GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי כהן: אבל לפני זה, תגיד לי עכשיו, עכשיו נמצא ברגעים אלה מישהו שנותן שירותים, מישהו אחר עושה את העבודה שלו בזמן שהוא נמצא במילואים.
<רועי כהן: כשהוא יחזור הוא בטוח לא יחזור לאותה סיטואציה, ולכן את ההפקרות הזאת צריך לעצור ביחס כלפי העצמאים.
<רועי כהן: הדיון פה הוא כל-כך חשוב כי מפה אתם יכולים להוציא רוח חדשה.
<רועי כהן: היום עשינו את זה בוועדת העבודה.
<רועי כהן: נכון, חבר הכנסת שלח?
<רועי כהן: כולם הרגישו לברך אבל היתה הרגשה של החמצה, איך זה לקח עשר שנים, איך משהו טריוויאלי שמוכיח שממשיכים לשלם שכירות, ממשיכים לשלם מים, ממשיכים לשלם חשמל, כולם מסכימים שצריך לפצות אותם, ולקח עשר שנים.
<רועי כהן: איך?
<רועי כהן: פה, במקום שנדון, בואו תיקחו את הדברים שנאמרו פה על-ידי כולם, קחו אותם למחר בבוקר לתרגם אותם לחקיקה עבור חיילי המילואים.
<רועי כהן: ואני שוב פעם מודה לאבי ולכל השותפים.
<רועי כהן: חיילי המילואים העם פה בישראל, הם החוסן הלאומי.
<רועי כהן: בלי חיילי מילואים אנחנו יכולים ללכת הביתה.
<רועי כהן: חיילי המילואים הם אנשים שיוצאים, עוזבים הכול ובשעת האמת מגנים עלינו ומגנים על כולם.
<רועי כהן: יושבים פה אנשים שמחרפים את נפשם עבור המדינה הזאת, ולא צריך שהם יתחננו לדבר הזה, צריך שזה יבוא מפה, שייזמו את הדברים האלה.
<רועי כהן: אז תודה רבה.
יואב קיש: בהתייחסות לדיון שהיה פה קצת קודם, גם אני כמשרת מילואים וכל השאר, וגם שמענו את אביה, אנחנו רואים בזה כמובן זכות גדולה ובמידה מסוימת זה לא היום החובה – איך אני אסביר את זה, זה חובה, זה מגיע בצו, אתה צריך להגיע, ובטח ובטח ברגעי מבחן וברגעי אמת, אבל בסופו של דבר זו שליחות גדולה וזכות גדולה.
יואב קיש: אבל ההרגשה הזו שזו זכות גדולה לא צריך להיות מה שימנע מצד הבית הזה ללכת לתגמול, ועל זה דיברנו.
יואב קיש: אלון דור, בבקשה.
<אלון דור: שלום, שמי אלון, אני מ"פ במילואים.
<אלון דור: אני 20 שנה בצבא, מתוכם 15 במילואים כקצין בחטיבה 7, בתפקידי לחימה.
<אלון דור: אני חושב שהבעיה העיקרית פה בדיון היא המילה, המילה הטבה, וזה מאוד מפריע לי, בשמי ובשם כל המילואימניקים שאני מכיר לפחות, אנחנו לא רוצים הטבות.
<אלון דור: רישיון נהיגה ב-40 שקל במקום 400, או אין לי מושג כמה הוא אמור לעלות, זה נותן הרגשה טובה אבל זה לא מה שאנחנו רוצים.
<אלון דור: עובדה שעד היום כל הדיונים וכל מה שמציעים וכל מה שכל היום עולה, אנשים ממשיכים להגיע.
<אלון דור: הפלוגה שלי מגיעה במשך 15 שנים, כולם מגיעים, כולם עושים מילואים, וזה בלי ההטבות ומאוד נשמח אם יהיו הטבות.
<אלון דור: אנחנו גם לא רוצים פיצוי, אנחנו בחיים גם לא נגיע לפיצוי.
<אלון דור: אם אני אתן לכם פה רק דוגמאות קטנות על קצה המזלג, אז תבינו שאי אפשר להגיע לפיצוי בכלל.
<אלון דור: מה שאמר פה רועי זה נכון.
<אלון דור: אנחנו בס-הכול רוצים שיפוי, תקראו לזה תגמול, בפירוש זה לא הטבות.
<אלון דור: א נחנו רוצים להמשיך את סדר-היום היומיומי הרגיל שלנו.
<אלון דור: אני אתן לכם שתי דוגמאות – דוגמה אחת, צוק איתן, אנחנו בלחימה בפנים, כשעוד מדברים על לגייס את המילואים הפלוגה שלנו כבר בפני בלחימה, יוצאים אחרי ארבעה ימים, החבר'ה פותחים את הפלאפונים, בא אליי אחד המפקדים בפלוגה, אחד הלוחמים הוותיקים הטובים שלי, ואומר לי, תקשיב, אלון – יש לו משרד, הוא מהנדס עצמאי – שני לקוחות שלי אמרו לי, אנחנו מצדיעים לך שאתה בלחימה, אנחנו צריכים לקדם פרויקט, מצטערים מאוד, אנחנו עוברים למשרד אחר.
