GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אנחנו עשינו את החוק של הטבות המס ליישובים.
משה גפני: יש שם יישובים שלא נמצאים בתוך הרשימה הזאת.
יואב קיש: אני לא רוצה לדון בזה עכשיו.
יואב קיש: חשבתי שיש הסכמה בין שני ראשי הוועדות.
יואב קיש: אני רואה שאין הסכמה.
יואב קיש: אנחנו נעשה ישיבה פנימית וננסה להגיע להסכמות.
יואב קיש: אנחנו לא דנים בנושא כרגע.
יואב קיש: יש לנו קביעת ועדה לדיון בהצעה דחופה לסדר-היום בנושא:
יואב קיש: אבטחת מאגרי מידע ממשלתיים ואופן השימוש בהם.
יואב קיש: זה דיון שהיה במליאה במהלך שבוע שעבר.
יואב קיש: האמת היא שזו הצעה שאני יזמתי אותה בעקבות זליגת מאגרי מידע של ניצולי שואה שנעשה בהם שימוש בלתי חוקי, דרך מערכת הבחירות של מפלגת יש עתיד.
יואב קיש: העניין הזה קיבל קנס מנהלתי של 40,000 שקלים, אבל למעשה לא טופל מעבר לכך.
יואב קיש: צריך להבין האם הייתה זליגה ממאגר ממשלתי או ממאגר פרטי.
יואב קיש: בכל מקרה, ברור שהנושא הזה של מאגרי המידע הוא מאוד רגיש.
יואב קיש: על אחת כמה וכמה כשלוקחים את זה לשימוש פוליטי.
יואב קיש: אני חושב שהדבר הזה חייב להיבחן יותר לעומק והגיע באמת לבחירת ועדה.
יואב קיש: נמצא אתנו יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת אורי מקלב.
יואב קיש: דיברנו על זה קודם וחבר הכנסת מקלב ביקש שהדיון יהיה בוועדה שלו.
יואב קיש: בגלל הרגישות ובגלל "יש עתיד", שמעורבים בעניין הזה, ביקשתי שנעשה את זה בוועדה משותפת של ועדת הכנסת וועדת מדע וטכנולוגיה ביחד.
יואב קיש: אורי פה, ואנחנו נגבש את ההחלטה.
אורי מקלב: אני מודה לך על עצם העלאת הנושא.
אורי מקלב: הנושא הוא באמת נושא חשוב מאוד, של זליגת מאגרי מידע.
אורי מקלב: זה נושא הליבה שוועדת המדע דנה בו והיא מפקחת על משרדי הממשלה.
אורי מקלב: אני מבין את הרגישות או את הנושא הייחודי פה, כי מדובר כאן בנושא מפלגתי.
אורי מקלב: בכל הנושא של מפלגות והמשמעויות של העניין הזה גם לגבי דברים של העתיד, אני מבין שלוועדת הכנסת יש אמירה בעניין הזה, היא דנה בנושא מפלגות.
אורי מקלב: ההצעה שלך, להקים ועדה משותפת בעניין הזה בהובלתך, מקובלת עלינו.
אורי מקלב: אנחנו מסכימים לכך.
אורי מקלב: אנחנו מאשרים.
אורי מקלב: רצינו רק להעמיד את הדברים על דיוקם.
יואב קיש: כמובן שזאת ועדה שתדון בהצעה הזאת ולא בחקיקה או משהו.
יואב קיש: זה בליבת העשייה.
יואב קיש: מדובר רק באותה החלטה.
יואב קיש: מדובר על ועדה משותפת של כנסת ומדע.
יואב קיש: אקרא את שמות חברי הכנסת שאנחנו מציעים שיהיו בוועדה.
יואב קיש: מטעם ועדת הכנסת: חבר הכנסת יואב קיש כיושב-ראש, חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, יואב בן צור, דוד ביטן, שולי מועלם, אמיר אוחנה ורוברט אילטוב.
אוסאמה סעדי: רק אחד מהאופוזיציה?
יואב קיש: תכף תראה את החברים מוועדת מדע.
יואב קיש: זו ועדה משותפת, אל תדאג.
יואב קיש: האיזון יהיה מאוזן.
יואב קיש: מטעם ועדת המדע: חברי הכנסת מקלב, דב חנין, שאשא-ביטון, אורלי לוי, חיים ילין, כהן-פארן ויואל חסון.
יואב קיש: האיזון נעשה בשיטה הזאת.
יואב קיש: זה לא שהייתה פה הפליה.
יואב קיש: יש 14 חברים, שישה מהאופוזיציה ושמונה מהקואליציה.
אחמד טיבי: אבל השמות האלה הם תרגום להגדרה של המדינה כמדינה יהודית.
יואב קיש: אתה רוצה לדבר על חוק הלאום עכשיו?
אחמד טיבי: אף חבר כנסת ערבי?
אחמד טיבי: מה למה?
אחמד טיבי: קראת את השמות, אין אף חבר כנסת ערבי.
יואב קיש: אני לא יכול להחליף את דב חנין, הוא צודק.
אחמד טיבי: כל נושא שעולה פה חשוב לנו.
יואב קיש: תראה איזה יופי, אין אצלי הפליה בין ערבים ליהודים ברשימה המשותפת.
יואב קיש: מי שמעורר את ההפליה זה אתה.
