GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר אוחנה: אני רואה יושבי ראש של דיונים, של ישיבות מיוחדות או לא מיוחדות, שממש משתמשים בקריאה השלישית כאיזה נשק יום הדין.
אמיר אוחנה: אם מישהו מפריע בשיטתיות, צריך להוציא אותו.
אמיר אוחנה: ובעיניי, כך צריך להתנהג.
יואב קיש: חברת הכנסת שרן השכל, בקצרה, בבקשה.
שרן השכל: אני רק אומר כמה דברים.
שרן השכל: קודם כל, אני כן חושבת שקריאות ביניים הן אמנם כלי פרלמנטרי שאני לא חושבת שאנחנו צריכים להגביל, אבל כמובן כאשר יש אורחים מחוץ לארץ שנואמים בכנסת, אני לא חושבת שזה המקום לבוא ובאמת להעיר בקריאות ביניים, גם אם זה לא נשמע לנו, לאוזנינו.
שרן השכל: הנושא הזה של נוכחות חברי כנסת במליאה הוא משהו שהוא לא פעם ראשונה דנים בו.
שרן השכל: הציבור – הם מאוד שמים על זה גם כן איזושהי אצבע כלפי חברי הכנסת, שהם רואים שאין בעצם נוכחות במליאה.
שרן השכל: וזה לא רק בימים מיוחדים.
שרן השכל: זה גם בדיונים שמתקיימים בימי שלישי על נושאים חשובים או נושאים שנמצאים על סדר היום.
<קריאה: גם בוועדות.
שרן השכל: אני, אישית, הגשתי הצעת חוק שקשורה למניין חובה בכנסת על מנת לפתוח ישיבות.
שרן השכל: אני חושבת שזה משהו שהוא נדרש.
שרן השכל: אני חושבת שזה צריך להגיע גם בתוספת של רישום של חברי הכנסת כאשר הם נכנסים למליאה.
שרן השכל: יש את הדברים האלו גם כן בפרלמנטים אחרים כדי לראות כמה זמן חבר כנסת יושב בתוך המליאה בדיונים, מאזין לכך.
שרן השכל: בנוסף לזה, אני חושבת שאפשר גם כן, אולי, לבוא ולשקול קיצור של זמן, של זמן דיבור, כאשר יש הצעות לסדר במליאה, ואפילו לתת לשני נציגים מכל מפלגה, על מנת שגם בדיונים האלו תהיה יותר נוכחות.
שרן השכל: שני נציגים מכל מפלגה יוכלו להגיש הצעות לסדר.
שרן השכל: אמנם הזמן יקוצר, אבל זה ייצור בעצם דיון אולי קצת יותר רחב.
שרן השכל: כי הדיון מתקיים גם במליאה כאשר אנחנו נמצאים בכיסאות ומדברים אחד עם השני.
שרן השכל: אני חושבת שאלו הכלים שבהם אנחנו צריכים להשתמש, יותר מאשר איזושהי עבירה משמעתית של ועדת האתיקה.
מרב מיכאלי: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה להגיד לך שכשהמליאה ריקה, אז כל האפקט של ההחרמה הולך לאיבוד.
מרב מיכאלי: כי פשוט המליאה ריקה, אז אף אחד לא יכול לנחש שאתם לא נמצאים שם כי החרמתם.
מרב מיכאלי: פשוט אין אף אחד, אז כאילו קצת קשה לנחש.
יהודה גליק: - - - יש להם מודיעין - - -
אמיר אוחנה: מומלץ להגיע ולצאת בבת אחת.
מרב מיכאלי: לא, לא, ברצינות אני אומרת.
מרב מיכאלי: כאילו, מי שמסתכל על המליאה מה רואה?
מרב מיכאלי: רואה מליאה ריקה.
מרב מיכאלי: ואז מי יידע שאתם לא שם כי החרמתם, ולא בגלל שכאילו פשוט הציבור לא - - -
אחמד טיבי: מה ההמלצה שלך אלינו?
מרב מיכאלי: לא, אין לי.
יהודה גליק: היא מציעה שכשאתם מחרימים תבקשו מאחרים להגיע.
אמיר אוחנה: להגיע ולצאת בהפגנתיות.
<קריאה: תגידו.
מרב מיכאלי: מה שהוא הציע.
מרב מיכאלי: זו הצעה מצוינת.
<קריאה: תגיעו.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, אדוני, ברשותך.
מרב מיכאלי: אני אומרת את זה פה.
מרב מיכאלי: יש דברים, כמו שאומר חברי, חבר הכנסת יהודה גליק – אין מה לעשות.
מרב מיכאלי: זה עניין.
מרב מיכאלי: אנחנו חיות וחיים בתרבות שאנשים לא לוקחים אחריות על עצמם.
מרב מיכאלי: כולם מדברים על אחרים: מה האחרים עושים, מה האחרות עושות לא בסדר.
מרב מיכאלי: אף אחד לא מוכן לקחת.
מרב מיכאלי: קודם כל, קח אחריות על עצמך, תסתום אתה את הפה שלך, תשב אתה בשקט במקום שלך, תגיע, ואחרים לא יבואו.
