואו, עשר הצבעות, ניר.
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, רשות הדיבור היא שלך עוד מעט.
ינון אזולאי: אבל אתה די בסדר אלינו בשעה כזאת.
ניר אורבך: מותר לך, חברת הכנסת סטרוק, לא לאהוב את מה שאני אומר, גם אני לא תמיד אוהב את מה שאת אומרת, זה בסדר.
אורית סטרוק: לא, זה לא קשור ללאהוב.
ניר אורבך: זה בסדר, תתפלאו, אני יושב פה על כיסא, ומותר לי לחשוב גם אחרת מהאופוזיציה.
איתמר בן גביר: נכון, אבל בסוף התפקיד שלך לאזן.
ניר אורבך: כבר עשיתי ספר על מה שאמרתם לי כולכם על התפקיד, ואני גם רוצה להגיד שליד סעיף 98 - - -
מיכאל מלכיאלי: מה, אתם מפלגה של כותבי ספרים.
ניר אורבך: ליד סעיף 98 - - -
מיכאל מלכיאלי: בוא הנה, סופרים ומשוררים.
ניר אורבך: אהבתי.
נעמה לזימי: מלכיאלי, מה אמרת?
מיכל מרים וולדיגר: אני פה שיהיה לך תרוץ מה הספר הקודם.
אביר קארה: כותבי ספרים.
אביר קארה: אני סיימתי עכשיו חוברת.
ניר אורבך: בינתיים, אומנם, חבר הכנסת קרעי לא מקבל את התקנון, וגם חלק מכם לא מקבלים את התוצאות של הבחירות, אבל עם המפלגה הזאת זה שיש ממשלה – חבר הכנסת מלכיאלי, אתה שומע?
מיכאל מלכיאלי: כן, כל מילה בקשב רב.
מכלוף מיקי זוהר: אבל שתדע לך, ניר, שהתקנון של הכנסת יותר עבה מהספר של נפתלי בנט.
ניר אורבך: עשית על זה כבר סיבוב עם הספר.
ניר אורבך: אגב, סיבוב לא רע.
מכלוף מיקי זוהר: עשיתי, עשיתי, 9,000 לייקים.
עופר כסיף: גם העלילה - - -
שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אדוני, ולך, ארבל היועצת המשפטית - - -
ניר אורבך: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד לפני שאתם תוקפים את היועצת המשפטית, עוד רגע אחד.
קריאות: - - - לא תוקפים, למה תוקפים?
ניר אורבך: אתם תוקפים.
שלמה קרעי: אל תצנזר אותי, אל תצנזר אותי, חשוב לי להגיד מה שאני רוצה.
ניר אורבך: - - - מה לעשות?
ניר אורבך: מה לעשות?
ינון אזולאי: אל תכניס אותנו למקום הזה.
ינון אזולאי: אנחנו יכולים לתקוף אחד את השני, אבל לא את היועצת המשפטית.
אופיר כץ: מה, אסור לשאול שאלות?
יבגני סובה: אתה לא מנהל את העניין.
איתמר בן גביר: חשוב לי להבהיר, כי אמרת משהו כאן, ניר.
איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד משהו בעקבות מה שאמרת, אם הדברים האלה - - -
ניר אורבך: לא, לא, לא.
איתמר בן גביר: זה חשוב לי.
איתמר בן גביר: אבל אני רוצה להבין, כי אמרת "תוקפים".
ניר אורבך: הבנתי אותך.
ניר אורבך: אני עכשיו ממשיך בעוד כמה משפטים, ותתאזר בסבלנות.
קריאה: לא, לא תוקפים.
ניר אורבך: התייעצנו גם עם הייעוץ המשפטי של הוועדה וגם עם הייעוץ המשפטי של הכנסת וזו חזית אחת.
שלמה קרעי: איפה היא באמת?
שלמה קרעי: איפה הייעוץ המשפטי של הכנסת?
שלמה קרעי: זאת שקיבלה את ההחלטה לא נמצאת כאן להגן עליה?
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אתה מתחיל את הדברים שלך, בבקשה.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, עצם האישור שהייעוץ המשפטי נותן לכם בכלל לקיים את הדיון המביש הזה זו תעודת עניות לייעוץ המשפטי.
ניר אורבך: סליחה שאני קוטע אותך, פשוט נזכרתי מה רציתי להגיד לגבי סעיף 98 לפני הבדיחה של חבר הכנסת מלכיאלי.
שלמה קרעי: נו, מה יהיה?
ניר אורבך: תאפשר לי, ברשותך.
שלמה קרעי: זה יעלה לך.
ינון אזולאי: איזה בדיחה?
ינון אזולאי: הוא דיבר ברצינות.
ניר אורבך: בחוץ ליד סעיף 98, חבר הכנסת יריב לוין, גם למדתי פה שכל הדברים פה הם "בושה" ו"מעולם לא נעשה", "וממש זה לא ככה".
שלמה קרעי: באמת, לא נשארו קווים אדומים שלא חציתם.
מיכל מרים וולדיגר: גם מהצד שלכם זה כך.
מיכאל מלכיאלי: יש עוד דבר שלמדתם, כשאתם נתקעים אתם אומרים "איפה הייתם 12 שנה?"