יואב קיש: אני חייב להגיד לך שלא הסתכלתי על ערבי-יהודי, הסתכלתי על ייצוג סיעתי.
אחמד טיבי: מתוך 14 מגיע לנו שניים.
אחמד טיבי: הרשימה המשותפת היא הרשימה השלישית בגודלה בכנסת.
יואב קיש: לפי זה גם למחנה הציוני מגיע אולי יותר.
יואב קיש: לפעמים את הדברים האלה לא יכולים לחתוך על אחד.
יואב קיש: אם זה מאוד חשוב לך, נראה אם אפשר לעשות שינוי.
יואב קיש: נתתי למשל לחברת הכנסת אורלי לוי, אמרתי שאני רוצה לשתף אותה.
יואב קיש: אבל אם אתה רוצה, אפשר להוציא אותה ולהכניס במקומה נציג אחר.
אחמד טיבי: אם זה מרגיז את ישראל ביתנו, אז אני מבקש שהיא תישאר.
יואב קיש: היא כבר לא קשורה לישראל ביתנו.
רוברט אילטוב: היא על הקווטה של ישראל ביתנו.
אחמד טיבי: נעבור לנושא הבא.
יואב קיש: אני מעלה להצבעה את ההחלטה לוועדה המשותפת, כפי שקראתי.
יואב קיש: בעד ההצעה להקמת ועדה משותפת – 6
יואב קיש: אנחנו פותחים בנושא הרפורמה.
יואב קיש: מי שמעוניין לדבר בנושא מתבקש להירשם.
יואב קיש: אני רוצה להסביר במה מדובר.
יואב קיש: הדיון לא יהיה ארוך.
יואב קיש: זה יותר דיון שבו באתי לשמוע גם את חברי הכנסת שאומרים את דעתם, כדי שנוכל להיערך לדיון עם השרים, שיהיו לפחות כמה דברים שאנחנו מעלים על הפרק.
יואב קיש: דרך אגב, אני רוצה להודות לחברת הכנסת לשעבר ענת מאור, שעשתה דוקטורט וקיבלתי את הספר הזה ממנה כרגע על החקיקה הפרטית בכנסת, צמיחתה ותרומתה.
רוברט אילטוב: זו פגיעה בשוויון הזדמנויות, כי לא כולם קיבלו.
יואב קיש: אתה יכול או להירשם אצלי להשאלה או שתקבל גם אתה ספר.
יואב קיש: חלקנו חברי כנסת חדשים.
יואב קיש: אני פה שנתיים, יש חברי כנסת ותיקים יותר.
יואב קיש: אבל אין ספק שתופעות שבעבר אולי היו פחות משמעותיות, אנחנו רואים שככל שהזמן עובר הן הולכות ומתגברות.
יואב קיש: העניין הזה הביא לצורך של הסדרה מחודשת של הדברים האלה.
יואב קיש: אחד הדברים העיקריים הוא נושא החקיקה הפרטית.
יואב קיש: כמובן שלנו כחברי הכנסת החקיקה הפרטית היא מאוד חשובה, והיא אחד הכלים הכי משמעותיים שיש לנו במסגרת היכולת שלנו גם להוביל דברים וגם להשפיע על סדר-היום.
יואב קיש: לעומת זאת, העומס הגדול בחקיקה הפרטית מוביל לכך שיש שני מקומות שבהם נתקלים בהם בבעיות.
יואב קיש: האחד, הממשלה רואה את זה כעומס בוועדת שרים לחקיקה.
יואב קיש: לא תמיד מצליחים להתמודד עם העומס הזה, וזה אחד המקומות שבהם יש חיכוך לתפיסת הממשלה.
יואב קיש: לא שאלתי אותם, אני לא רוצה לענות בשמם, אבל אני מניח שהיה להם הרבה יותר נוח אם הייתה רק חקיקה ממשלתית, ואז חקיקה פרטית מבחינת התשומות.
יואב קיש: אבל זו לא האמת, כי גם הם היו חברי כנסת והם מבינים את החשיבות.
יואב קיש: אבל אני מדבר ברמת המנגנון.
יואב קיש: ברמת המנגנון, חקיקה ממשלתית הם יכולים לחוקק, ועכשיו חקיקה פרטית – מה חברי הכנסת האלה רוצים?
יואב קיש: אני מקצין כמובן, אבל אין ספק שיש פה הרגישות הזאת.
יואב קיש: מצד שני יש גם עומס פה בכנסת.
יואב קיש: אנחנו מדברים על אלפי הצעות חוק פרטיות, שכולן מגיעות לייעוץ המשפטי.
יואב קיש: דרך אגב, היועצת המשפטית נמצאת היום בבג"ץ, אז היא התנצלה שהיא לא יכולה להגיע.
יואב קיש: אני חושב שלאט-לאט נמצא שהעומס בבג"ץ הולך וגדל.
שולי מועלם-רפאלי: על מה הבג"ץ עכשיו, על התאגיד?
יואב קיש: אני כבר לא יודע.
רועי פולקמן: על הדיון הזה.
יואב קיש: כל הזמן יש בג"צים.
יואב קיש: אני חושב שאנחנו בוועדת הכנסת צריכים למנות תת-ועדה בנושא בג"ץ שתדון בנושאים של הבג"ץ, כי כמות הבג"צים מתחילה להיראות קצת דומה לחקיקה פרטית.
אוסאמה סעדי: כמה בג"צים יש, אתה יכול להגיד לנו?