מרב מיכאלי: לא יבואו.
מרב מיכאלי: הם בינתיים לא יבואו.
מרב מיכאלי: הם לא יבואו.
מרב מיכאלי: אז - - - מאוד קשה.
מרב מיכאלי: אנחנו יכולות ויכולים לשבת ולדון פה בשינוי התקנון ובשינוי זה והכול טוב ויפה, כל זמן שתרבותית אנחנו לא מוכנים לקחת על עצמנו אחריות לשנות את ההתנהלות, לא יעזור שום דבר.
מרב מיכאלי: ובהקשר הזה אני רוצה להגיד בדיוק שאי אפשר להפריד את ההתנהלות במליאה מההתנהלות בכנסת באופן כללי.
מרב מיכאלי: בכנסת הזאת, והמצב חמור לאין שיעור ממה שהוא היה בכנסת ה-19 במובן של ה-abuse שעושים לתקנון.
מרב מיכאלי: ההתעלות בתקנון.
מרב מיכאלי: כשאין כבוד לתקנון של הכנסת, כשמביאים כל שבוע מלא חוקים בפטור, כשלא נותנים את המינימום שצריך להנחה - - -
יואב קיש: זה הפסיק, חברת הכנסת מרב מיכאלי.
יואב קיש: את לא יכולה להגיד - - -
מרב מיכאלי: זה קצת נרגע - - -
יואב קיש: זה הפסיק מאוד.
יואב קיש: אני לא מעביר - - -
מרב מיכאלי: כמו שאמרת.
מרב מיכאלי: קודם אתה יכול לא להסכים איתי כמה שאתה רוצה.
יואב קיש: אני אחרי זה אתייחס.
מרב מיכאלי: כל המושב הראשון של הכנסת התנהל ככה.
מרב מיכאלי: רוב הכנס הזה התנהל ככה.
מרב מיכאלי: עכשיו זה באמת קצת נרגע.
מרב מיכאלי: אבל כשההתנהלות היא שאין כבוד לחוקים של הכנסת, ואין כבוד לחוקים של הכנסת; וקואליציה ואופוזיציה – המתח הוא כזה שבאמת נאמרים כל הזמן דברים איומים; לצורך העניין, משני הצדדים.
מרב מיכאלי: אבל אני יכולה להגיד לך, ויש כאלה שמאשימים אותי בזה, שמרגישים שאנחנו מגיבים כל הזמן ומגיבות לפרובוקציות של הקואליציה, שהן באות ב-1,000 דרכים – לא רק ממה שאומרים על הדוכן, אלא בחקיקה.
מרב מיכאלי: שכל שבוע, כל שבוע מגיעים שניים-שלושה חוקים שהם פוגעניים באופן עמוק.
מרב מיכאלי: ומה שאנחנו מוצאות את עצמנו עושות, זה מנהלות קרב מאסף, איזשהו קרב מאסף של באמת להפגין את תחושת חוסר האונים והתסכול מזה שיש כזה ניצול לרעה של כוח.
מרב מיכאלי: אז באמת, קשה נורא לדבר על התנהלות של דרך ארץ, פתאום כשזה מגיע לאיזו ישיבה חגיגית.
מרב מיכאלי: וזה אני אומרת, שוב, הרבה פעמים אנחנו חוטפים, כאופוזיציה, שאנחנו לא מספיק יוזמים, אנחנו מגיבים וזה.
מרב מיכאלי: כן, זה בא ממי שמחזיק את הכוח ביד.
מרב מיכאלי: ובהקשר הזה, אתם, גם כן, צריכות וצריכים לעשות חשבון נפש ולהבין שההתנהלות הזאת, יש לה מחיר באיך שהכנסת מתנהלת ונראית.
יואב קיש: רק, ברשותך, חברת הכנסת מרב מיכאלי, מה לגבי התייחסותך למה שדובר פה על ישיבות מיוחדות – האם קריאות ביניים והדברים שנאמרו או - - -?
יהודה גליק: ההצעה שלה הייתה שכל אחד ינהג בדרך ארץ - - -
יואב קיש: בסדר, אבל אני רוצה לשמוע את דעתה לגבי הנושא.
מרב מיכאלי: אני לא הייתי היום עושה שינויים בתקנון, כי כמו שאמרתי: אני חושבת שכל מה שזה יעשה זה תגובת נגד, כזאת או אחרת.
מרב מיכאלי: קשה לי לצפות אותה בדיוק, אבל אני לא חושבת שזה מה שיעשה את הישועה.
יואל חסון: אגב, אדוני היושב ראש, הערה קצרה: אני לא יודע אם זה נכנס לתקנון או לא, אבל אני לדוגמה חושש שזה לא, נגיד בזמן השאלות שראש הממשלה או בכלל, שיש הנחה – לא יודע אם זה נכנס לתקנון – שאם אתה קורא קריאת ביניים, אז היושב ראש יכול להחליט לא לתת לך לדבר.
יואל חסון: זה כן משיג סוג של שקט.
יואל חסון: אבל אני דווקא שם חושב שזו החלטה לא נכונה, כי אני חושב שחלק מהדיון הזה יכול להיות קריאות ביניים, עוד פעם – מדודות.