מיכל מרים וולדיגר: או ביבי.
מיכל מרים וולדיגר: הוא שכח את המילה "ביבי".
ינון אזולאי: ניר, להגיד לך משהו, זאת באמת בושה מה שאמרת, ומעולם היושב-ראש לא אמר דבר כזה.
ניר אורבך: אם מישהו אחר היה אומר את זה הייתי נעלב, אבל בגלל שזה ינון אז זה בסדר.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, עצם האישור שניתן לכם לקיים את הדיון הזה, שהייעוץ המשפטי נתן לכם, זו תעודת עניות לייעוץ המשפטי של הכנסת.
שלמה קרעי: איפה שגית?
שלמה קרעי: איפה היועצת המשפטית של הכנסת שהיא זאת שאישרה את הדיון ואת ההחלטה לקיים פה סעיף 98 דורסני כל כך?
שלמה קרעי: למה היא לא נמצאת כאן להגן על ההחלטה?
שלמה קרעי: למה היא שלחה את ארבל להגן על ההחלטה הזו?
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אם בעבר היו אומרים: הייעוץ המשפטי הוא האיזונים והבלמים של הדמוקרטיה, יש להם עמוד שדרה, והם יודעים להגן על האמת ועל הצדק, היום אנחנו מבינים שזה הכול מפוזיציה, שתלוי מי נמצא בקואליציה ומי באופוזיציה.
שלמה קרעי: כשאנחנו היינו בקואליציה הם הגנו עליכם באופוזיציה שלא נוכל לעשות שום דבר, חסמו אותנו בגופם.
דוד ביטן: לא עליהם, הם היו גם בקואליציה.
ניר אורבך: מה פתאום, הם לא היו.
דוד ביטן: מי, ימינה?
דוד ביטן: היו.
שלמה קרעי: לא, הם לא בקואליציה, הם כבר עברו לצד השני.
ניר אורבך: מעולם, מעולם לא היה.
דוד ביטן: אתה לא היית, אבל הם היו.
אורית סטרוק: הוא סופר אותם בשמאל.
שלמה קרעי: אני כבר סופר אותם בשמאל.
ינון אזולאי: הייתה תקופה שהבוס שלך סחט ביטחון, ופעם אחת סחט חינוך ומשפטים, ואז הייתם.
שלמה קרעי: היום אנחנו מבינים שהייעוץ המשפטי משרת רק את היפים והאמיצים.
שלמה קרעי: כשהיפים והאמיצים היו באופוזיציה חסמו אותנו בגופם.
דוד ביטן: אני גם יפה וגם אמיץ, מה אתה רוצה.
אורית סטרוק: מי גם יפה וגם אמיץ?
אורית סטרוק: לא שמעתי.
מיכל מרים וולדיגר: לא שמעתי.
ינון אזולאי: שמע, אתה לא אוהב לפרגן לעצמך, זה משהו.
דוד ביטן: בכלל לא.
דוד ביטן: הייתי יפה כשהייתי צעיר, לא עכשיו.
ינון אזולאי: עכשיו אתה רק אמיץ?
דוד ביטן: חבל שלא נכנסתי לכנסת אז.
שלמה קרעי: וכשאנחנו באופוזיציה, אדוני, אז הם מפנים לכם את הדרך לרמוס אותנו עוד יותר, ולכבוש אותנו תחת הגלגלים הדורסניים שלכם.
שלמה קרעי: וזה לא התחיל עכשיו, זה כבר תהליך שקורה כאן בכנסת, זה קרה רק לפני שבוע בוועדה של יוליה מלינובסקי וכשהגשתי 2,200 הסתייגויות בשם הליכוד בשם האופוזיציה.
שלמה קרעי: יוליה ראתה אותי במסדרון ורצה לוועדה, אמרה: אין פה ליכוד, אין הסתייגויות, בתוך חצי דקה, והיועץ המשפטי של הוועדה גיבה אותה בהחלטה הזאת שהיא הסירה את כל ההסתייגויות.
שלמה קרעי: דיברתי עם הייעוץ המשפטי של הכנסת, הם הורו לה להחזיר את ההסתייגויות בחזרה, ואז הלכה יוליה ליושב-ראש הכנסת הממלכתי מאוד, והוא אמר לה: אני מאשר לך למחוק לו את ההסתייגויות.
שלמה קרעי: וכשהוא אמר את הדבר הזה הייעוץ המשפטי יישר קו איתו ואישר.
שלמה קרעי: ובאמת ההסתייגויות האלה לא הופיעו בספר ההסתייגויות, בספר התקציב שהצבענו עליו ביומיים האחרונים.
שלמה קרעי: אז זה לא התחיל עכשיו.
שלמה קרעי: ואני רוצה לדבר עכשיו לגופו של עניין.
שלמה קרעי: יש כאן, והסביר חברי חבר הכנסת לוין, בדיוק את הדברים שכולנו מבינים, וארבל הנהנה בראש.
שלמה קרעי: יש כאן שתי סיבות להפעיל סעיף 98: סיבה אחת, בגלל לוח הזמנים הדוחק, הסיבה הזאת כבר לא קיימת; וסיבה שנייה, זה בגלל ריבוי ההסתייגויות, ובעצם חוסר פרופורציה של שעות או שבועות או חודשים שנותנים על אלפי או עשרות אלפי הסתייגויות.