יואב קיש: לא, אני לא עוקב.
יואב קיש: אבל יש.
אוסאמה סעדי: אז למה אתה מדבר?
אוסאמה סעדי: אני אומר לך, יש מספר קטן מאוד, בנושאים חשובים מאוד.
יואב קיש: לפי דעתך זה בסדר, זה לגיטימי.
יואב קיש: אנחנו יכולים לחלוק זה על זה גם בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: אבל מספרית אין כזה מספר גדול.
יואב קיש: זו הסיבה שהיועצת המשפטית איננה פה.
יואב קיש: אבל מה שכן היא אומרת, שאלפי הצעות החוק הפרטיות האלה מגיעות פה לייעוץ המשפטי לכנסת ומייצרות עומס על המערכת.
יואב קיש: דרך אגב, את זה אפשר לפתור אם נחליט על העסקה של עוד 10 עורכי-דין לצורך העניין בייעוץ המשפטי, ותהיה להם יותר יכולת להתמודד עם הלחץ הזה.
יואב קיש: אז לפחות אפשר יהיה לטפל בקושי הפנימי המנהלתי הפרוצדוראלי.
יואב קיש: אני חושב שנכון שנעשה בוועדה הזאת את ההפרדה בין הדברים האלה.
יואב קיש: נושא נוסף שאנחנו מדברים עליו הוא זימון לוועדות.
יואב קיש: הנושא הזה גם מראשי ועדות וגם מחברי כנסת שראו את זה באופן עצמאי, שלא מעט המקרים שבהם מזומנים אנשים ספציפיים מארגונים ממשלתיים או ממשרדים ולא מגיעים.
יואב קיש: העניין הזה גם כן צריך כמובן להיות מוסדר.
יואב קיש: אני יכול להגיד שבנושא הזה, יחד עם חברת הכנסת מרב מיכאלי, עשיתי עבודה של שינויי חקיקה בעניין.
יואב קיש: הפצנו את הטיוטה של הזימון לוועדות בסבב הקודם.
יואב קיש: משרד המשפטים לא ראה את זה?
<אייל זנדברג: אנחנו באנו לדיון בלי נוסח.
יואב קיש: הישיבה הזאת היא באמת ללא נוסחים, אני רק מציין דברים שהיו.
יואב קיש: אני כבר הפצתי בדיון הקודם את הדבר הזה.
יואב קיש: אני רוצה להגיד מסר אחד לגביו.
יואב קיש: אני מאמין שאנחנו צריכים ללכת יותר ויותר לכיוון של המודל האמריקני של הסנט.
יואב קיש: אני חושב שראינו שם, אפילו לאחרונה, את כל הנושא של השימועים.
יואב קיש: ראינו שם דברים שאנחנו יכולים ללמוד מהם גם לדמוקרטיה שלנו.
יואב קיש: הנושא הזה של זימון לוועדות הוא מורכב וצריך לוודא שראשי ועדות יוכלו מצד אחד לזמן את הגופים שהם צריכים, מצד שני שלא ייעשה בזה שימוש לרעה.
יואב קיש: לפעמים אנחנו שומעים מאותם גופים ממשלתיים שעל אותו נושא, אותו אדם מוזמן לשלוש או ארבע ועדות שונות בכנסת באותו יום.
מאיר כהן: זה בגלל שמייצרים ועדות מקבילות.
יואב קיש: לפעמים נושאים הם בהגדרה חופפים, ובכל מקרה זה התפקיד שלנו, למנוע לפחות את הדבר הזה מנציגי הממשלה.
יואב קיש: אני יכול להוסיף, שאחד הדברים שדיברנו עליהם חברת הכנסת מיכאלי ואני הוא זימון לוועדות גם של גורמים אחרים מהשוק הציבורי הפרטי לצורך העניין.
יואב קיש: הגדרנו כל מה שיש לו נגיעה לציבור ברמה של חברות ציבוריות, לא חברות פרטיות.
יואב קיש: אני יכול לתת דוגמה, שלמשל במתווה הגז ראשי החברות הם כולם חברות ציבוריות.
יואב קיש: רצינו לזמן אותם לדיונים ולא תמיד הגיעו, והיינו צריכים לעשות דיונים ללא נציגי חברות הגז.
יואב קיש: עמותות זו גם שאלה.
יואב קיש: חברות לטובת הציבור, יש גם מקרים שאתה רוצה.
יואב קיש: דרך אגב, לאותם גופים שיזומנו תמיד תישמר זכות השתיקה.
יואב קיש: הם ירצו, הם יבואו ולא ידברו.
יואב קיש: זה לגיטימי, זה גם קיים בסנט האמריקני.
יואב קיש: אבל להגיע לכנסת, אם אתה מזומן, אתה צריך להגיע.
יואב קיש: אני אבקש שחברי הכנסת יתייחסו לנושא הזה.
יואב קיש: אם יש עוד נושאים נוספים שחברי הכנסת רוצים לציין, שהם רלוונטיים וקשורים לאותה רפורמה שאנחנו רוצים להוביל, בשביל מצד אחד לייעל את עבודת הכנסת, לייעל את עבודת הממשלה, להיכנס יותר לנושא הפיקוח, כי אחד הדברים שאנחנו מרגישים כולם, ושמעתי את זה לא מעט בדיון הקודם, הוא שהפיקוח חסר.