יואל חסון: ואמר פה נכון, חבר הכנסת אמיר אוחנה: אפשר להשתמש בנשק יום הדין הרבה יותר בקלות.
יואל חסון: קריאה שלישית זה לא - - -
יואב קיש: אני חושב שצריך קודם כל חד משמעית להבחין.
יואב קיש: אני חושב שמה שאמרת זה מאוד נכון.
יואב קיש: קריאות ביניים בכל דיון, כולל בשעת שאלות, אין דינן כקריאות ביניים בישיבה מיוחדת ומבחינת הטולרנטיות גם של היושב ראש לעניין.
יואב קיש: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני, ברשותך, הולך לעשות את מה שאת אמרת.
יואב קיש: אני אתייחס אליי ואני שואל את עצמי בהסתכלות למה שאמרת: איך ועדת הכנסת מתנהלת פה מאז שאני יושב ראש ועדת הכנסת?
יואב קיש: אני יכול להגיד לך שאני, קודם כל, מבחינת ניצול התקנון מאוד נזהר מלתת פטורים לממשלה, וזה כמעט פסק לחלוטין.
יואב קיש: המקומות היחידים שאני נותן זה שכזה חוק לטובת האזרח.
יואב קיש: שאני רואה שאם אני נותן את זה – זה הקלת מיסוי או דברים כאלה – אז אני נותן את זה.
יואב קיש: זה שיקול דעת שלי.
יואב קיש: אני באמת-באמת בעניין הזה, כמו שאמרת וציינת בעצמך ובצדק: יש ירידה מאוד משמעותית במתן פטורים.
יואב קיש: אני יכול להגיד, אם את כבר שואלת אותי, איפה אני הרגשתי מקום לא טוב, וזה היה בנושא כל מה שהיה סביב חוק ההסדרה.
יואב קיש: ופה אני אומר לך לשאלתך: את רואה בזה חוקיים נוראיים, בסדר?
יואב קיש: וזה לגיטימי.
יואב קיש: זו תפיסתך הסובייקטיבית, מה שנקרא.
יואב קיש: בעיניי, לצורך העניין, חוקים מצוינים.
יואב קיש: ועכשיו נוצרה דילמה שהיא רלוונטית לבית המחוקקים הזה.
יואב קיש: זה המקום שלה.
יואב קיש: ופה, מה לעשות, הקואליציה יש לה רוב.
יואב קיש: היא נבחרה על ידי רוב העם והיא מכתיבה והיא תוביל את המהלכים האלה.
יואב קיש: דווקא במקום ההוא – וזה סובייקטיבי לגמרי – אני יכול להגיד לך שהרגשתי שהאופוזיציה מחפשת לנצל כלי שקיים ואפשרי בתקנון ולייצר חוסר משילות.
יואב קיש: וניסינו להגיע להבנות.
יואב קיש: לצערי, שני הצדדים כשלו במקום הזה.
יואב קיש: יכול להיות שגם אנחנו אשמים בעניין הזה.
יואב קיש: אני לא נכנס פה לחלק האשמות.
יואב קיש: אבל אין ספק שאם אני מסתכל רגע איפה, למשל, היה אירוע שפגע בדבר הזה, זה הנקודה הזו.
יואב קיש: מאוד חשוב לי כן לעבוד ביחד עם האופוזיציה.
יואב קיש: אני מנסה להוביל מהלכים – את יודעת בעצמך – במקומות האלה.
יואב קיש: בוודאי ובוודאי, כמו שאמרתי בכל נושא רפורמת החקיקה שתהיה, שמוביל אותה יושב ראש הכנסת, והוועדה הזו תטפל בה ותוביל אותה כחלק טבעי להתקדמות של הדבר הזה.
יואב קיש: זה ייעשה בהסכמות.
יואב קיש: אף אחד לא ילך פה בניסיון של כפייה של קואליציה-אופוזיציה, וזה, אני אומר, על דעתו של יושב ראש הכנסת כמובן וזהו.
יואב קיש: אז זה לגבי ההרגשה שלך ומה שאמרת.
יהודה גליק: תראה, דיברו פה על הנושא של הערות הביניים בישיבה מיוחדת.
יהודה גליק: ואמר חבר הכנסת אחמד טיבי: תשמע, יש דברים, לפעמים, שאני לא יכול לא להגיב.
יהודה גליק: עכשיו, אני חושב שאם אנחנו קובעים גורם הרתעה.
יהודה גליק: נגיד אומרים שזו עבירה אתית.
יהודה גליק: עבירה אתית זה לא אומר שמיד מקבלים עונש.
יהודה גליק: כלומר, יוצרים איזושהי הרתעה, שבאמת רק במקרה קיצון הוא ירצה - - -
יואב קיש: אני יכול להגיד לך דבר אחד, חבר הכנסת יהודה גליק?
אלעזר שטרן: חבר הכנסת יהודה גליק, אתה לא מכיר את הגמרא במסכת גיטין של אלה שישבו - - - מכלל דניחא ליה?
יואב קיש: דבר אחד, חבר הכנסת יהודה גליק: אני הייתי רוצה את זה לשמוע מחבר הכנסת אחמד טיבי.