שלמה קרעי: כאן, אדוני היושב-ראש, אני אישית וידאתי שלא יהיה חבר כנסת שיגיש יותר מהסתייגות אחת.
שלמה קרעי: אמרתי להם: תמצאו מה התוכנית שאתם רוצים לתקן בסעיף הזה, סעיף שבאמת מפלה, שהוא באמת לא נותן פתרונות להרבה אוכלוסיות חלשות, ותגידו מה התוכנית שאתם רוצים בעיר שלכם, ביישוב שלכם, תנו הסתייגות אחת.
שלמה קרעי: וזה מה שקיבלתם.
שלמה קרעי: כל חברי הכנסת הסירו את כל ההסתייגויות שלהם מהמערכת, הגישו כל אחד הסתייגות אחת בלבד.
שלמה קרעי: 60 הסתייגויות בסך הכול.
שלמה קרעי: ועל זה, 60 הסתייגות, כמה זמן זה?
שלמה קרעי: נניח ואנחנו נתעלל בכם, ונשתמש בכלים הפרלמנטריים שיש בידינו, עוד מה שהשארתם לנו, ונעשה הצבעות שמיות על הכול, וננאם חמש דקות כל חבר כנסת, כמה שעות זה ייקח בסך הכול?
שלמה קרעי: 15 שעות?
שלמה קרעי: על 15 שעות של נאום, שאתם גם לא רוצים לתת לדבר, ואני תכף אדבר גם על זה, וגם הסתייגויות שמיות.
שלמה קרעי: כמה זמן לוקחת הסתייגות שמית?
שלמה קרעי: עשר דקות, 11 דקות?
שלמה קרעי: אז ייקח לכם עשר שעות.
שלמה קרעי: בשביל עשר שעות אתם מפעילים סעיף 98?
בועז טופורובסקי: 30 שעות.
שלמה קרעי: עשר שעות.
בועז טופורובסקי: מה שתיארת זה 30 שעות.
דוד ביטן: אבל זה ללא קשר אחד לשני.
דוד ביטן: החזרתם את זה לדיון.
שלמה קרעי: 60 הסתייגויות כפול - - -
בועז טופורובסקי: 20 דקות.
שלמה קרעי: עשר דקות.
בועז טופורובסקי: 20 דקות, זה 1,200 דקות.
שלמה קרעי: איך הגעת ל-20?
אופיר כץ: עשר דקות זה שמית.
שלמה קרעי: אולי עשר דקות הצבעה שמית.
אביר קארה: ארבעה חודשים הוא לא הפסיק לדבר, מה תכננת להגיד, קרעי?
שלמה קרעי: אתה לא יודע חשבון, בועז.
ינון אזולאי: למה, בועז, אתה רוצה להיכנס למשא ומתן של 15 שעות?
ינון אזולאי: בוא תיכנס למשא ומתן של 15 שעות.
ינון אזולאי: אז על תעשה לנו את זה.
שלמה קרעי: 60 הסתייגויות כפול עשר דקות זה 600 דקות.
דוד ביטן: אתם החזרתם לוועדת שרים, לא אנחנו.
שלמה קרעי: זה הכול, עשר שעות.
שלמה קרעי: ונגיד שתיתנו לנו לדבר עוד חמש דקות כפול 60, עוד 300.
שלמה קרעי: עוד חמש שעות.
שלמה קרעי: 15 שעות.
שלמה קרעי: על מה מדובר כאן?
שלמה קרעי: מה קורה איתכם?
שלמה קרעי: ארבל, אמרתי את זה גם לשגית, לא ייתכן שבפרלמנט כאן חברי כנסת עושים עבודה פרלמנטרית, מגישים את הסתייגויות - - -
דוד ביטן: פורר, מה אתה עושה פה?
דוד ביטן: אין פה פיקוח, לא צריך פיקוח.
עודד פורר: רציתי לראות אם אתה פה, דוד.
עודד פורר: ברגע שראיתי שאתה פה - - -
שלמה קרעי: עודד, אתה מפריע לי.
מיכאל מלכיאלי: עודד, הכול מתנהל בסדר?
ניר אורבך: אבל מה אתם רוצים מהשר?
ניר אורבך: יש פה מלא פנים חדשות.
מיכאל מלכיאלי: לא, שר האוצר מפקח על עבודת הכנסת.
מיכאל מלכיאלי: אם לא הוא, אלי אבידר מגיע.
מיכאל מלכיאלי: אלי אבידר מסיים משהו ומגיע.
דוד ביטן: אין פה הצבעה, אין פה כלום, מה אתה רוצה.
ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תמשיך בבקשה.
מיכל מרים וולדיגר: מסכן, אין לו מה לעשות - - -
שלמה קרעי: ארבל, לא מדובר בהסתייגויות מספריות, מדובר בהוספת תוכנית חדשה.
שלמה קרעי: כל חבר כנסת ביקש להפנות תקציב לעיר שלו, לתשתיות חינוך, למתקנים ייחודיים בבתי ספר, כל תוכנית מדברת על תוכנית חדשה, זה לא שינוי מספר.