יואב קיש: בכלל, כל ההערות על איך הדבר הזה חי ביחד.
יואב קיש: חילקנו לכם שני מסמכים.
יואב קיש: האחד הוא נתונים סטטיסטיים על אודות הצעות חוק וחקיקה במדינות שונות, וגם במדינת ישראל.
יואב קיש: לפני שנפנה לחברי הכנסת, אני רוצה בקצרה, למרות שזאת לא מהות העניין, דרך אגב.
יואב קיש: הסברתי, לא רק החקיקה הפרטית היא על הפרק.
יואב קיש: יש לנו מסמך מהממ"מ על מספר הצעות חוק שהוגשו בכנסת ה-20 בהתפלגות לפי יוזם ראשון.
יואב קיש: אנחנו כבר מזמן בכנסת הזאת הגדרנו שיש חשיבות ליוזם ראשון.
יואב קיש: אתם יכולים להסתכל בעמוד האחרון, יש לכם טבלה.
יואב קיש: אנחנו מדברים על סך הכול הצעות חוק פרטיות, כ-4,000 הצעות חוק פרטיות.
יואב קיש: אתם יכולים לראות שחבר כנסת אחד הציע כ-10% מההצעות הפרטיות.
יואב קיש: אני צודק?
עליזה לביא: ביום הראשון של המושב.
יואב קיש: אני לא יודע אם זה ביום הראשון.
יואב קיש: אני יכול רק לשער מי זה.
יואב קיש: לא רציתי לעשות פה שיימינג, אז לא ביקשתי שמות.
יואב קיש: אבל יש חבר כנסת אחד שהגיש 10% מהצעות הכנסת.
יואב קיש: האם המשמעות שזה יעיל, או שיש פה משמעויות אחרות?
יואב קיש: אתם מוזמנים.
יואב קיש: יש שבעה חברי כנסת שהגישו בין 100 ל-200 הצעות, שאם מכמתים את זה ביחד זה כ-1,000 הצעות חוק מתוך 4,000.
יעל גרמן: מגישים הרבה הצעות חוק שהן אגדה בלבד, מפני שכאשר אתה מסתכל אתה רואה שמרבית חברי הכנסת לא הגישו.
שולי מועלם-רפאלי: אולי על הדרך נתקן את הזוועה שחברי כנסת מעתיקים הצעות חוק.
יואב קיש: אז אולי יש מיעוט חברי כנסת שמנצלים את זה לרעה, וצריך לחשוב על זה.
עליזה לביא: יש 50% חדשים.
יואב קיש: אם אני לוקח את 1,000 הצעות החוק של שבעה חברי הכנסת האלה ועוד 500 של אותו חבר כנסת, אני ב-1,500 מתוך 4,000.
יואב קיש: זה אחוז מאוד גבוה של מעט מאוד חברי כנסת.
<שרה צוובנר: שמונה חברי כנסת שמציעים ביחד כרבע מהצעות החוק.
יואב קיש: זה נושא לחשיבה.
יואב קיש: אבל נא לא להתמקד רק בזה.
יואב קיש: נכון שזה נושא פיקנטרי ומעניין, אבל יש לכם עוד נתונים סטטיסטיים גם במדינות אחרות וכלים נוספים פרלמנטריים.
יואב קיש: אני פותח את הדיון להתבטאות חברי הכנסת.
יואב קיש: רועי פולקמן, אתה הראשון, ואחר כך רוברט אילטוב, עליזה לביא, מאיר כהן ואיילת נחמיאס ורבין.
רועי פולקמן: אני מתנצל, יש לנו הדיון בוועדת הכלכלה על המילואים, ופה הדילוג בין הוועדות.
רועי פולקמן: אני אגע בשתי נקודות קצרות.
רועי פולקמן: יש כאן שני דיונים שבעיני הם הזדמנות גדולה לכנסת.
רועי פולקמן: האחד זה דיון שמתנהל כבר שנים על הגדלת כוח הפיקוח של הכנסת, ומי שחוסם את זה לאורך כל השנים זו הממשלה שבוודאי לא רוצה יותר פיקוח.
רועי פולקמן: ויש כאן הזדמנות ברוח הימים האלה לדיל בין הממשלה לכנסת, שאומר: בוא נגיע להבנות, שחלקן כבר עלו בדיונים המקדימים, כמו אפשרות לערער במקרים מסוימים לחבר כנסת מול ועדת שרים, אולי הזדמנות להופיע פעם בכמה זמן, אולי פעם בשנה, מול ועדת שרים ולנמק.
רועי פולקמן: כמובן כל הנושא של לחייב דיונים בממשלה.
רועי פולקמן: העליתי הצעה שהציעה שברוב מיוחס ובאישור ועדת הכנסת, החלטה של ועדה תחייב דיון בממשלה.
רועי פולקמן: כי הוועדות לא רק מחוקקות, הן מקיימות דיונים, אבל היום להחלטה של ועדה בכנסת אין משמעות.
רועי פולקמן: מקבלים כל מיני החלטות בוועדות.
יואב קיש: למשרד הרלוונטי היא לא מחייבת?
רועי פולקמן: אין שום משמעות להחלטה שוועדת כנסת מקבלת, ואני חושב שאפשר לשנות את זה.
רועי פולקמן: אז קודם כל, יש כאן הזדמנות אמיתית להעלות סוגיות שקשורות ליכולת הפיקוח של הכנסת על הממשלה, ובשביל זה צריך טרייד-אוף.