יואב קיש: זאת אומרת, הייתי מחפש את המקום, לא שאנחנו נבוא ונגיד את זה כקואליציה אלא דווקא כאופוזיציה, מה שהם זה.
יואב קיש: זו הצעה וזה בסדר.
יהודה גליק: אני לא מדבר - - -.
יהודה גליק: על כבוד הכנסת אני לא מדבר - - -
יואב קיש: אני רוצה להעביר ליושב ראש הכנסת, בבקשה, לסכם את הדיון.
אלעזר שטרן: איך חרבה ירושלים?
יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה לכל המשתתפים בדיון, ולך, עוד פעם, על קיום הדיון.
יולי יואל אדלשטיין: תראו, סופר מתח אנגלי מוכר בשם צ'סטרטון, פעם באחד הסיפורים שלו – מי שלא קרא אני מאוד ממליץ – כתב איפה אתה מחביא עלה?
יולי יואל אדלשטיין: אתה מחביא עלה ביער ובסתיו.
יולי יואל אדלשטיין: המשפט הבא: איפה אתה מחביא גופה?
יולי יואל אדלשטיין: בקרב.
יולי יואל אדלשטיין: כלומר, אחת הדוגמאות של קשקש בכלב.
יולי יואל אדלשטיין: שיצאו לקרב על מנת בעצם להחביא שאחד מן הקצינים הרג מישהו אחר יום לפני.
יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו פה בדיון מאוד משמעותי ומאוד חשוב על כל מיני דברים בכנסת:
יולי יואל אדלשטיין: יחסי אופוזיציה-קואליציה ותקנון והשימוש בתקנון והכנסת ה-20 מול הכנסת ה-19.
יולי יואל אדלשטיין: כל הדברים האלה חשובים.
יולי יואל אדלשטיין: אני ממש לא אומר את זה בציניות.
יולי יואל אדלשטיין: אני רק לא הבנתי מה אנחנו עושים עם העניין של הישיבות המיוחדות.
יולי יואל אדלשטיין: ואני חוזר ואומר: נשמעו פה כמה דברים שאני פשוט רוצה לשים אותם בקונטקסט הנכון.
יולי יואל אדלשטיין: כמה מהאנשים העלו את זה: לגבי חומרת הדברים של השר יריב לוין שדיבר בשם הממשלה בשל היעדרו של ראש הממשלה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, ולא אנקוב בשמו: יש שלושה דוברים שאין ליושב ראש הכנסת שיקול דעת.
יולי יואל אדלשטיין: לא לי, לא לקודמי, הנשיא ראובן ריבלין, לא לקודמתו, הגברת דליה איציק, ולא למר אברהם בורג ולאף אחד.
יולי יואל אדלשטיין: יושב ראש הכנסת, מטבע הדברים, פותח ומדבר; ראש הממשלה וראש האופוזיציה.
יולי יואל אדלשטיין: אלה הדוברים.
יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי כבר: רכשתי אויבים.
יולי יואל אדלשטיין: אלה - - - יהיו הדוברים עד שלא יהיה סדר בישיבות האלה.
יולי יואל אדלשטיין: להזכירכם, תמיד היו דוברים נוספים.
יולי יואל אדלשטיין: להזכירכם את המיקרופון הפתוח של מר אברום בורג עוד לפני ערוץ 99, כשהיה ערוץ 33, ושהוא מלמל: תראו את החמור הזה, פלוני אלמוני – נתתי לו לדבר ותראו מה הוא עשה.
יולי יואל אדלשטיין: אז תמיד היו דברים כאלה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל מי שרוצה את שלושת הדוברים, אני מציע – זה הרבה שעות, תבקשו מן העוזרים: תיקחו את עשר השנים האחרונות של ישיבה מיוחדת לזכרו של יצחק רבין, ואני לא אפנה אתכם לשום מקור; תבדקו חלק מן הדברים שנאמרו שם מול משפחת רבין שיושבת ביציע הכבוד.
יולי יואל אדלשטיין: המבין יבין והזכורים זוכרים.
יולי יואל אדלשטיין: ומשום מה, משום מה ליושב ראש כנסת כלשהו אין מה לעשות עם זה.
יולי יואל אדלשטיין: אין מה לעשות עם זה.
יולי יואל אדלשטיין: כי אם אני אתחיל לעשות צנזורה לדברי ראש הממשלה וראש האופוזיציה, והיו, גם בכנסת הנוכחית וגם בכנסת הקודמת, מקרים שגם ראש הממשלה וגם ראש האופוזיציה, אפילו ראשי האופוזיציה, ניצלו את הישיבות המיוחדות האלה לצורך פולמוס, סגירת חשבונות, האשמות שווא, ניבולי פה כמעט.
יולי יואל אדלשטיין: כל מיני דברים.
יולי יואל אדלשטיין: אז כאן אנחנו נישאר עם המציאות הזו.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול לצנזר נאומים.