שלמה קרעי: ואחרי העבודה הזאת שעושים לא לתת אפשרות להסביר למה.
שלמה קרעי: במליאה אפילו לא מקריאים את ההסתייגות.
שלמה קרעי: לא מקריאים, לא רק לא מנמקים.
שלמה קרעי: כאן לא מנמקים בוועדה, במליאה אתם לא נותנים לנמק חמש דקות הסתייגות, ואפילו לא מקריאים אותה.
שלמה קרעי: אתם עושים צחוק מהציבור.
שלמה קרעי: אנשים רואים ערוץ 99, העיקר זה משודר, על מה מדובר?
שלמה קרעי: באמת עברתם כל גבול.
שלמה קרעי: אני אומר לכם, אני יודע שזה לא יעזור, אנחנו מדברים פה וזה כמו לדבר ללמפה, לא יעזור שום דבר, אתם תעשו, ותדרסו, כמו שעשיתם לאורך כל הדרך.
שלמה קרעי: אנחנו כאן כדי לזעוק את העניין הזה וכדי לומר לכם: הפנקס פתוח והיד כותבת.
ניר אורבך: רושמת.
אחמד טיבי: רושמת.
שלמה קרעי: כותבת.
ניר אורבך: תודה רבה לך, חבר הכנסת קרעי.
מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה היד שלו עושה?
ניר אורבך: אגב, אתה רגיל לדבר ללמפה, היית, כמה?
ניר אורבך: ארבע שעות במליאה לבד, זה לא חדש.
אורית סטרוק: נזכרתי.
אורית סטרוק: יכול להיות שיש סיבה רביעית, אדוני היושב-ראש, אולי נגמרו הצ'ופרים של עידית חברת הכנסת, והם רוצים לעשות שימוש ב-98.
ניר אורבך: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה; ואחר כך – חבר הכנסת מיקי זוהר.
אוסאמה סעדי: כן, אדוני היושב-ראש, בוקר טוב, אנחנו כבר מתחילים את יום שישי, וזה יום חופשה שבועית שלנו.
אוסאמה סעדי: אני לא זוכר מאז שאני בכנסת שעבדנו ביום שישי.
אחמד טיבי: גם אני לא, ואני קצת יותר ותיק.
דוד ביטן: גם אנחנו לא זוכרים.
מיכאל מלכיאלי: תסבירו לחבר הכנסת - - - שזה קיצוני.
אוסאמה סעדי: אני לא ותיק כמו חברי אחמד טיבי - - -
יריב לוין: לא העלינו על דעתנו מעולם לעשות דבר כזה.
שלמה קרעי: אוסאמה, שנייה, רק נקודה אחת.
ניר אורבך: לא, חבר הכנסת קרעי.
שלמה קרעי: פרק ג' משנת טז במסכת אבות: "הוא היה אומר, הכול נתון בעירבון.
שלמה קרעי: החנות פתוחה, והחנווני מקיף, והפנקס פתוח, והיד כותבת; וכל הרוצה ללוות בא ולווה.
שלמה קרעי: " תודה.
בועז טופורובסקי: חאלס, כבר דיברת.
אביר קארה: כל הכבוד.
ניר אורבך: יפה.
מיכאל מלכיאלי: חזק וברוך.
אביר קארה: כל הכבוד, חזק וברוך.
אוסאמה סעדי: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש, באמת אין מקרה כזה, אין תקדים של עבודת הכנסת ביום שישי.
אוסאמה סעדי: ואנחנו מוחים בתוקף על העניין הזה שאנחנו נכנסים ליום שישי, ואנחנו צריכים לעבוד ביום שישי כתקדים.
אוסאמה סעדי: אין לנו בעיה, אנחנו כבר עובדים 24 שעות, 48 שעות, בלילות לא ישנו, אנחנו לא מתלוננים, באנו לעבוד.
אוסאמה סעדי: אבל יום שישי?
אוסאמה סעדי: כמו שבשבת אצלכם – הרי אף אחד לא אומר שבשבת תעבדו.
אחמד טיבי: מדלגים על שבת לראשון אוטומטית.
אוסאמה סעדי: אוטומטית.
אוסאמה סעדי: למה לא מדלגים על יום שישי?
מיכל מרים וולדיגר: נכון, צודק.
אחמד טיבי: ואתם ממשלה יהודית ערבית.
דוד ביטן: זה היה טוב.
מיכאל מלכיאלי: איך מנסור נותן להם?
אוסאמה סעדי: רציתי לשאול את חברי מנסור עבאס ביום שישי.
אוסאמה סעדי: זאת הנקודה הראשונה.
אוסאמה סעדי: נקודה שנייה, כל העניין הזה של - - -
יריב לוין: אוסאמה, ברשותך, אני חושב שכדאי שהייעוץ המשפטי יתייחס גם לעניין הזה.
אוסאמה סעדי: לא צריך, שמועצת השורא תתייחס.
יריב לוין: האם היו תקדימים לדבר הזה, ואיזה משמעות יש לעניין הזה, שאתה בעצם אומר לחברי הכנסת שתפילות יום השישי שלהם מתקיימות בשעה שאנחנו כנראה עוד נהיה במליאה?