רועי פולקמן: בעיני זו מטרה אחת מרכזית, הגדלת כוח הפיקוח של הכנסת.
רועי פולקמן: אגיד מילה על נושא החקיקה, ואני בכוונה לא אומר חקיקה פרטית.
רועי פולקמן: אני כן מאלה שחושבים שיש עודף חקיקה, ואגיד מה המחיר של זה.
רועי פולקמן: מדברים פה לאחרונה המון על רגולציה, ויש שתי משמעויות לעודף חקיקה.
רועי פולקמן: האחת, בעיני זה מקצין את השיח הציבורי במדינת ישראל.
רועי פולקמן: כיוון שלא פעם חקיקה מטרתה היא ציבורית סמלית.
רועי פולקמן: יש הרבה מאוד חקיקה שאנחנו מעבירים ומקדמים.
יואב קיש: גם ממשלתית לפי תפיסתך?
רועי פולקמן: גם ממשלתית, אבל בעיקר פרטית.
יואב קיש: כי אמרת שאתה לא מפריד בין ממשלתית לפרטית.
רועי פולקמן: אני לא מפריד.
רועי פולקמן: אני מדבר על עודף חקיקה כעודף חקיקה.
רועי פולקמן: אני רק אומר, יש לא מעט חוקים שמקודמים בכל מיני הסכמות פנים-כנסת, פנים-קואליציוניות, כשיודעים שהם לא יקודמו, אבל מעבירים אותם שלב אחד, שלב שני, שלב שלישי.
רועי פולקמן: רק לאחרונה אביא כדוגמה שעלתה בקואליציה על חוק המואזין.
רועי פולקמן: אני לא אומר שאין בעיה שצריך לטפל בה עם נושא המואזין, אבל משמעות החקיקה היא שהאצבע קלה על ההדק בלהעביר, כי זה הפך למטבע עובר לסוחר.
רוברט אילטוב: זו קדנציה שלישית שהחוק הזה בדיון בכנסת.
רוברט אילטוב: אפשר היה להגיע לכל הסכמה.
רוברט אילטוב: אני חושב שהדוגמה היא לא טובה.
רועי פולקמן: גם פה, החקיקה הפכה להיות מטבע סוחר בכנסת.
עליזה לביא: זה "הנני כאן".
עליזה לביא: זה אנשים שמניחים הצעות.
רועי פולקמן: אין לי בעיה עם זה.
רועי פולקמן: אני רק אומר שזה הפך למטבע במובן הזה שאתה רוצה שמישהו יצביע אתך בוועדה, הקואליציה רוצה שמישהו מהאופוזיציה יעשה אתנו הסכמה, יצא מהדיונים, והסחר שלנו הוא עם חקיקה.
רועי פולקמן: זו דרכה של הכנסת, ותמיד היא הייתה דרך אגב.
רועי פולקמן: אבל כשזה קורה בהיקפים מאוד גדולים אז מקודמת בשלבים מוקדמים הרבה מאוד חקיקה.
רועי פולקמן: לעתים היא חקיקה שתכליתה בעיקר לייצר רעש ציבורי.
רועי פולקמן: אני מבין את זה, יש לזה גם ערך.
רועי פולקמן: אבל כשזה בהיקפים גדולים, אז זה מייצר כל היום שיח מתגונן בחברה האזרחית.
יואב קיש: אני מסכים אתך, אבל אני רואה את זה יותר בחקיקה הפרטית.
יואב קיש: לכן חוק המואזין לא הסתדר לי.
רועי פולקמן: אם רוברט חושב שצריך את זה בחוק, ואני מכבד את דעתו.
רוברט אילטוב: מאות אלפי אזרחים חושבים כך.
רועי פולקמן: אני חושב שצריך לטפל בזה.
רועי פולקמן: אני חושב שהשימוש בזה בחוק מייצר מתיחות מיותרת בין אוכלוסיות.
רועי פולקמן: שלא תבין אותי לא נכון, אני לא מתעלם מהצורך לטפל בבעיה.
רועי פולקמן: אבל זה הפך למטבע סוחר.
רועי פולקמן: אם זה חשוב לרוברט, מצוין, אבל יש פה הרבה מאוד שימוש בחקיקה למטרות של שיח ציבורי שלעתים אפשר לעשות אותו בדרכים אחרות.
רועי פולקמן: הדבר השני, אני אומר את זה כיו"ר השדולה לתעשייה ויו"ר הוועדה לעסקים קטנים, זה חלק מהמצב שהגענו לשיא היסטורי בכנסת ישראל של לוביסטים.
רועי פולקמן: כיוון שהמערכת האזרחית, בעיקר הכלכלית, לא יודעת מה לעשות.
רועי פולקמן: מרוב זה שיש כמות חקיקה אדירה שמגיעה לכאן, ומשרדי הממשלה לא תמיד יודעים איך להתגונן, אז מגיעים עשרות חוקים לא בתיאום על דיני עבודה ועשרות חוקים לא בתיאום על כל מיני רגולציות שונות, על רשויות מקומיות.
יואב קיש: למה לא בתיאום?
רועי פולקמן: כיוון שכל שבוע מגיעה חקיקה פרטית.
רועי פולקמן: המשרד הממשלתי יודע להתגונן, לא יודע להגיד בזמן מה עמדתו.