<אלון דור: באותו רגע אמרתי לו, עומרי, הביתה, אתה לא נשאר פה אתנו, אני צריך אותך אבל יש לךך משפחה עם שני ילדים שאתה צריך לפרנס.
<אלון דור: אם נתעדף אותם במכרזים של המדינה או משרד הביטחון זה לא תעדוף.
<אלון דור: בסך-הכול נותנים לו משהו שהוא לא יכול להשיג במישור האזרחי, כי מה לעשות?
<אלון דור: היום אנחנו מכירים את המציאות, רואים בנו מתנדבים, אני לא מתנדב, אני עושה מה שנדרש ממני.
<אלון דור: זה שרואים בנו מתנדבים אז גם מתייחסים אלינו בהתאם.
<אלון דור: אז אומרים, מי שמתנדב הוא פראייר, וזה בעיה שלו.
<אלון דור: אבל זה לא בעיה שלו.
<אלון דור: הוא צריך להביא פרנסה למשפחה שלו, אותו לוחם.
<אלון דור: אם הוא יקבל מכרזים ממשרד הביטחון או ממדינת ישראל, זה בסך-הכול ייתן לו את מה שהוא לא קיבל, זה ממש לא פיצוי, זה ממש לא הטבה, זה משאיר אותו בסטנדרטים ובחיים.
<אלון דור: הייתי קודם בדיון בנושא ועדת החינוך בנושא הסטודנטים – דיבר הבחור מהמל"ג על כל הנושא שתפנו, ועדת פניות.
<אלון דור: אנחנו לא רוצים ועדת פניות ואנחנו לא רוצים להיות חריגים ולא רוצים שום דבר.
<אלון דור: החיילים שלי בסך-הכול רוצים לסיים את התואר בשלוש או ארבע שנים כמו כולם.
<אלון דור: אני למדתי שנים באקדמיה.
<אלון דור: איזה תואר יש לי?
<אלון דור: תואר ראשון.
<אלון דור: אני לא מצליח לסיים את התואר השני.
<אלון דור: למה?
<אלון דור: בגלל המילואים.
<אלון דור: הגעתי עד לנשיא האוניברסיטה שיעשו לי מבחן חוזר.
<אלון דור: למה אני צריך להגיע לנשיא האוניברסיטה?
<אלון דור: למה אני צריך למצוא את עצמי רודף?
<אלון דור: - - -
יואב קיש: איזו אוניברסיטה?
<אלון דור: אוניברסיטת חיפה.
יואב קיש: ידוע באהבתה הגדולה למילואימניקים.
<אלון דור: מאפשרת הפגנות חופשי.
<אלון דור: מעירים לי שאני מגיע ללימודים על מדים כי אני מגיע מהצבא - - -
רועי פולקמן: את זה, דרך אגב, תיקנּו פה לא מזמן שאסור יהיה להפלות - - -
<אלון דור: אני שמח.
<אלון דור: אני מצטער, אני לא כל-כך מעורה.
יואב קיש: זה שזה תוקן – בשטח זה לא קורה.
רועי פולקמן: לא, שאסור להוציא אדם במדים משום - - -
<אלון דור: אני גם לא התייחסתי כשהעירו לי והמשכתי לבוא שנה שלמה עם מדים רק כי מישהו העיר לי.
<אלון דור: אבל בסופו של דבר אנחנו רוצים בסך-הכול שיאפשרו לנו להתקיים בחיים, ולא לקרוא לזה הטבות.
<אלון דור: אני ממש לא אוהבת את המילה הזו.
<אלון דור: תגמול, שיפוי.
<אלון דור: תודה.
יואב קיש: ד"ר אלעד שטרן, בבקשה.
<אלעד שטרן: שלום, אני אלעד, אני מג"ד של גדוד סיור חטיבת הנגב במילואים.
<אלעד שטרן: קצת כמו אלון, אני למדתי תשע שנים, אבל הצלחתי לסיים דוקטורט.
<אלעד שטרן: אז נאי מכיר גם את הזירה של האקדמיה.
רועי פולקמן: אתה גם בחטיבה 7?
<אלעד שטרן: לצערי, לא.
רועי פולקמן: כי יכול להיות שזה תלוי בסוג החטיבה, איזה תואר מקבלים.
<אלון דור: רק שתבין, חסר לי קורס אחד.
<אלעד שטרן: בלא מעט השנים האחרונות אני מנהל בכיר בחברה פרטית, שכיר, וגם מרצה באקדמיה.
<אלעד שטרן: אני מכיר את הזירות האלה.
<אלעד שטרן: אני רוצה לדבר על שתי נקודות שמאפשרות לאיש המילואים לבצע את החובה שלו.
<אלעד שטרן: ושוב, מדברים פה על מערך מתנדב וכולי.
<אלעד שטרן: מערך הסדיר היום מתקיים במודל צבא העם, גם בו יש קבוצות משמעותיות במדינת ישראל שלא משתתפות בו לצערנו.
<אלעד שטרן: אני חושב שזה אתגר שלנו כחברה.
<אלעד שטרן: ביום המעבר מסדיר למילואים יש היקפים עצומים שמקבלים את הפטור שלהם, ובעצם לא מתקיים יותר צבא העם, וזה בסדר גמור.