יריב לוין: איך זה יכול להיות?
יריב לוין: לאיזה שפל אנחנו מגיעים?
אורית סטרוק: יריב, יכול להיות שיש היתר ממועצת השורא.
אורית סטרוק: אם יש היתר מועצת השורא אז הכול בסדר.
אחמד טיבי: חבר'ה, בואו נשמע את אוסאמה.
ניר אורבך: קדימה, חברים.
אוסאמה סעדי: נקודה שנייה, ואל תעזרו לי.
אוסאמה סעדי: ארבל, מהרגע שהסעיף הזה נפל, ועכשיו חזר לוועדת הכספים, ואתם ביקשתם להחזיר את זה לוועדת הכספים, היה דיון.
אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם שככה צריך להתנהל דיון על כל סעיף, כי ראינו ומצאנו דברים שברגע שאתה נכנס לסעיף מסוים, ואתה מתעמק בנושא הזה, יש הרבה אספקטים והרבה נושאים בעניין הזה של הסעיף הזה.
אוסאמה סעדי: העובדה, העניין הזה של בינוי הכיתות למשל בחברה הערבית, וזה שיש לנו מחסור של יותר מ-5,000-4,000 כיתות, ואנחנו מדברים על זה שנים, ושמענו בוועדת הכספים נציג של משרד האוצר שאומר שמאז - - -
דוד ביטן: אז למה מנסור עבאס לא מביא לך 100 מיליון מה-53 מיליארד?
אוסאמה סעדי: תכף, אני אתייחס לזה, ביטן.
אוסאמה סעדי: מאז 2018 אומרים שיש מחסור של 18,000 כיתות בכל המדינה, מתוכם יש לנו בערך 30% מחסור.
אוסאמה סעדי: היום ב-2021 עדיין יש מחסור של 18,000 כיתות.
אוסאמה סעדי: זאת אומרת שלא מדביקים את הפער, כי כל הזמן עם הגידול הטבעי צריך עוד כיתות ועוד כיתות.
אוסאמה סעדי: שאלנו על התקציב הזה של החברה הערבית, 10 מיליארד שקל לחינוך.
דוד ביטן: לא יכול להביא לך 100 מיליון?
אוסאמה סעדי: מתוכם 25%.
אוסאמה סעדי: כתוב: ב-25% ועוד תוספת תקציבית של משרד האוצר של 1,000 כיתות בתוכנית החומש.
אוסאמה סעדי: שאלתי אותו שאלה פשוטה: איפה זה מעוגן בתקציב?
אוסאמה סעדי: הוא ענה באופן הגלוי ביותר - -
דוד ביטן: זה לא מעוגן.
אוסאמה סעדי: - - זה לא מעוגן.
אוסאמה סעדי: זה לא מעוגן.
דוד ביטן: אז מה עושים עם הכסף?
ינון אזולאי: כלאם פאדי.
מיכאל מלכיאלי: מה אתה מתכוון לומר?
מיכאל מלכיאלי: שעבדו עליהם?
מיכאל מלכיאלי: אז שיקרו עליהם?
מיכאל מלכיאלי: הם לא תמימים.
דוד ביטן: מה הוא עושה עם הכסף, מנסור עבאס?
ניר אורבך: לא, זה אומר שהתחלתם להאמין לשקרים של עצמכם, ומתברר שזה לא ככה.
אוסאמה סעדי: אין תקציב.
אוסאמה סעדי: זה כללי.
מיכאל מלכיאלי: קודם כול, בנט לא משקר, זה אחד.
ניר אורבך: כל מיני מספרים שנזרקים באוויר, מתברר שהם קיימים.
ניר אורבך: זה מה שמתברר.
מיכאל מלכיאלי: שתיים, הם לא תמימים.
דוד ביטן: לא, ברצינות, מה הוא עושה עם הכסף?
מיכאל מלכיאלי: אני לא מבין את אוסאמה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מדבר עכשיו על הרשימה המשותפת, ראיתם גם שבמהלך ההצבעות שהיו הגשנו אומנם אלפי הסתייגויות, אבל באנו ובחרנו לא יותר מ-15 הסתייגות שהצבענו עליהן.
אוסאמה סעדי: נכון, קרעי?
אחמד טיבי: מהותיות.
אוסאמה סעדי: נתנו להם 15 הסתייגויות מהותיות של הרשימה המשותפת, על זה אנחנו רוצים להצביע.
אוסאמה סעדי: ובהרבה הצבעות הצבענו עם הממשלה, לא עם הליכוד.
דוד ביטן: זאת הבעיה.
אוסאמה סעדי: זה שאומרים שאנחנו כל הזמן מתאמים עם הליכוד ומתאמים עם הציונות הדתית, לא.
אוסאמה סעדי: אנחנו מצביעים עניינית.
דוד ביטן: אם היית מצביע עם הליכוד לא היו נותנים לך את הכסף הזה.
אוסאמה סעדי: וכאשר באו דברים ועניינים והסתייגויות שאנחנו נגדן הצבענו איתכם.
אוסאמה סעדי: לא הצבענו עם הליכוד, ותבדקו.