רועי פולקמן: למשל, על רשויות מקומיות, כל שבוע יש חוק חדש שמטיל גזרות על השלטון המקומי, ואז לפעמים זה מטופל, אבל המערכת האזרחית בטרפת.
רועי פולקמן: בכובעי הקודם בעיריית ירושלים הגענו למצב ששכרנו חברת לובי כעירייה במדינת ישראל, ש-90% ממה שהיינו צריכים שהיא תעשה היא לייצר מודיעין כדי לדעת מתי יגיע חוק פתאום שבא חבר כנסת שרוצה לפטור את "יד ושם" מארנונה, ופתאום זה גירעון של שני מיליון שקלים בתקציב עיריית ירושלים.
רועי פולקמן: לא מדברים עם העירייה, זו חקיקה פרטית.
רועי פולקמן: העירייה מגלה את זה בהפתעה ביום שהחוק הזה פתאום עולה לוועדת שרים.
רועי פולקמן: כולם מסכימים שזה חשוב, אף אחד לא מדבר על שיפוי.
רועי פולקמן: אני יכול לתת לכם דוגמאות לעשרות חוקים כאלה שעולים כל שבוע בכנסת.
רועי פולקמן: פתאום עירייה מגלה שהביאו חוק, חשוב ככל שיהיה.
רועי פולקמן: כולם ראויים לפטור, עמותות וישיבות ומוסדות ציבוריים, אבל העיריות לא יודעות מזה.
רועי פולקמן: לכן שכרנו חברת לובי שכל היום תעקוב אחרי חברי הכנסת כדי שתגיד לנו שהולך להיות חוק ושנדבר עם חבר הכנסת מראש.
רועי פולקמן: לכן אני חושב שיש פה את הטרייד-אוף על הפיקוח.
רועי פולקמן: דבר שני, אני בעד חקיקה פרטית, שלא יהיו אי הבנות, אבל אני חושב שאם נעשה את זה טיפה יותר מידתי, נתעדף את החוקים שלנו, נעבוד עליהם, תהיה קצת פחות שגעת בחברה האזרחית.
יואב קיש: אני מסכים אתך שיש לנו הזדמנות.
יואב קיש: כי גם השרה שקד וגם השר לוין הם שרים טריים שהיו חברי כנסת עד לא מזמן, ולכן הממשק הזה מאוד ברור להם ויש להם אינטרס מאוד טוב לפעול בעניין הזה.
יואב קיש: אני רוצה גם לשלב דוברים מהציבור, אז ניתן לעוד חבר כנסת אחד ואחר כך נאפשר למישהו מהציבור.
יואב קיש: רוברט אילטוב, בבקשה.
רוברט אילטוב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, ותודה לפולקמן על החשיפה הנוספת לחוק המואזין.
רוברט אילטוב: חוק המואזין הוא חשוב למאות אלפי אנשים שחיים במקומות מעורבים.
רועי פולקמן: אין לי ויכוח, רק לא בטוח שצריך אותו כחוק.
רוברט אילטוב: יש הרבה מאוד אנשים שחתומים עליו.
רוברט אילטוב: דרך אגב, זה חוק שעל שולחנה של הכנסת קדנציה שלישית, ואם היו רוצים להסדיר את הנושא, אז היו מסדירים מזמן.
רוברט אילטוב: אף אחד לא רוצה להסדיר, לכן החוק ימשיך להתקדם.
רוברט אילטוב: אני חושב שהעמדה העקרונית שלי, וגם אמרתי אותה אצל יושב-ראש הכנסת, היא שאסור לנו לגעת בנושא החקיקה הפרטית.
רוברט אילטוב: מכיוון שנושא החקיקה הפרטית זה הכלי החשוב ביותר של הפרלמנטר בשיטת הפרלמנטריזם הישראלי.
רוברט אילטוב: אנחנו שיטה פרלמנטרית, ואם תיקח מחבר פרלמנט, מחבר כנסת, את הכלי החשוב ביותר שלו, אתה בעצם לקחת לו את הכול.
רוברט אילטוב: אין לו מה לעשות פה.
רוברט אילטוב: אז תשלם לו שכר ושישב בבית, ואין לו מה לעשות.
רוברט אילטוב: כמובן, אני אומר את זה בכוונה באופן קיצוני, אבל לא קוראים לנו לא סדרנים שמביאים הצעות לסדר ואנחנו לא נקראים שאילתנים, אלה שמביאים שאילתות.
רוברט אילטוב: לא הצעות ולא שאילתות לא מביאות כמעט לשום תוצאה.
רוברט אילטוב: הדבר היחיד שיש לחברי הכנסת זה החקיקה, ואנחנו נקראים מחוקקים.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהנושא הזה הוא מאוד חשוב.
רוברט אילטוב: חקיקה פרטית היא קטליזטור להעלאת נושאים לסדר-היום הציבורי, אם זה בכנסת ואם זה בתקשורת.
רוברט אילטוב: אם אוהבים אותה או לא אוהבים אותה, זה לא רלוונטי.
רוברט אילטוב: הנושאים האלה הם חשובים לציבור.
רוברט אילטוב: אני מייצג כמוך ציבור, יכול להיות ציבור שונה, יכול להיות ציבור דומה, יכול להיות קבוצות אחרות.
רוברט אילטוב: כל אחד עם האג'נדות שלו.
רוברט אילטוב: יכול להיות שהצעת חוק שלך מתאימה לי, יכול להיות הפוך, ויכול להיות שהצעת חוק שלי לא מתאימה לך.