<אלעד שטרן: גם חבר הכנסת שלח נגע בזה בוועדת החוץ והביטחון.
<אלעד שטרן: מאוד יתכן שכך צריך, אולי אפילו צריך להעמיק את זה.
<אלעד שטרן: אבל המשמעות היא שהמדינה מטילה חובה על קבוצה מאוד-מאוד קטנה של אזרחים.
<אלעד שטרן: זו חובה.
עפר שלח: כולל החובה לסכן את חייה.
יואב קיש: ומקילים בזה קצת כי אותה קבוצה מרגישה בזה זכות, אז קצת מקילים בזה.
יואב קיש: זו הבעיה.
<קריאה: מנצלים את זה.
<מירי פרנקל-שור: מאריכים את גיל הפטור.
יואב קיש: מנצלים את זה, בחלק מהמקרים עד כדי ניצול.
<מירי פרנקל-שור: מנצלים את זה ומעלים את גיל הפטור לארבעים ו - - -
<אלעד שטרן: כשהיינו מטילים תשלום מסים על קבוצה מאוד-מאוד קטנה - - -
יואב קיש: ולכן רועי, החשיבה פה צריכה להשתנות.
יואב קיש: זו הנקודה שאנחנו מדברים עליה.
רועי פולקמן: אנחנו מסכימים, השאלה באיזה כלים.
<אלעד שטרן: תשלום מסים הוא רק עול כלכלי.
<אלעד שטרן: פה יש נכונות לסכן חיים ולחרף את הנפש, כולל המשמעויות הכלכליות שלו, וכל המשמעויות האחרות של סיכון חיים.
<אלעד שטרן: שני המעגלים המידיים שהם סביב איש המילואים – עוד לפני שבכלל מדברים על תגמול, כי תגמול באמת גם פוגע בנו, וזה יש רק את הפיצוי שאני באמת חושב שיהיה מאוד קשה רק לפצות על כל המרכיבים שאיש המילואים שהולך לשירות שלו מקריב.
<אלעד שטרן: יש את בת או בן הזוג כשותפים או אחראים על התא המשפחתי.
<אלעד שטרן: אני בא מהעולם של המעסיקים השכירים, הוא עדיין תופס נפח מאוד-מאוד גדול בין משרתי המילואים.
<אלעד שטרן: מי שהוא עובד שכיר ומי שהוא מנהל זוטר או בכיר בחברות, היכולת של איש המילואים היום לבצע את החובה שלו, יש בה תלות מאוד גדולה ביכולת של שני הגופים האלה, בן או בת זוג ומעסיק, שנכון להיום הם ישויות שהן מתנדבות.
<אלעד שטרן: אם איש המילואים ממלא חובה, הם ודאי, ודאי בן או בת הזוג, והמעסיק – עוד יש שם דברים שהוא צריך לעשות לפי חובה, כשהצו הוא חוקי והכול.
<אלעד שטרן: אבל כשיש לו מנהל שהוא מ"פ או מג"ד, אז הוא כבר הופך את עצמו, הוא מעמיד לרשותו משאבים שהיום עומדים לרשות הצבא, שלא מאפשר את זה לאיש המילואים, את הרכב של החברה, את תנאי אש"ל של החברה, והוא צריך לגבות איך שהוא, או שהמנהל והחברה מגבים יחד את הפעילות הזאת.
<אלעד שטרן: צריך לטפל בחוק, במס החברות, בכל מיני דברים, איך מטפלים במעסיק.
<אלעד שטרן: לגבי בת הזוג של איש המילואים – דיברו קודם על כל מיני היבטים משפטיים של האם משרת המילואים הוא במוקד - - - הפריפריה שלו זה רק בן הזוג.
<אלעד שטרן: אני חושב שאחד הפתרונות – ואני לא משפטן – הוא להכיר בבת הזוג, היא בעצמה משרתת את המדינה בזה שהתא המשפחתי הוא זה שמשרת.
<אלעד שטרן: אם נתייחס אליה או אליו, איפה שיש בני זוג, כי יש לנו גם לא מעט קצינות ובעלות תפקיד שהן - - - להתייחס אליהם כישות שצריך לטפל בה ולא כפריפריה של בן הזוג, יכול להיות שיש בזה בשורה.
יואב קיש: אחרון הדוברים, אייל בוטון, בבקשה.
<אייל בוטון: אני אייל בוטון, סגן אלוף במילואים, משרת פעיל, בן 52.
<מירי פרנקל-שור: אבא שלו היה ממקימי הלשכה המשפטית של הכנסת.
<קריאה: מי עשה לך ראיון קבלה?
<אייל בוטון: אני רוצה להשיב לחברי הכנסת.
<אייל בוטון: קודם כל, זה נחמד להיות במקום שכולם מסכימים להכול.
<אייל בוטון: רועי, תיבת פנדורה בפעם הראשונה שפתחו אותה יצאו הצרות, בפעם השנייה שפתחו אותה יצאה התקווה.
<אייל בוטון: אני חושב שמה שצריך לעשות, ואני מזדהה עם הדברים של עפר בהקשר הזה, בטח לגבי הרציונל.
<אייל בוטון: זה שגר בעוטף עזה גם אותו לוקחים למילואים, זה שגר בדרום גם אותו לוקחים למילואים.