מיכאל מלכיאלי: על זה היה דווה ליבנו.
שלמה קרעי: ראינו, ראינו.
אוסאמה סעדי: הגשנו שש הסתייגויות, אדוני סגן השר, שש הסתייגויות.
אוסאמה סעדי: הגשנו הסתייגויות על כיתות בכפרים הלא מוכרים, הגשנו הסתייגויות על כיתות בערים המעורבות, הגשנו הסתייגות על מבנים של בתי ספר, שהם עומדים לקרוס.
דוד ביטן: מה זה בכפרים הבלתי מוכרים?
שלמה קרעי: כל אחד הגיש הסתייגות אחת.
דוד ביטן: לא, מה זה בכפרים הלא מוכרים?
ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, עוד מעט תורך, נו.
שלמה קרעי: הם שמים בית ספר.
אוסאמה סעדי: שיש סכנת קריסה.
אוסאמה סעדי: ואמרנו שאנחנו רוצים תוספת ועיגון תקציבי של הסעיפים האלה.
אוסאמה סעדי: ארבל, למה לא זכותנו לעלות על הדוכן ולהסביר ולנמק את זה לציבור שלנו?
אוסאמה סעדי: אתם מונעים מאיתנו בוועדת הכספים.
מאיר פרוש: אמת.
מאיר פרוש: אנחנו נצביע איתכם, מה הבעיה.
דוד ביטן: אם הייתם תומכים לא הייתם מקבלים את הכסף.
אוסאמה סעדי: בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, לא שמעו אותנו.
אוסאמה סעדי: הגשנו את ההסתייגויות, באנו ב-11:05, כבר הצבעות, לא נימקנו את זה.
אוסאמה סעדי: במליאה לא ננמק את זה.
אוסאמה סעדי: מתי ננמק את זה?
שלמה קרעי: אפילו לא מקריאים את זה.
אוסאמה סעדי: איך האנשים האלה ידעו?
אוסאמה סעדי: גם, כמו שאמר קרעי, הסתייגות מספר ככה וככה, אנשים שרואים את ערוץ 99 לא רואים על מה אנחנו מצביעים.
מיכאל מלכיאלי: לא יודעים על מה הם מצביעים.
מיכאל מלכיאלי: לכן הייתה טעות של אמילי.
שלמה קרעי: אז את באה ואומרת לי: תעשה הצבעה שמית?
שלמה קרעי: זה לא 98, עם כל הכבוד.
שלמה קרעי: זה לא 98.
שלמה קרעי: 98 במקרים החריגים והקיצוניים.
מאיר פרוש: אני מציע לדון על זה בהנהלת הקואליציה.
אוסאמה סעדי: אם עלה הסעיף הזה, שבשבילנו חשוב מאוד העניין של חינוך, ואמרתי, זה מזל משמיים שדווקא מואטי עשתה טעות בסעיף הזה.
שלמה קרעי: היא לא עשתה טעות, היא עשתה בשכל.
אוסאמה סעדי: לא בסעיף אחר, דווקא בסעיף הזה.
אוסאמה סעדי: זה מאלוהים כנראה.
אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו מבקשים, תנו לנו את ההזדמנות לטעון את הטענות האלה, ולהסביר למה ומה, איזה הסתייגויות אנחנו רוצים.
אוסאמה סעדי: אנחנו בעד חינוך, כמובן שאנחנו בעד.
אוסאמה סעדי: ואנחנו אומרים שכל כסף, ואני אומר את זה לחברים בצד הזה, זה זכות שלנו שנקבל את זה.
אוסאמה סעדי: זה זכות.
אוסאמה סעדי: אף אחד לא עושה לנו טובה.
אוסאמה סעדי: ותפסיקו להסית נגד הציבור הערבי, ונגד העמותות האלה.
אוסאמה סעדי: אתם כל הזמן, כל הזמן בנאומים שלכם, בהסתייגויות, העמותות ועמותות.
אוסאמה סעדי: העמותות האלה עושות עבודת קודש.
מיכל מרים וולדיגר: חולקים עליך.
אוסאמה סעדי: וכל שקל, ואת זה כתבו, והסבירו את זה, כל שקל שהולך ליתומים, לרצועת עזה, זה מאושר, גם בתקופת נתניהו.
אוסאמה סעדי: תפסיקו עם זה כבר.
דוד ביטן: למה אתה מסתכל רק עליי?
ניר אורבך: כי הוא אמר בתקופת נתניהו.
מיכאל מלכיאלי: אוסאמה, תשאיר את זה בפן המקצועי, עזוב.
אוסאמה סעדי: בפן המקצועי, ארבל, אנחנו כרשימה המשותפת יצרנו שש הסתייגויות, זה מוגזם?
דוד ביטן: לא, לא מוגזם.
אוסאמה סעדי: לא הגשנו אלפי הסתייגויות.
בועז טופורובסקי: הלאה.
אוסאמה סעדי: כל אחד מאיתנו הגיש הסתייגות על נושא מסוים מהותי.
מיכאל מלכיאלי: אוסאמה, תסביר לה ככה, אם ארבעה מנדטים קיבלו 50 מיליארד, אני רוצה שש הסתייגויות.