רוברט אילטוב: אבל בטח ובטח אני מייצג פה ציבור, וברגע שאני מביא הצעות חוק אני הנציג.
רוברט אילטוב: לכן לבוא לקחת ממחוקק את הכלי החשוב ביותר, חקיקה, זו טעות ביסודה.
רוברט אילטוב: זה לא אומר שיש פה איזושהי פריצה חקיקתית.
רוברט אילטוב: יש ועדת שרים לענייני חקיקה, כל משרד יכול להתנגד להצעות חוק.
רוברט אילטוב: לממשלה יש הכלים של ערעורים על החוקים, אפשר לתקוע הצעות חוק שהן לא טובות.
רוברט אילטוב: יש פה כלים רבים כדי לסנן את כמות החקיקה.
יואב קיש: הרי זה לא שאנחנו נוותר על החקיקה ואז לא יקרה כלום.
יואב קיש: יהיו בזה איזשהם כלים אחרים שנקבל, כמו שרועי הזכיר לגבי פיקוח, זאת אומרת יהיה פה טרייד-אוף.
רוברט אילטוב: מי אמר שאת הכלים האלה לא צריכים לתת לכנסת בלי לעשות טרייד-אוף?
מרב מיכאלי: למה טרייד-אוף?
מרב מיכאלי: משא-ומתן בין מי למי בדיוק?
יואב קיש: אני רואה שהשמאל פה הולך לעסקה בלי טרייד-אוף, אז סבבה, אני שמח.
רוברט אילטוב: השמאל תומך בימין כדי שלא ייקחו חקיקה מחברי הכנסת.
עליזה לביא: עד עכשיו דיברו שני חברי קואליציה.
עליזה לביא: חכה כשאנחנו נדבר.
יואב קיש: אשאל אותך עוד דבר.
רוברט אילטוב: אני לא שמאל.
יואב קיש: אני יודע, אני לא דואג.
יואב קיש: לא חשבתי לרגע.
יואב קיש: ראית גם את הכמויות.
יואב קיש: אם נגביל ל-200, שאף חבר כנסת לא מגיע לזה, אולי אחד?
רוברט אילטוב: ההגבלה והסינון באים בקווטות שהסיעות מקבלות, והגבלה וסינון באים בוועדת שרים שאומרת:
רוברט אילטוב: הצעות החוק האלה כן יהיו או לא יהיו.
רוברט אילטוב: לבוא ולהגיד שישראל היא חורגת, בנוף אחר – ישראל היא מדינה מיוחדת, מה לעשות.
רוברט אילטוב: ישראל היא מדינה פרלמנטרית, היא לא כמו ארצות-הברית שזה שלטון נשיאותי, או צרפת שזה שלטון נשיאותי, או רוסיה שזה שלטון נשיאותי.
רוברט אילטוב: אנחנו ממנים את הממשלה, אנחנו ממנים את ראש הממשלה, אנחנו קובעים מי יהיה נשיא המדינה.
רוברט אילטוב: לבוא לקחת את החקיקה, שזה הדבר המהותי ביותר לחבר הכנסת בכנסת ישראל, אני חושב שזו טעות ביסודה.
רוברט אילטוב: אני אומר לך כאחד הבכירים בקואליציה, ואני חושב שהדבר הזה צריך להישמע.
רוברט אילטוב: אני מבין ששרים מתעייפים לפעמים לראות את כמות החקיקה, אבל יש מספיק מסננות כדי לעצור את הסחף של החקיקה שבאה לוועדת שרים, והם עושים את זה בכבוד רב כשצריך לעצור חקיקה ומשתמשים בכל הכלים העומדים לרשותם.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שזה ממש לא רציני לקחת את החקיקה.
רוברט אילטוב: לגבי הנושא האחר, הפיקוח של הכנסת על הממשלה.
רוברט אילטוב: אנחנו לא צריכים לעשות סחר-מכר.
רוברט אילטוב: אני חושב שהממשלה צריכה להבין שהפיקוח הוא המשוואה הבריאה ביותר בשבילם כממשלה, כדי שהכנסת תפקח עליה.
רוברט אילטוב: הרי בסופו של דבר הם מגיעים לפה עם הצעות חוק ממשלתיות, ואנחנו פה מסדירים את הדברים האלה.
רוברט אילטוב: לפעמים מגיעות הצעות חוק בבלגאן אטומי, ואנחנו בכנסת יושבים ועובדים, קואליציה ואופוזיציה, וגם כשלא מסכימים מגיעים להסכמות, וגם כשמגיעים להסכמות לא מגיעים להסכמות.
רוברט אילטוב: זאת הדינמיקה בכנסת.
רוברט אילטוב: לבוא להרוס את הדינמיקה הזאת בכנסת, אני חושב שזה לא נכון.
רוברט אילטוב: לגבי זימון לוועדות והפקידות הבכירה שלפעמים שולחת את הש"ג, ואז אנחנו לא מקבלים לא תשובות ולא נתונים, זה דבר שהוא חמור בפני עצמו.
רוברט אילטוב: אני חושב שהדבר הזה צריך להיות מתוקן ללא שום קשר לסחר-מכר כזה או אחר.
רוברט אילטוב: אנחנו נמצאים במשאים-ומתנים באופן קבוע.