<אייל בוטון: זו קבוצה אחרת המילואים.
<אייל בוטון: זה לא מגזר באוכלוסיה, אלא זו קבוצה שכופים עליה ללכת לעזוב את מה שהיא עושה.
<אייל בוטון: גם נכים מסוג מסוים יכולים לשרת מילואים, אלה קבוצות אחרות.
<אייל בוטון: אני רוצה להציע משהו ולבקש משהו.
<אייל בוטון: קודם כל, אני מציע לקפוץ למים.
<אייל בוטון: אני מציע לא לפחד.
<אייל בוטון: מירי יודעת - - - אבל לקחת מקרה ולעשות טסט קייס עם כל מיני מקרים שנראה לנו שעובדים ולאט-לאט לייצר מציאות שעוברת מבחני בג"ץ.
<אייל בוטון: גם מבחן וגם בג"ץ, לוקח להם שלוש שנים עד שהוא דן וגם בג"ץ לפעמים תומך בהחלטות, ואני בעד לקפוץ למים בהקשר הזה, והגישה שאתה יואב מביע פה היא גישה מצוינת בעיניי.
<אייל בוטון: נושא הדיון הוא הטבות לחיילי מילואים, ויש לי רעיון בנושא של הטבה, העלינו את זה בפעם שעברה בדיון עם רמ"י, אבל אני מציע – לא יודע איך ליישם את זה, ואולי זה ימצא חן בעיניך, רועי, שכל משרת מילואים בקריטריונים מסוימים, ייפתח לו באוצר המדינה חשבון בנק שיצטבר לו שם סכום לזיכוי, והוא יוכל לנצל את הסכום הזה כאוות נפשו בכל התשלומים שצריך לשלם למדינה.
<אייל בוטון: המדינה תאפשר לחייל מילואים, במקום להשית עליו מסים מסוגים שונים, בין היתר תשלומים למכרזים, תשלום לגישה למכרז, שהיום בוטל או לא בוטל, אני לא יודע להגיד אפילו, תשלום של אגר, תשלום של ארנונה, אפ אפשר להטיל את זה על העיריות, כן או לא.
<אייל בוטון: אבל תנו לבן-אדם להחליט מה הוא עושה, כי היום יש סל של הטבות.
<אייל בוטון: באתי מדיון בוועדה מסוימת שמשרד המשפטים אמר שהוא ל א יודע לאשר הנחה של 25 שקלים פטור מאגרת טאבו לחייל מילואים.
עליזה לביא: זה לא הדבר היחידי שהוא לא יודע.
<אייל בוטון: הוא לא יודע לאשר פטור כזה.
רועי פולקמן: אבל למה זה עדיף על פשוט לתת כסף לחייל מילואים?
רועי פולקמן: למה כל הסיבוך הזה?
רועי פולקמן: תן לו אלף שקל - - -
<אייל בוטון: לא, שיטת התגמול של חייל מילואים זה פיצוי מחליף שכר.
<אייל בוטון: יש לזה רציונלים.
רועי פולקמן: אתה אומר, אני נותן לו כסף ומנגנון מסובך.
רועי פולקמן: תן לו כסף.
יואב קיש: נקודות זיכוי.
<אייל בוטון: אין לי בעיה לתת כסף.
<אייל בוטון: אם לא מצליחים לתת כסף, אני מציע לעשות את זה בצורה שהמדינה תכריז שהיא לוקחת פחות מחייל המילואים.
<אייל בוטון: אל תתני יותר, תיקחי פחות.
<אייל בוטון: בהקשר הזה אני חושב שזה יכול לעבור איזה שהם קריטריונים של מבחנים, ובטח לאפשר לחיילי המילואים לנצל את ההטבות שלהם.
<אייל בוטון: שכל אחד ינצל את ההטבה שלו כפי שהוא מבין.
<אייל בוטון: תזקוף לו 20,000 שקל בשנה לנצל.
יואב קיש: הצטרפה אלינו חברת הכנסת עליזה לביא מיש עתיד, בבקשה.
עליזה לביא: תודה, חברי חבר הכנסת קיש על הדיון.
עליזה לביא: זו הזדמנות גם לומר תודה לחברי עפר שלח על היום המיוחד, על שעת רצון, על ההזדמנות לחשוב ולהוקיר את חיילי המילואים.
עליזה לביא: אמרת, הפריפריה, אז אני סבתא לנכדות שעכשיו הולכות להיות אצלי ארבע שבתות.
עליזה לביא: אבא שלהם אחרי קורס מ"פים יצא לחודש מילואים, חריג, המון ימים.
עליזה לביא: כן, יש פריפריה משום שאי אפשר אחרת, אי אפשר אחרת כשהבת שלי צריכה גם להגיע מוקדם לעבודה ולעבוד המון שעות, וגם לחזור מאוחר, ושתי קטנות, ומערכת החינוך אנחנו מכירים אותה, וזה עולה הרבה מאוד כסף כשיוצאים למילואים.
עליזה לביא: צריך מערכת תומכת, ומי שיכול או מי שרוצה או מי שצריך, בהחלט צריך לראות איך עושים את זה.