מיכאל מלכיאלי: גם את זה לא נותנים לי.
ניר אורבך: לא, חבר הכנסת מלכיאלי.
ניר אורבך: חבר הכנסת סעדי, סיימת?
ינון אזולאי: אנחנו כולה תשעה הגשנו.
אוסאמה סעדי: אני מסכם.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים, ננמק את ההסתייגויות האלה, ונצביע על ההסתייגויות האלה כרשימה משותפת.
יריב לוין: ולא ביום שישי.
אוסאמה סעדי: רק לא ביום שישי.
ניר אורבך: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.
ניר אורבך: חבר הכנסת מיקי זוהר; אחר כך – חבר הכנסת עופר כסיף; ואחר כך – חבר הכנסת דוד ביטן.
ינון אזולאי: מה עם אחמד טיבי, מתי?
אחמד טיבי: נרשמתי.
דוד ביטן: מותר לי גם לספר בדיחה כשאני מדבר?
מיכאל מלכיאלי: בטח, מהזמן שלך מה שאתה רוצה.
מיכאל מלכיאלי: הבדיחות זה מעל לזמן.
אוסאמה סעדי: ביטן, לא על הבדואים הפעם.
ינון אזולאי: לא עם הבדואי והכורדי.
דוד ביטן: צוחקים על המרוקאים, אסור לצחוק על הבדואים?
אוסאמה סעדי: על מרוקאים, בסדר.
שלמה קרעי: הבדיחה הייתה על הכורדי, לא על הבדואי.
דוד ביטן: עוד פעם אני אספר על כורדים.
מיכאל מלכיאלי: אגב, כורדי בגלל הזדהות עם מנכ"לית של מפלגת ימינה.
אוסאמה סעדי: אבל על הכורדי היא כבר לקחה לך.
יבגני סובה: איך אתה מספיק להיות מעודכן בהכול, מלכיאלי?
יבגני סובה: זה פשוט לא יאומן.
יבגני סובה: אפילו בזה אתה מעודכן.
אביר קארה: עוד יש לו מכשיר כשר.
ניר אורבך: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.
מיכאל מלכיאלי: יש שיחה בין חברי הקואליציה.
מיכאל מלכיאלי: זה הגיבושון, הינה הגיבושון.
מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות שאתה תצחק על המנכ"לית.
מיכאל מלכיאלי: שני שרים פה.
דוד ביטן: רגע, חבר'ה, באו מפקחים?
דוד ביטן: שניהם מפקחים ביחד?
דוד ביטן: מה קרה פה?
דוד ביטן: פורר, מה הולך פה?
דוד ביטן: גם אתה וגם חמד?
שלמה קרעי: הינה, הפטרול הגיע.
אביר קארה: חבר'ה, אני מבקש לקבל את חמד בעמידה.
ינון אזולאי: איפה אלי אבידר?
ינון אזולאי: היושב-ראש, יש פה סיירת של שר האוצר ו-50% ממפלגת ראש הממשלה.
מאיר פרוש: חמד מזדהה עם מרב מיכאלי, יש שחורה ויש שחור.
מאיר פרוש: יש מרב מיכאלי שחורה, עכשיו בא שחור.
דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך שזה לא פייר לשים את חמד מפקח, אתה יודע למה?
דוד ביטן: כי יש לו דאן 8, כולם מפחדים.
אביר קארה: חבר'ה, זה שחמד הגיע זה לא רמז, כן?
מיכאל מלכיאלי: לעובדי הכנסת.
חמד עמאר: אתה רואה, הכנסתי לך עכשיו את כולם, תן לכל אחד שתי דקות.
ניר אורבך: כבוד השרים, אני רק רוצה להגיד לכם, אני לא יודע מה העניין של הסיבוב פה, אבל זה מעכב, רק שתדעו.
ניר אורבך: תחליטו אתם מה אתם רוצים.
בועז טופורובסקי: הם מפריעים לנו בדיון, יאללה, יאללה.
מיכאל מלכיאלי: זה חשוב, זה מוסיף נפח לוועדה.
מיכאל מלכיאלי: השרים איתנו, מסתובבים, אי-אפשר לזלזל בזה.
מיכאל מלכיאלי: מתי ראינו שרים מסתובבים?
מיכאל מלכיאלי: יש לנו את זה פה.
אביר קארה: חמד רק בא לבקש לנמק.
שלמה קרעי: הם לא שרים, הם בתפקיד פטרול.
דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך, חמד במקרה הגיע לאופוזיציה, ישר הצבעתי עם הקואליציה.
דוד ביטן: עזוב, מסוכן.
מכלוף מיקי זוהר: זהו, אחרי שחמד עמאר עזב אני יכול לדבר?
ניר אורבך: חבר הכנסת דוד ביטן, בוא נראה אותך יושב בשורה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ואז תגיד על חבר הכנסת חמד עמאר.
דוד ביטן: אם שניהם ביחד אני פורש.
מכלוף מיקי זוהר: עכשיו כשחמד עמאר עזב אני מרגיש יותר רגוע לדבר חופשי.
ינון אזולאי: משוחרר.
מכלוף מיקי זוהר: לא מרגיש עצור, מה שנקרא.