יולי יואל אדלשטיין: אתם צודקים שאילו על ידי גורם כלשהו היו נאמרים דברים שהם במסגרת, באמת, אני לא יודע מה – מוות לערבים או לתלות את המתנחלים או מה שזה לא יהיה, אז ודאי שהייתי מתערב, אבל פה באמת זה כבר מעבר להרי החושך, הדברים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר בעניין של שרים: תנו לי נוכחות של חברי כנסת ותאמינו לי, לא אבקש סיוע ארטילרי מאף אחד.
יולי יואל אדלשטיין: אני יודע לטפל בשרים, אבל אני לא יכול להיות, מול מזכירות הממשלה ומול ראש הממשלה ומול השרים כשאומרים: מה, אתם קודם כל מגייס את השרים ואחר כך את חברי הכנסת?
יולי יואל אדלשטיין: ואם אתם חושבים שלא שמעתי תשובות כאלה – שמעתי גם אחרי הישיבה ביום שלישי.
יולי יואל אדלשטיין: כי נכון, גם לי צרם כמה שרים היו.
יולי יואל אדלשטיין: אני גם מודה ששניים, בכלל, מכל הבניין הזה, מכמעט 80 שנעדרו – שניים שהיו שרים באו אליי אחר כך והתנצלו ופירטו את הסיבות שהם לא היו בכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: מחברי הכנסת אף אחד לא טרח להתנצל.
יולי יואל אדלשטיין: גם לא מאלה שישבו בחדרים ולא הגיעו למליאה.
יולי יואל אדלשטיין: ואני חוזר ואומר: ימי שני ורביעי, בהחלט אפשר לשקול, אבל זה לא מביא את הפתרון בשל עצמו.
יולי יואל אדלשטיין: הסצנות האלה שתיארתי, שאנחנו יושבים בהתכנסות עם המכובדים והגברת מירי יכין לא נותנת לנו לצאת למליאה, זה היה בימי שני ורביעי.
יולי יואל אדלשטיין: ובימי שני ורביעי אני רק אהיה בעוד יותר דיכאון, כי לא 69 חברי כנסת, אלא 89 חברי כנסת יהיו בבניין ולא יעלו למליאה.
יולי יואל אדלשטיין: וכי למה?
יולי יואל אדלשטיין: כי אין הצבעות.
יולי יואל אדלשטיין: ואת צודקת.
יולי יואל אדלשטיין: התפתחה פה איזושהי תרבות שאם אין הצבעות, וזה גם היה חלק מן התשובות של חברי הכנסת: אבל לא היו הצבעות, למה לבוא?
יולי יואל אדלשטיין: אז כל עוד שזאת תישאר התרבות; וכאן אני מסכים: גם עם שינוי התקנון לא נשנה את התרבות הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: אין הצבעות – לא באים.
יולי יואל אדלשטיין: לא מבינים אפילו למה מזמנים.
יולי יואל אדלשטיין: שואלים את מנהלי הסיעות: למה לבוא, אין הרי הצבעות?
יולי יואל אדלשטיין: אז זה איזשהו מאמץ קולקטיבי.
יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים.
יולי יואל אדלשטיין: הלוואי וכל אחד וכל אחת ייקחו על עצמם ויבואו ויגידו.
יולי יואל אדלשטיין: אחרים, אני אחר כך אטפל.
יולי יואל אדלשטיין: זה גם מסר לעוזרים שלכם.
יולי יואל אדלשטיין: תגידו את זה לעוזרים שלכם, הם ידאגו.
יולי יואל אדלשטיין: משום מה, העוזרים שלי, גם כשהייתי שר, ידעו לנג'ס לי שאני אבוא לאירוע מיוחד בכנסת, במיוחד אם זה אורח זר או משהו.
יולי יואל אדלשטיין: לא הייתי שר החוץ.
יולי יואל אדלשטיין: וזה אותם העוזרים, אפשר לשאול אותם.
יולי יואל אדלשטיין: אצלי העוזרים הרבה מאוד שנים בלשכה.
יולי יואל אדלשטיין: תראו, לגבי קריאות הביניים: אני מבין את כל הרגישות וההתנהגות בכלל.
יולי יואל אדלשטיין: בעיניי, זה לא נושא של אופוזיציה וקואליציה.
יולי יואל אדלשטיין: אחד המקרים המביכים ביותר שעבר בכל המסכים בעולם היה יושב ראש הפרלמנט האירופי הקודם, שעכשיו מתמודד שם לראשות ממשלת גרמניה, מרטין שולץ, שאמר דברים שהיו, תאמינו לי, מאוד לא לטעמי, וגם ראיתי אותם כדברי שטות.
יולי יואל אדלשטיין: נעמד חבר כנסת באמצע המליאה והתחיל לנאום לו נאום בחזרה עם תנועות ידיים והכול.
יולי יואל אדלשטיין: וזה היה בכל העולם במסכי הטלוויזיה, אחר כך, על הכנסת שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: חברים, קריאת ביניים – בואו רק נדייק במושגים: זה לא חלק מתרבות פרלמנטרית, זה חלק מהתרבות של הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם את אותו חבר קונגרס – "ברח" לי כרגע שמו – שצעק לנשיא ברק אובמה:
יולי יואל אדלשטיין: you lie.