עליזה לביא: מצד אחד זה יותר מדי מאוחר, ומצד שני יש רוח טובה בבית, ואנחנו מרגישים וכולם פה מרגישים, וזו הזדמנות לומר תודה על העקביות ועל העשייה.
עליזה לביא: ואני רוצה לקרוא שתי שורות מהספר של אהרון אפלפלד, האיש שלא פסק לישון, אתם יודעים, צבא, צבא מילואים, עם, ואני רוצה שתי שורות על המקום שלו, של אפלפלד, כנער אחרי השואה, איך במחנה העקורים מגיע איש מילואים עוד טרם מדינה, אפרים, ולוקח את החבר'ה הצעירים ומתחיל במו ידיו ועל-פי הבנתו להכשיר אותם.
עליזה לביא: הם יגיעו לארץ והם יצטרכו להיות הצבא, והמילואים לא התחילו היום והוא כותב, אפלפלד, בשפה הרגישה ובעברית המיוחדת שלו: "העשייה שלנו רבה ומוקפדת, לפעמים נדמה לי שתוכנית ההכשרה נועדה לשנות אותנו כליל, ובבוא היום יאמרו, הם התחנכו אצל אפרים.
עליזה לביא: אפרים אינו עושה רושם לא בקומתו ולא במבע פניו.
עליזה לביא: לפעמים הוא נראה כאיש צבא אפור שמאמן את חניכיו ביד נבונה.
עליזה לביא: הוא אינו צועק ואינו מתעמד, והוא ממעט בדיבור.
עליזה לביא: אבל הוא מעודד אותנו והוא שר, הוא מעורר לשיר.".
עליזה לביא: ואז הוא מתאר איך בעצם הם הופכים להיות חיילים.
עליזה לביא: זו הזדמנות לומר לכם תודה.
עליזה לביא: מעבר לכל אתם מפקדים, מודלים לחיקוי, והתפקיד שלנו זה לעשות את זה יותר טוב.
יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון ואני אגיד מספר דברים.
יואב קיש: ראשית, לצערי, אין מה לעשות, המדינה הופכת להיות יותר צינית, ומה שהיה פה בקום המדינה ומה שהיה פה לפני 30 שנה או אפילו מה שהיה כשאני גדלתי, דברים משתנים.
יואב קיש: השינוי הוא שינוי חברתי, וממצב שבו כולנו היינו בצבא וכולנו היינו במילואים, היום אנחנו עוסקים בקבוצה קטנה ומצומצמת.
יואב קיש: את הדבר הזה אנחנו חייבים להפנים.
יואב קיש: אותה קבוצה קטנה ומצומצמת באה למילואים באהבה, מרצון, בהרגשה שזו זכות גדולה.
יואב קיש: אבל עלינו מוטלת החובה לדאוג להם ואנחנו דיברנו על מספר דברים, דיברנו על הנושא של התא המשפחתי, שאנחנו לא יכולים להתייחס לחייל המילואים או לחיילת המילואים לבד, אלא גם לבנות או בני הזוג ולילדים שלהם, ולנסות לעזור במקום הזה.
יואב קיש: נושא הסטודנטים, שהוא מוכר, כולל חקיקה, צריך לראות שהדברים קורים.
יואב קיש: נושא העצמאים שדיברנו בהם ארוכות היה נושא מאוד מרכזי בוועדה הזו, אני לא רוצה לקרוא לזה הטבות, אלא איך מתגמלים על המאמץ הזה, והמאמץ הזה הוא מכל מיני כיוונים.
יואב קיש: יש את התגמול הישיר שם יותר קל לנו.
יואב קיש: אני לא נכנס לוויכוח איך מתגמלים, זה לא המשאב הציבורי, למה חרדים ולמה נשים, לא, נקודות זיכוי, תשלומים כאלה או אחרים של המדינה.
יואב קיש: דרך אגב, עושים את זה.
יואב קיש: אולי לא מספיק עושים את זה.
יואב קיש: אני מסתכל על הנושא הערכי מעבר, רועי, ואני חושב שאנחנו חייבים להוביל מהלך של שינוי גם של תגמול במשאב הציבורי לאותה קבוצה מצומצמת.
יואב קיש: צריך לבחון את זה, לאפשר חקיקה שתיתן את זה, שלא נמצא את עצמנו כל פעם - - - אתה אומר, להתמודד עם בג"ץ.
יואב קיש: אין לי בעיה להתמודד עם בג"ץ, ונלך לשם, אבל אני רוצה לייצר את המציאות שבג"ץ יתמוך בגישה הזאת.
יואב קיש: זו המשימה שאני חושב שעלינו, חברי הכנסת, להוביל.
יואב קיש: שלום לכולם, אנחנו מתחילים את הישיבה.
יואב קיש: יש לנו שלושה נושאים על הפרק: האחד זה דיון בנושא עובדי ערוץ הכנסת, לבקשתה של חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שנמצאת אתנו.
יואב קיש: הנושא השני, אני רוצה להתחיל אתו, וזה בקשות הממשלה להקדמת הדיון בהצעות החוק הבאות לפני קריאה ראשונה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה והצעת חוק לעידוד השקעות הון (עידוד בניית דירות מגורים להשכרה).
יואב קיש: נציג האוצר, בבקשה תציג את שני החוקים.