אביר קארה: אבל צופים, שתדע.
מכלוף מיקי זוהר: מסתכלים, אתה אומר.
מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה דברים באמת חשובים.
מכלוף מיקי זוהר: בימים שעברו היו הימים האלו, ואני זוכר אותם כי הייתי כאן, בשעות הקטנות של הלילה בפיליבסטרים, אלה היו באמת הימים והשעות היפות של הכנסת.
מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה באמת דמוקרטיה - - -
דוד ביטן: כנראה באמת שינית כיוון, אה?
מכלוף מיקי זוהר: מתבגרים, דוד.
מכלוף מיקי זוהר: נכנסתי לכנסת בגיל 35, אתה יודע את זה?
נעמה לזימי: או, כמוני.
דוד ביטן: ולקח לך שבע שנים לשנות כיוון?
דוד ביטן: זה הרבה זמן.
מכלוף מיקי זוהר: שבע שנים זה המון זמן.
מכלוף מיקי זוהר: ואלו באמת היו ימים יפים של הכנסת.
מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה באמת דמוקרטיה במיטבה.
מכלוף מיקי זוהר: היו פה ויכוחים ומאבקים ודיונים.
ינון אזולאי: אבל זה געגועים.
מכלוף מיקי זוהר: אבל הכול היה בסוף בהגינות.
מכלוף מיקי זוהר: וגם כשהיינו מביאים את סעיף 98 לעיתים מאוד מאוד נדירות, אפילו האופוזיציה הייתה מבינה, ומה שנקרא מקבלת, כי היא הייתה יודעת שזה משהו שאפילו מרגיע אולי טיפה את הרצון שלהם לממש את העבודה האופוזיציונית שלהם, כי גם הם הבינו שזה כבר נהיהtoo much.
מכלוף מיקי זוהר: ובאירוע הזה אנחנו באירוע שונה, וזה לאט לאט הופך, לצערי הרב, לימים העצובים של הכנסת ושל הדמוקרטיה הישראלית, וזה מה שאני לפחות מסתכל.
מכלוף מיקי זוהר: כי הרי התקציב יכול לעבור במלואו גם בתחילת השבוע הבא.
מכלוף מיקי זוהר: זה לא היה כזה אסון אם ביום ראשון היינו ממשיכים וגומרים את ההצבעה הספציפית הזו או ממשיכים את ההצבעה הספציפית הזו.
מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו מבינים שהדורסנות הזו מגיעה מסיבה מסוימת, ותכף אגיד גם מה היא.
דוד ביטן: אבל אני רוצה להגיד לך, באמת, שאחת הטענות של הקואליציה זה על ההחלטות שלך, ואתה אומר שזאת הייתה תקופה יפה?
קריאה: זה על חשבון הזמן שלו אתה נותן לו.
מכלוף מיקי זוהר: אתה מדבר שטויות עכשיו, זה לא נכון, אבל זה קורה לך לפעמים.
דוד ביטן: הם טוענים.
דוד ביטן: אתה קורא לזה תקופה יפה, אה.
ניר אורבך: חבר הכנסת זוהר, בבקשה להתקדם.
מכלוף מיקי זוהר: אף פעם לא עשיתי את מה שהם עושים.
אופיר כץ: גם אם הוא היה רוצה לא היו נותנים לו לעשות, עכשיו זה מותר.
מכלוף מיקי זוהר: נכון, היו לי הגבלות מהייעוץ המשפטי.
ניר אורבך: חבר הכנסת זוהר, נו.
ניר אורבך: תנו לחבר הכנסת זוהר להתקדם, בבקשה.
מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר באמת לייעוץ המשפטי, למה אתם נותנים לזה יד?
מכלוף מיקי זוהר: באמת למה?
מיכאל מלכיאלי: או, הינה הגיעה אמילי.
אורית סטרוק: או, אמילי.
שלמה קרעי: אמילי, הכול בזכותך, כל הכבוד.
מאיר פרוש: הביאה פרחים.
ינון אזולאי: מי נתן לך את הפרחים?
ינון אזולאי: האופוזיציה נתנה לך את הפרחים?
אמילי חיה מואטי: ביטן וטיבי ביחד.
דוד ביטן: אמילי באה לראות את פרי עמלה.
ינון אזולאי: תקשיבי, אחלה פירות.
מכלוף מיקי זוהר: ממש תודה, אמילי.
ניר אורבך: חברת הכנסת מואטי אמילי.
אורית סטרוק: בואי, שבי איתנו.
אורית סטרוק: אה, היא מחלקת גם פרחים, אתם יודעים.
אמילי חיה מואטי: אני רואה שכולם נורא מרוצים.
מיכאל מלכיאלי: המנהג לתת פרחים ליושב-ראש.
מאיר פרוש: אלו פרחים לתקופה ארוכה, זה מבטיח לנו חגיגות כאלה כל הזמן.
יבגני סובה: אמילי, הדיון על האשמה כבר הסתיים, אנחנו עברנו כבר את הדיון הזה.
מיכאל מלכיאלי: היינו בתוך דיון מקצועי, פרחים, בכבוד.
אופיר כץ: אתה שוב רומז שאתה רוצה את הפרחים.