יולי יואל אדלשטיין: ארצות הברית הזדעזע.
יולי יואל אדלשטיין: חבר קונגרס בזמן – לא זוכר – ה-Obama care או הנאום לאומה, כן?
יולי יואל אדלשטיין: וצועק you lie?
יולי יואל אדלשטיין: וזה כל מה שהוא צעק, דרך אגב.
יולי יואל אדלשטיין: הוא לא נאם.
יולי יואל אדלשטיין: הוא לא קם מן המקום.
יולי יואל אדלשטיין: הוא צעק you lie, ושמעו את זה.
יולי יואל אדלשטיין: כל המדינה דיברה על זה.
יולי יואל אדלשטיין: אז בואו לא נגדיר את זה כתרבות פרלמנטרית.
מרב מיכאלי: אבל זה כן התרבות הפרלמנטרית הבריטית שממנה אנחנו שואבים.
איילת נחמיאס ורבין: הבריטית.
איילת נחמיאס ורבין: ממנה אנחנו יונקים.
יולי יואל אדלשטיין: גם זה לא מדויק.
יולי יואל אדלשטיין: ואתם, כמוני, נוכחתם בפרלמנט הבריטי – לא קמים ונואמים נאומים בחזרה.
מרב מיכאלי: אגב, בארצות הברית - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה לא.
יולי יואל אדלשטיין: אבל גם.
יולי יואל אדלשטיין: אני אומר: מה שהתפתח כאן זה לא בדיוק תרבות פרלמנטרית עולמית.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אני חוזר ואומר: אני מציע, באמת, לא לשנות עכשיו את סדרי בראשית.
יולי יואל אדלשטיין: תחשבו על פתרונות פרקטיים.
יולי יואל אדלשטיין: ואני, דרך אגב, מאוד מתחשב, גם כן, במה שאמר פה חבר הכנסת אחמד טיבי.
יולי יואל אדלשטיין: היו לי שיחות עם אנשי הרשימה המשותפת בזמנו.
יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר אפילו, אפרופו, נאם פה יושב ראש הפרלמנט של גרמניה, כן?
יולי יואל אדלשטיין: ודבר ראשון שהייתי צריך להסביר לו: למה כשהוא נעמד, מולו יש קרחת מאוד גדולה.
יולי יואל אדלשטיין: ושאלתי אז את החברים.
יולי יואל אדלשטיין: אז זה היו שלוש סיעות.
יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: תגידו, מה אני צריך לומר לו?
יולי יואל אדלשטיין: הערבים מחרימים אותך?
יולי יואל אדלשטיין: או לשקר לו? מה, מה צריך לומר לו?
יולי יואל אדלשטיין: אז יחד עם זה אני מסכים: זאת התנהגות פוליטית.
יולי יואל אדלשטיין: מי שמחרים – מחרים.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא מסכים איתו, כועס עליו – אבל זאת התנהגות פוליטית.
יולי יואל אדלשטיין: אבל בואו לא נמכור את המליאה הריקה שכאילו זאת איזושהי החרמה.
יולי יואל אדלשטיין: מה, הרשימה המשותפת וש"ס או הרשימה המשותפת והבית היהודי החרימו את הישיבה?
יולי יואל אדלשטיין: תמיד היו, תמיד היו.
יולי יואל אדלשטיין: זה תמיד היה.
יולי יואל אדלשטיין: בפעם הבאה, כשיינאם פה מישהו בגרמנית, תמיד יהיו חבר כנסת או שניים שייכתבו מכתב ליושב ראש, אבל קודם הוא יגיע לתקשורת משום מה, שהם מחרימים את הישיבה כי אפשרנו למישהו לנאום בגרמנית.
יולי יואל אדלשטיין: זה תמיד יהיה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל בסדר.
יולי יואל אדלשטיין: נו, נחיה עם זה.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, כולנו, מבינים את השפה הפוליטית.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא ילדים.
יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני אומר: גם עם רגישות מתבקשת של חרמות ולא בכל אירוע משתתפים; ואמרו לי, למשל, חלק מן הרשימה המשותפת.
יולי יואל אדלשטיין: אמרו: אדוני, פטור אותנו.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נבוא לאירועים ממלכתיים אף פעם.
יולי יואל אדלשטיין: גם באמת לא היו: לא בהשבעת הנשיא ראובן ריבלין ולא בשום - - -.
יולי יואל אדלשטיין: בסדר – סיעה פוליטית.
יולי יואל אדלשטיין: מה אני יכול לעשות איתם.
אחמד טיבי: וזאת לא עמדה גורפת של הרשימה המשותפת.
יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, לא, לא.
יולי יואל אדלשטיין: אמרתי חלק.
יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, ציינתי: זו לא עמדה גורפת, ואני יודע שזו לא עמדה גורפת.
איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר, הוא אמר, הוא אמר: חלק קטן.
איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר חלק קטן.
יולי יואל אדלשטיין: זה לא כרגע באמת.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה לעסוק בסיעה, אבל צריך לקחת בחשבון את כולם.
יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו מדברים באמת על סנקציות כלשהן – אני לא יודע מה; יכול להיות עבירה אתית, יכול להיות שמספיק קריאה ראשונה לסדר, שהיא גם מרחיקה מן המליאה ולא שלוש קריאות – התבזות מול כולם.
יולי יואל אדלשטיין: תמצאו כלים.
יולי יואל אדלשטיין: ויכול להיות שאותו דבר: אתה לא אומר מי שנעדר מישיבת מליאה מיוחדת, זאת עבירה אתית.
יולי יואל אדלשטיין: אתה אומר: כמו שבדירקטוריונים, מי שנעדר רצוף משתי ישיבות.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא מאמין שצריך - - - שתי ישיבות רצוף או שלוש ישיבות, אבל משהו.
יולי יואל אדלשטיין: משהו שהאנשים לפחות יעשו חשבון.
יולי יואל אדלשטיין: כרגע יושבים בחדרים ולא עושים שום חשבון.
יולי יואל אדלשטיין: אז לכן אני אומר: חברים, אני לא מצפה שאנחנו כרגע כבר נגיע.
יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא מצביע פה, אבל שכרגע נצביע על החלטות.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אל תתנו לזה לחמוק.
יולי יואל אדלשטיין: כי אני אומר: דיון עשינו בגדול.
יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט תהיה לנו עוד פעם ישיבה מיוחדת.
יולי יואל אדלשטיין: מה אני צריך לעשות?
יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני גם לא אגלה לכם גם כן איזה סוד גדול: מנעתי מכמה נשיאים שביקשו לנאום במליאה.
יולי יואל אדלשטיין: כי ידעתי שאם זה לא סדר גודל של, באמת, הגברת אנגלה מרקל, מר דייויד קמרון – שהם לא נשיאים במקרה, הם ראשי ממשלה – או מר פרנסואה הולנד או משהו, אז גם לא יבואו בכלל.
יולי יואל אדלשטיין: אז מנעתי.
יולי יואל אדלשטיין: כי באמת, הרשימה המשותפת לא יבואו, כי זה אורח רשמי של מדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת אחרים יישבו בחדרים כי לא בא להם.
יולי יואל אדלשטיין: מה, הם לא נואמים שם ואין הצבעות.
יולי יואל אדלשטיין: אז פשוט כמה פעמים השבתי שלילית לנשיאים.
יולי יואל אדלשטיין: אז לכן, חברים, אדוני היושב ראש, אני מבקש.
יולי יואל אדלשטיין: אתה אמרת: זה הנושא היחיד, קבענו פה ישיבה במיוחד.
יולי יואל אדלשטיין: אנא ממך, תקבע עוד ישיבה.
יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה לבוא אליי לדבר, להתייעץ – בבקשה.
יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה להתייעץ עם ותיקי הבית פה, עם מזכירת הכנסת, ירדנה מלר הורוביץ, עם היועצת המשפטית, ארבל אסטרחן, שבאמת מכירים את הדברים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: תחשבו על זה, אבל אל תתנו לזה עכשיו לחמוק וסדר היום יהיה אחר.
יולי יואל אדלשטיין: יש הצעות.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר לחשוב.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר לעשות את זה הוראת שעה לכנסת הנוכחית.
יולי יואל אדלשטיין: מה שלא יעבוד, נוריד את זה אחר כך.
יולי יואל אדלשטיין: מה שכן יעבוד, אולי לפחות לא נתבזה בפעם הבאה.
יולי יואל אדלשטיין: לא נצטרך להשיב ליקירי ירושלים למה הישיבה החגיגית ליום ירושלים מתנהלת בצורה כזו.
יואב קיש: אני רק מבקש, בהמשך לבקשתו של יושב ראש הכנסת, באמת, מעבר לנושאים שעלו פה, שאותם נרכז וזה ברור: אם למישהו יש רעיון נוסף, ספציפי – נא לפנות אליי, לשלוח לי מייל.
יואב קיש: אנחנו נבנה הצעה ונעלה אותה גם להצבעה.
יואב קיש: בוקר טוב לכולם, ממשיכים בסדר-היום.
יואב קיש: לא הספקנו לדון ב-10:30, עכשיו נדון בזה.
יואב קיש: יש לנו שני נושאים של קביעת ועדות לדיון בהצעות לסדר.
יואב קיש: לגבי נושא 2, אני מקריא: מליאת הכנסת העבירה לוועדת הכנסת לשם קביעת ועדה הצעה לסדר-היום בנושא:
יואב קיש: הסכנה לסגירת עמותת "איילים" ופיזורם של 1,300 סטודנטים בנגב ובגליל, של חברי הכנסת איציק שמולי ויפעת שאשא ביטון.
יואב קיש: שני חברי הכנסת הודיעו כי הם חוזרים בהם מההצעה, זה כמובן בהתאם לשינויים שקרו עם עמותת "איילים".
יואב קיש: בהתאם לסעיף 59(ג) החליטה ועדת הכנסת - -
<ארבל אסטרחן: היא צריכה עכשיו להחליט.
יואב קיש: עכשיו מחליטים – זה אני מקריא - - - - - החליטה ועדת הכנסת להסיר את הנושא מסדר-היום.