יואב קיש: תיכף נראה מה עושים ואז ניכנס לדיון על עובדי הכנסת.
<ישי צבי פרלמן: החוק הראשון, התיקון לפקודת מס הכנסה, מתייחס לאיך מעריכים מלאי של יהלומנים.
<ישי צבי פרלמן: יש חשיבות מאוד גדולה לצורכי מס לשווי המלאי.
<ישי צבי פרלמן: יש לנו בעיה בהקשר של היהלומנים, בעסקים האלה יש בעיה בהערכת שווי המלאי.
<ישי צבי פרלמן: אנחנו רוצים לקבוע מתווה שדרכו יחושב המלאי.
<ישי צבי פרלמן: זו הצעה דומה מאוד להצעה שכבר מונחת על שולחן הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 240), עכשיו אנחנו מדברים על 241.
<ישי צבי פרלמן: חשוב לנו שזה יקודם במהירות.
יואב קיש: זה מה שאני מנסה להבין.
<ישי צבי פרלמן: קודם כול זה שהנושא כבר - - -
דב חנין: אתם רוצים שהיום זה יגיע לקריאה ראשונה?
<ישי צבי פרלמן: אנחנו מקווים שכן.
יואב קיש: בשביל זה הפטור, אחרת אתם לא צריכים פטור.
יואב קיש: בכל פעם שמבקשים פה פטור זה בשביל שזה יגיע באותו יום למליאה.
יואב קיש: אני רוצה להבין מה הדחיפות בנושא הסדרי המס עם היהלומנים.
<ישי צבי פרלמן: המושב הולך להסתיים, וזה משהו שאנחנו רוצים הרבה זמן.
<ישי צבי פרלמן: יש הצעת חוק מאוד דומה, בדיוק באותו נושא, על שולחן הכנסת במשך מספר חודשים.
דב חנין: אז זה לא דחוף.
יואב קיש: דב, אני לא רוצה לנהל את הדיון כך.
דב חנין: אמרו שזה יקודם לאורך - - -
יואב קיש: הבנו.
יואב קיש: מה הנושא השני בבקשה?
יואב קיש: הנושא השני זה הצעת חוק עידוד השקעות הון (עידוד בניית דירות מגורים להשכרה).
יואב קיש: זה נושא שמשנה את המסלול בחוק עידוד השקעות הון.
יואב קיש: אולי רועי פולקמן יציג.
דב חנין: אתה נציג האוצר?
רועי פולקמן: לא, אבל אני נציג החוק הזה.
<ישי צבי פרלמן: אנחנו משנים את המסלול, הופכים את המסלול ממסלול שדורש אישורים למסלול שדורש הרבה פחות ביורוקרטיה.
<ישי צבי פרלמן: אנחנו משנים את התנאים כדי שהדירות שייבנו במסלול הזה, שיקבלו את הטבות המס, יהיו באמת דירות שעוזרות לשוק במתחמים גדולים, ונותנים הטבות מס יותר גבוהות למי שמשכיר לתקופה מאוד ארוכה את הדירות שלו.
<ישי צבי פרלמן: אם הוא משכיר ל-15 שנה הן הרבה יותר גדולות מאשר אם הוא משכיר רק לחמש שנים, ויש חשיבות בהקשר הזה שתהיה ודאות ליזמים שרוצים להתחיל לבנות, להוציא היתרי בנייה, שיידעו מה קורה.
<ישי צבי פרלמן: וככל שנצליח לקדם את החקיקה במהלך המושב הזה, כך תיווצר יותר ודאות ונוכל להתחיל יותר מהר.
רועי פולקמן: בגלל שיש פה הטבות משמעותיות ליזמים לבנייה לשכירות – זה תיקון חוק שטרית – אם אנחנו לא גומרים את זה במושב, יתעכבו פרויקטים.
יעל כהן-פארן: אתה רוצה לגמור את זה בשבועיים?
רועי פולקמן: כן, כי זה חוק פשוט.
יעל כהן-פארן: מה - - -
רועי פולקמן: יעל, אני אסביר.
רועי פולקמן: ייתקעו פרויקטים.
רועי פולקמן: למה ייתקעו?
רועי פולקמן: כי בכל סוג כזה של הטבה, ברגע שאתה בא ואומר לציבור, לציבור היזמים, שאתה הולך לתמרץ בנייה לשכירות, אז יזם יגיד: אני לא מתקדם, אני מחכה להשלמת ההטבה.
רועי פולקמן: לא חבל על חצי שנה עכשיו?
אמיר אוחנה: חבל.
רועי פולקמן: צריך לנהל דיון, אבל ברגע שדברים כאלה יוצאים – זה היה קצת מורכב, רצינו כבר לפני חודש להביא את החוק, זה לקח זמן - - -
יעל כהן-פארן: כן, יש פה מורכבות.
יעל כהן-פארן: המורכבות נפתרה ברמה הממשלתית ולא תובא לדיון בכנסת?
רועי פולקמן: תובא, אבל יש צורך בדחיפות.
יואב קיש: חברים, אני רוצה להקדיש את הזמן של רוב הדיון לעובדי הכנסת.
יואב קיש: בבקשה, דב, משפט.
