GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: זה דבר שהוא כבר מבזה את הכנסת, ולכן אנחנו לא נטפל רק בחברי הכנסת, אנחנו צריכים לטפל גם בעניין הזה.
דוד ביטן: וזה, לדעתי, הדבר שאתה צריך להוביל – נושא השרים, ולא ועדת הכנסת ולא אנחנו כראשי הסיעות.
דוד ביטן: אני חייב לומר שכמה שפנינו לחברי כנסת מהליכוד, היו רק תשעה, וזה לא דבר שאני מרוצה ממנו.
דוד ביטן: נכון שיש 12 שרים בליכוד, כן?
דוד ביטן: שגם הם לא היו.
דוד ביטן: אולי היו רק שניים: יריב לוין וזאב אלקין רק היו.
יולי יואל אדלשטיין: שניים.
יולי יואל אדלשטיין: והשר צחי הנגבי.
נורית קורן: השר צחי הנגבי - - -
ענת ברקו: השר צחי הנגבי גם היה.
דוד ביטן: והשר צחי הנגבי.
דוד ביטן: שימו לב שמי שהיה יושב ראש קואליציה, גם כשהוא שר הוא מכבד את הכנסת.
דוד ביטן: דברים אחרים זה לא מעניין אותם.
יואב קיש: זה משהו שאתה בעתיד בונה עליו שם?
דוד ביטן: אני אומר לך שאם אני אהיה שר, אני אהיה בכל הדיונים - -
דוד ביטן: - - ולא אעלם משום דיון - -
נורית קורן: ולא תתקזז.
דוד ביטן: - - ולא אתקזז.
דוד ביטן: ואני אומר את זה כהצהרה.
דוד ביטן: גם ביום שני, גם ביום רביעי.
דוד ביטן: גם כהצהרה.
יואב קיש: אני מכיר אותך ואני יודע שזה - - -
דוד ביטן: ואנחנו באמת צריכים לטפל בסוגיה הזאת.
יואב קיש: טוב, חברים, אני חושב שהנושא של יום שלישי זה שאלה מאוד משמעותית, כי באמת יש פה נוהל שיום שלישי הוא יום של הסכמות בעיקרון, ולכן חברי כנסת מנצלים, כמו שאמרת, חבר הכנסת דוד ביטן, את היום הזה לא בהכרח להיות בכנסת.
יואב קיש: יש לזה משמעות, אם אנחנו מחליטים שלא: יום שלישי כולם פה ויש פה יום עבודה מלא – יש לזה משמעות.
יואב קיש: לא משחקים.
יואב קיש: אף אחד שלא יגיד לי שחברי הכנסת משחקים.
יואב קיש: אף אחד לא הולך לים ביום שלישי.
יואב קיש: כולם עובדים.
דוד ביטן: עושים דברים אחרים.
יואב קיש: ולכן צריך להחליט אם רוצים.
יואב קיש: אני חושב שזה נושא שהוועדה יכולה לדון בו.
יואב קיש: אם רוצים לשנות את הסטטוס של יום שלישי ליום שמחויבת נוכחות כמו שני ורביעי, יש לזה משמעות, ובהחלט אפשר להתייחס לזה.
אלעזר שטרן: - - - מחויבת נוכחות?
יואב קיש: אתה הרי מכיר את זה.
אלעזר שטרן: אין מחויבת.
אלעזר שטרן: אותה - - -
דוד ביטן: יש גיוס - - -
יואב קיש: יש גיוס.
יואב קיש: יש חובת גיוס.
<קריאה: כן, חובת נוכחות.
אלעזר שטרן: יש חובת נוכחות.
יואב קיש: חובת גיוס, לקואליציה לפחות.
יואב קיש: בואו נגיד ככה.
יואב קיש: לאופוזיציה באמת יש את הגמישות שלה בכל מקרה.
יואב קיש: אבל אני אומר: לקואליציה לפחות, כקואליציה – האם רוצים לשנות את הסטטוס של יום שלישי?
יואב קיש: אז זה משהו שאפשר לחשוב עליו.
יואב קיש: במקביל, דרך אגב, ופה אני פונה אליך, היושב-ראש, מה שבאמת אני הצעתי: במידה ויחליטו עדיין לשמר חופש, בוא נקרא לזה: ללא גיוס ביום שלישי, אני חושב שאירועים מיוחדים צריכים לעבור לימי שני ורביעי.
יואב קיש: לבחירתך, מתי שאתה חושב.
יואב קיש: אז זה יעלה עוד שעה במירכאות לסדר היום, אבל תהיה נוכחות.
יואב קיש: ואם זה מה שאתה, ואני מסכים מאוד עם מה שאתה אומר.