יואב קיש: מכיוון ששני המציעים חזרו בהם, אני בעד לאשר את ההחלטה.
יואב קיש: בעד ההחלטה – רוב
יואב קיש: ההחלטה להסיר את נושא 2 מסדר-היום של הוועדה אושרה.
יואב קיש: אוקיי, ההחלטה התקבלה.
יואב קיש: אז סעיף 2 ירד.
יואב קיש: הודעה למליאה.
יואב קיש: אנחנו עוברים לסעיף 1 בנושא ועדות לדיון בנושא הצעות לסדר-היום.
יואב קיש: הייתה לנו הצעה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שנמצאת פה אתנו, בנושא מחדל התנהלות הבנקים במקרה של פישמן.
יואב קיש: איילת, לפני שאת מתחילה, אני רוצה להגיד כמה מילים.
יואב קיש: ראשית, אין ספק שהנושא חשוב ומשמעותי.
יואב קיש: ואני חושב שאולי אפשר גם להרחיב אותו, כי מעבר להתנהלות הבנקים במקרה פישמן, בכלל מול לווים גדולים יש בעיה אמיתית, אני חושב שאנשים לא מספיק מבינים, שאת המחיר בסוף משלם האזרח הקטן.
יואב קיש: האזרח הקטן משלם את המחיר גם בקופות הגמל שלו ובקרנות הפנסיה שמושקעות במניות של הבנקים.
יואב קיש: האזרח הקטן משלם את המחיר בהפסדים שגורמים להם הלווים הגדולים, אז הם עוד יותר צריכים להרוויח את זה על חשבוננו.
יואב קיש: הבנקים הפכו להיות משחק סכום אפס במדינת ישראל – תמיד מרוויחים, שומרים עליהם מכל משמר.
יואב קיש: ואז אם הם עושים טעות עם לווה גדול, אז לווה קטן ישלם את המחיר.
יואב קיש: אולי אני קצת קיצוני, אבל אני חושב שזה נושא מאוד בעייתי.
מרדכי יוגב: הרשות הרביעית, הרשות הבנקאית.
יואב קיש: ולכן קודם כול אני רוצה להגיד לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שרציתי להוביל מהלך של הקמת ועדה משותפת בראשותך, אני חושב שזה היה הדבר הנכון לעשות.
יואב קיש: נתקלנו בהתנגדות קשה מאוד של האוצר לעניין הזה.
יואב קיש: אני חייב להגיד לך, שאני עוד חוכך בדעתי מה אני עושה עם העניין הזה, כי כרגע על הפרק שתי הצעות: או הקמת ועדה עצמאית משותפת שתדון בעניין הזה, תוגבל בזמן ותדון בנושא הזה, או הקמת ועדת משנה בוועדת הכלכלה, שכבר הבנתי שהמתאר הזה סוכם כבר.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, יואב.
איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, אני רוצה למחות, לא בפני הוועדה, אלא בפני עצמנו כחברי כנסת, ההצעה הזאת וההחלטה לגבי הקמת ועדה התקבלה בכנסת כבר לפני חודש וחצי.
איילת נחמיאס ורבין: אני באמת רואה חשיבות מאוד גדולה, ומאוד הערכתי את זה, אני רוצה לומר את זה בצורה ברורה, הערכתי מאוד את תמיכתו של יושב-ראש הכנסת, את תמיכת יושב-ראש הקואליציה ביטן, את תמיכתך שלך, וגם את תמיכתו של חבר הכנסת פולקמן בעניין הזה, שהבנתם שמדובר ביותר מאשר עניינו של פישמן, בדיוק כמו שהצגת, על אף שוועדת החקירה הפרלמנטרית שביקשתי להקים, נתליתי בעילה הזאת של פישמן.
יואב קיש: אבל זה דיון – ועדת חקירה פרלמנטרית?
איילת נחמיאס ורבין: זה התחיל מהצעה לסדר לוועדת חקירה פרלמנטרית.
איילת נחמיאס ורבין: הסרתי את הדרישה שלי להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, משום שהקואליציה, ואני אומרת את זה בהערכה, הקואליציה הבינה את חשיבות העניין.
איילת נחמיאס ורבין: ולכן באמת הובא פתרון לשולחן, וצריך להגיד: יושב-ראש הכנסת פעמיים התערב באופן אישי, ופתר פה כל מיני סוגיות משפטיות, משום שהעניין עצמו הוא עניין חשוב.
איילת נחמיאס ורבין: כל הזמן יש לי בראש את חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שכל הזמן אמר לי כמה הוא התלבט בעניין של הנושא הזה, כי הוא אמר: לא זורקים אבן אחר הנופל.
איילת נחמיאס ורבין: בעיקרון אני מסכימה גם עם יושב-ראש ועדת הכספים, גם אני מאוד מאוד זהירה בדברים האלה, אבל אני חושבת שכאן מדובר באירוע מאוד מאוד מאוד קיצוני.
איילת נחמיאס ורבין: וכמו שציינת בצדק, האירוע הקיצוני הזה הוא בוודאי לא האירוע היחיד.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים את זה אגב מדי יום בכל מיני צורות ומחיקת חובות.