רועי פולקמן: דב, אתה הכי צריך להיות בעד זה.
דב חנין: אני לא מכיר את שני החוקים.
דב חנין: החוק השני, חבר הכנסת פולקמן, שאתה מציג, באופן עקרוני נראה לי שאני בעדו.
דב חנין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שכן תתבצע בדיקה, גם אם יינתן פטור מחובת הנחה.
דב חנין: בדרך כלל לא מקובל בכנסת ביום שיש למפלגה ועידה או אירוע פנימי, מפלגתי, להעביר דברים שהם שנויים במחלוקת, וחברינו ממפלגת העבודה - - -
ישראל אייכלר: זה לא שנוי במחלוקת.
יואב קיש: דב, אני אגיד לך מה אני הולך לעשות, זה מאוד פשוט.
יואב קיש: אני חושב שחוק עידוד השקעות הון שמדבר על הורדת מס, שזה חוק טוב, אני אתן לו פטור, והחוק השני של מיסוי יהלומים, אני דוחה, אני לא נותן לו פטור.
יואב קיש: משרד האוצר יחכה את הזמן שצריך בשביל שהכנסת תקבל את הזמן שהיא צריכה.
יואב קיש: בוועדה הזאת אנחנו שוקלים כל בקשה לפטור לגופו של עניין.
יואב קיש: מה שבאמת עושה טוב לאזרח ומייעל, מידית אנחנו משתדלים לתת לו פטור, אבל בכל מקרה אנחנו מבקשים, לא רק ממשרד האוצר – דרך אגב, משרד האוצר בעניין הזה, לזכותו ייאמר, הוא מבין את המדיניות – אלא משאר המשרדים להביא לבקשת פטור רק דברים שיצדיקו את הפטור, כי אם לא, הכנסת צריכה את הזמן גם לדון בחקיקה.
אמיר אוחנה: לפני ההצבעה האם אפשר להבין מהאוצר מה קרה עכשיו?
אמיר אוחנה: יש איזה פריצת דרך במשא-ומתן?
אמיר אוחנה: זה היה אז שנוי במחלוקת.
אמיר אוחנה: האם הגעתם להסכמות?
<ישי צבי פרלמן: ביהלומים?
אמיר אוחנה: מה קרה עכשיו שאתם מבקשים פטור מהחובה?
יואב קיש: הם רוצים לגמור.
אמיר אוחנה: מה השתנה?
<ישי צבי פרלמן: אם תראה את הנוסח של תיקון 240, הוא השתנה.
<ישי צבי פרלמן: השינוי בנוסח נעשה בעקבות משא-ומתן עם היהלומנים.
יואב קיש: זה כבר סגור.
יואב קיש: אין פה דחיפות.
יואב קיש: אני מעלה להצבעה את בקשת הפטור לחוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 74) (עידוד בניית דירות מגורים להשכרה) .
יואב קיש: מי בעד הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה – לתת לזה פטור – שירים את ידו.
יואב קיש: נגד – פה אחד
יואב קיש: בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון מס הכנסה (תיקון מס' 241), התשע"ז-2017, לא אושרה.
יואב קיש: אנחנו עוברים לדיון בנושא עובדי הכנסת.
יואב קיש: רק לפני זה, אני רוצה לראות אם מישהו מהאורחים שלנו רוצה להירשם כדי לדבר.
יואב קיש: תציגו את עצמכם בבקשה שיידעו מי נציגי הערוץ החדש.
<מוטי שקלאר: אני מנכ"ל הערוץ.
<חגי גולן: אני עורך ראשי.
יואב קיש: נעים מאוד.
יואב קיש: אני מברך אתכם שבאתם.
יואב קיש: אני חושב שזו הפעם הראשונה שלכם פה בוועדת הכנסת, שאחראית על חוק ערוץ הכנסת.
יואב קיש: אני מאחל לכם הרבה בהצלחה.
יואב קיש: מי יש לנו מהעובדים?
<משה רונן: אני מארגון העיתונאים, הארגון היציג של העובדים.
יואב קיש: יש עוד מישהו מהעובדים?
<נועה משיח: אני.
<נועה משיח: אני חברת ועד של עובדי ערוץ הכנסת.
<נועה משיח: אם עוד אחד מהעובדים ירצה לדבר - - -
יואב קיש: יושבים מאחורייך עובדים ועובדות.
יואב קיש: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
יעל כהן-פארן: האם יש נציג למפעיל הנוכחי של ערוץ הכנסת?
יואב קיש: נציג של המפעיל הנוכחי נמצא פה?
יואב קיש: – לא.
יואב קיש: אני לא רואה פה אף אחד.
יואב קיש: זה פחות נוגע אליו.
יעל כהן-פארן: אולי יש התנהלות שצריך לברר מולו.
יעל כהן-פארן: קודם כול, אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שניאות לקיים את הדיון לאחר שהנשיאות לא אישרה אותו.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב.
יעל כהן-פארן: הנה בעוד שעה יש דיון בוועדת הכספים על מפעל למחזור, במקרה זה, שהולך להיסגר בנגב.
יעל כהן-פארן: לא יכול להיות שלא ניתן את הדעת לכך שערוץ הכנסת עובר ידיים ופשוט שכחו מהעובדים.