רוברט אילטוב: אני חושב שפיקוח של הכנסת על הממשלה זה דבר מבורך, שהממשלה צריכה לשאוף אליו ולא רק אנחנו כחברי כנסת.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שאין בכלל מקום למשא-ומתן או סחר-מכר מה הם מקבלים בתמורה.
רוברט אילטוב: הם לא עושים לנו טובה.
יואב קיש: אני רק מבקש שאת אותו נאום תגיד גם כשישבו פה איילת ויריב ונשמע מה הם חושבים.
רוברט אילטוב: דרך אגב, זה המקום היחיד שאני ממש באופוזיט אתם.
יואב קיש: יכול להיות שהם יסכימו אתך, אני לא יודע.
יואב קיש: אני תומך בך מאה אחוז, השאלה אם זה פרקטי, זה הכול.
רוברט אילטוב: אני אומר כמעט את אותם הדברים שאמרתי אצל יושב-ראש הכנסת, ואני כמו תקליט חוזר עליהם.
רוברט אילטוב: אני חושב שזה דבר מהותי וחשוב לפרלמנטריזם הישראלי.
יואב קיש: אז חשוב שתגיד את זה גם בשבוע הבא.
יואב קיש: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחר כך ד"ר חן פרידברג מהמכון לדמוקרטיה.
עליזה לביא: אני מברכת על הדיון ועל ההכנה לדיון ועל החומרים שקיבלנו.
עליזה לביא: זה חשוב, חשוב, חשוב.
עליזה לביא: זה חלק מנשמת אפה של הדמוקרטיה, ובטח של הבית הזה.
עליזה לביא: אבל אני רוצה, אחרי שני חבריי מהקואליציה שפרסו פה בצורה מאוד כנה, הם עם היכולות, עם הקשרים, עם אנשים שמסייעים בידם גם בתהליך השונה, גם במידע – אני באופוזיציה, ואני לא אחזור על דברי קודמיי בנושא של הסחר-מכר, כן לבוא ולייעל ולא על חשבון הצעות חקיקה.
עליזה לביא: אבל אם אנחנו חושבים שסטטיסטיקה ומספרים היא הדבר היחידי, אז אני אומרת לך שלא.
עליזה לביא: הצעת חוק שלי עוברת בקריאה טרומית, אני לא היחידה בבית הזה, ואנחנו מנסים לקבוע דיון בוועדה, וחולף עוד חודש ועוד חודש ועוד חודש.
עליזה לביא: אני לא מקבלת לא תשובה, לא הבנה, לא שום דבר.
עליזה לביא: ואז אני מגלה בדרך לא דרך שהשר החליט להעביר תקנות ולא בחקיקה.
עליזה לביא: אני יודעת שוועדת שרים מאשרת את החוק הזה, החוק הזה מתחיל את התהליך שלו, ואז שר בממשלת ישראל מחליט: לא חוק, אלא תקנות.
עליזה לביא: אף אחד לא מעדכן אותך, אתה לא יודע, אתה מגלה את זה רק אחרי ארבעה חודשים שזרקו אותך מכל כיוון אפשרי בוועדה ולא קבעו תאריך.
עליזה לביא: וכשאני מגיעה ואני יודעת על זה, אני מגלה ברשומות, זה פורסם לציבור כתקנות.
עליזה לביא: ועדת שרים מאשרת, החוק עובר בקריאה טרומית, איך יכולה להיות מציאות כזאת?
יואב קיש: אני רוצה להפריד.
יואב קיש: אני מבין שחוסר התיאום אתך הוא בולט והוא לא תקין.
יואב קיש: לזה אני מסכים.
יואב קיש: אבל אם דה-פקטו זה בא לידי מימוש, אז זה פחות עקרוני.
יואב קיש: אני מסכים שההתנהלות כלפייך, לפי מה שאת מתארת, צריכה תיקון.
עליזה לביא: אני לא היחידה.
עליזה לביא: אני מראה לך רק דוגמה, שלספור את הצעות החוק זה לא סוף התהליך.
עליזה לביא: כלומר, יש לנו פה עוד הרבה מאוד גורמים מעכבים, גם מניפולטיביים וגם פוליטיים.
עליזה לביא: גם הרבה שיקולים של קואליציה: או, החוק הזה מצוין, למה שניתן את זה לחברת אופוזיציה להעביר אותו?
מרב מיכאלי: מעניין איזו מפלגה המציאה את זה.
עליזה לביא: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד גברתי.
מרב מיכאלי: איזו מפלגה המציאה את זה.
מרב מיכאלי: מי עמדו בקואליציה וצעקו.
מרב מיכאלי: כשאנחנו אמרנו איך אתם לא מעבירים את החוק של חנין זועבי על ייצוג מתקן לנשים אמרתם: לא, אל תדאגו, יפעת קריב מקדמת עכשיו כזה חוק.
עליזה לביא: או שאת רוצה לבוא ולתקן, ובתפקידך כמרכזת האופוזיציה מן הראוי שתתני לי לסיים את הטיעונים ולתקן את עבודת הכנסת.
עליזה לביא: זה המינימום הנדרש.
עליזה לביא: לפני שאת מדברת בלשון נקבה.
מרב מיכאלי: במקביל.
יואב קיש: עכשיו חברת הכנסת לביא בזכות דיבור.
יואב קיש: בבקשה לא להפריע.
עליזה לביא: באמת הייתי זקוקה לסיוע הזה.