יעל כהן-פארן: כמעט כל העובדים קיבלו מכתבי פיטורים, בודדים בלבד עוברים לזכיין החדש, ואנחנו כאן בכנסת, חברי הכנסת, לא יכולים לשבת ולשתוק, ובגלל זה יזמתי את הדיון.
רועי פולקמן: על בסיס מה את אומרת את זה?
רועי פולקמן: אולי נשמע את הנתונים?
יעל כהן-פארן: אולי נשמע את הנתונים בהמשך.
יעל כהן-פארן: על בסיס מה שהועבר אלי מארגון העובדים של עובדי ערוץ הכנסת.
רועי פולקמן: כמה נקלטו?
רועי פולקמן: כמה לא נקלטו?
רועי פולקמן: נשמע את הנתונים קודם.
יעל כהן-פארן: נכון ליום רביעי בשבוע שעבר, כשדנו בכך כאן בוועדה והחלטנו לקיים את הדיון, למיטב ידיעתי קרוב ל-100 עובדים קיבלו מכתבי פיטורים ובודדים נקלטו לעבודה בערוץ החדש.
רועי פולקמן: יואב, אם אפשר, אולי נתחיל עם העובדות.
יואב קיש: היא ביקשה את הדיון, אז אני נותן לה רגע לדבר.
יואב קיש: כמובן שנשמע מה שיחליטו, כי זה מידע - - -
יעל כהן-פארן: קודם כול, בדיוק זאת המטרה של הדיון, לשמוע את העובדים, לשמוע את המפעילים, להבין איפה הבעיה.
יעל כהן-פארן: פוליטיקאים לא מתערבים בענייני הערוץ.
יעל כהן-פארן: הוא זכיין חדש, בסדר גמור, זאת ההחלטה.
יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר כמו שיש פה שירותי הסעדה ויש זכיין, גם שם עושים בכל כמה שנים החלפה של זכיין, אבל יש איזה תנאים לקבל את העובדים הישנים אצל הזכיין החדש, והזכיין די מחויב.
יעל כהן-פארן: נכון שזה לא אותו דבר, זה מכרז של הכנסת וזה מכרז של המועצה לכבלים ולוויין.
יעל כהן-פארן: ערוץ הכנסת זה הערוץ הציבורי היחיד שהיא מפקחת עליו.
יעל כהן-פארן: אולי היא לא רגילה לעסוק בערוצים ציבוריים, אני לא יודעת, אבל יש פה עניין של שמירה על זכויות העובדים הקיימים, לפחות לחשוב עליהם, להעלות אותם בדפי המכרז, כאיזה תנאי מינימלי.
יעל כהן-פארן: לא היתה שום התייחסות.
יעל כהן-פארן: 100 עובדים בודדים, כולם בעוד שבועיים חסרי עבודה.
יואב קיש: קודם כמה מילים גם לרקע, גם בעקבות מה שנאמר פה.
יואב קיש: ראשית, המכרז כבר יצא.
יואב קיש: אנחנו לא עוסקים בדיעבד שלא היתה התייחסות במכרז לעובדי הערוץ הקודם.
יואב קיש: יכול להיות שזו טעות, אבל זה לא משהו שנדון בו עכשיו.
יואב קיש: ספציפית לגבי מה שכן אפשר לדבר, נשמח לשמוע את תמונת המצב כמו שאתם מכירים אותה.
יואב קיש: בסופו של דבר, ופה חשוב להגיד, הכנסת היא לא גורם מכתיב פה בעניין הזה - -
יואב קיש: - - שלא ייווצר הרושם כאילו באנו להכתיב, אפילו ברמה של היכרות עם העובדים.
יואב קיש: זה נושא שנוגע לחברי הכנסת, פנו לדיון ואנחנו רוצים לשמוע.
יואב קיש: הכול נעשה פה ברוח טובה, ברמה של לראות מה אפשר לעשות שיהיה טוב לעובדים, יהיה טוב לערוץ ולמפעילים החדשים ולנו כחברי כנסת שבאופן בסיסי יש אינטרס לדאוג לאנשים שהיו אתנו פה בבניין במשך שנים רבות.
יואב קיש: ברור שבסופו של דבר, ואני אומר עוד פעם, הכנסת פה היא לא גורם מכתיב, ולכם יש את מלוא הסמכות לפעול לפי המכרז שזכיתם בו.
יואב קיש: מכבדים את זה ומבינים את זה.
יואב קיש: פשוט רצינו שתבינו, גם אתם, שתשמעו מה חברי הכנסת חושבים בעניין וכמובן גם את עובדי הכנסת, שחלקם נמצאים אתנו פה.
יואב קיש: אני מניח, דרך אגב, שלעובדים זה מצב לא קל להגיע לפה, לא לכל אחד זה נוח.
יואב קיש: אני מעריך שבאתם.
יואב קיש: ברור לי שזה מצב טעון גם מבחינתכם.
יואב קיש: תציג בבקשה את תמונת המצב כמו שאתה מכיר אותה ונמשיך משם.
<מוטי שקלאר: בוקר טוב לכולם.
<מוטי שקלאר: אני לא יכול לדבר בשם המפעיל הקודם, לא אנחנו מוסרים מכתבי פיטורים.