יואב קיש: אז או שיחליטו שיום שלישי זה יום גיוס והכנסת עובדת ולא הולכים למפגשים בכל מיני מקומות שחשובים לא פחות, אבל מבטלים את זה.
יואב קיש: אבל אם לא, בואו נדאג לשמור על העניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני גם, כמובן, מצטרפת במידה מסוימת למבוכה, כי אני כן עושה מאמץ להיות בימים המיוחדים.
איילת נחמיאס ורבין: וזו אפילו הזדמנות להתנצל על זה שאיחרתי בשתי דקות, כי זה לא מכובד כשנשיא המדינה נמצא במליאה.
איילת נחמיאס ורבין: הנאום של השר יריב לוין היה נאום, הגם שאני מקבלת את מה שאומר חבר הכנסת דוד ביטן על העניין העקרוני של מערכת היחסים בין הכנסת לבין בית המשפט העליון, שלכשעצמו הוא נושא ראוי לדיון, אפילו ביום ההולדת של הכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: האופן שבו זה היה, היה מאוד-מאוד-מאוד-מאוד מתריס.
איילת נחמיאס ורבין: זה נכון שלשר יריב לוין יש כישרון מאוד-מאוד גדול לומר גם דברים מתריסים בקול מאוד מתכתי ורגוע, וזה כישרון גדול, אבל אני חושבת שזה לא היה מתאים ליום הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שתגובות חברי הכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: היושב ראש מכיר אותי.
איילת נחמיאס ורבין: הוא יודע שלפעמים כשאני כועסת, אז זה בא לידי ביטוי במליאה ואני מאוד-מאוד; היה לי ברור שזה לא היום המתאים ובטח לא כשהנשיא נמצא במליאה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני חושבת שבאמת יש בעיה, שאנחנו מגיעים בימי שלישי ואנחנו מוצאים את עצמנו, באמת, ברוב הפעמים מול כנסת ריקה, גם בימים מיוחדים, שהם ימים מיוחדים וחשובים לא פחות.
איילת נחמיאס ורבין: כי זה היום של הפגים וזה היום של הנגב והגליל וזה היום למניעת תאונות דרכים וזה היום שעוסק בחשיבות המודעות לסרטן השד, והכנסת ריקה.
איילת נחמיאס ורבין: בזמנו, אם זוכר היושב-ראש, לפני שנה, ממש לפני שנה, אני ניסיתי לדבר על סדרי העבודה בכנסת, באופן כללי, על ימי העבודה בכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: גם, לדעתי, חבר הכנסת דוד ביטן, שהוא היה יושב ראש ועדת הכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: דיברנו על הנושא, על איזה ימים.
איילת נחמיאס ורבין: האם האפקטיביות שלנו ככנסת מגיעה לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר באופן שבו הכנסת עובדת היום.
איילת נחמיאס ורבין: שכידוע לכולנו, זה נקבע לפני המון-המון-המון שנים.
איילת נחמיאס ורבין: והגם שנעשו פה שינויים לאורך השנים, בעניין הזה מיעטו לגעת, ואנחנו מבינים גם למה, ובטח אנחנו יודעים שלדמוקרטיה יש הרבה משמעויות.
איילת נחמיאס ורבין: והיושב ראש, חבר הכנסת יואב קיש, התייחס לזה, שגם בימי שלישי, כשאנחנו לא נמצאים בכנסת – אני נמצאת בדרך כלל בימי שלישי, אבל רבים מאיתנו עושים גם דברים נוספים, חשובים, שהם לא פחות חשובים, אבל עדיין זה יום עבודה בכנסת ובוועדות, ולא יכול להיות בסוף שאתה מגיע ללוח הנוכחות והכנסת בשיממונה ביום שלישי.
איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני חושבת שמעבר לדיון החשוב לגבי נוכחות חברי הכנסת, התנהגות בימים מיוחדים, בטח כשנמצאים פה שועי עולם ונמצא פה נשיא המדינה, היא דבר שזה יכול להיות דרך השדולה שבזמנו חבר הכנסת אלעזר שטרן יזם אותה, זה יכול להיות באמצעות האמנה שחבר הכנסת יהודה גליק ואני מנסים לקדם אותה, על מערכות היחסים בין חברי הכנסת ובאופן ההתנהלות של זה.
איילת נחמיאס ורבין: לדעתי, דברים שמאוד מאוד מתחברים, אבל בסוף אני חושבת שאנחנו לא יכולים להימנע גם מלדבר על שיטת וצורת העבודה של הכנסת, גם מבחינת שעות העבודה ורמת האפקטיביות שלנו, כי אנחנו יודעים.
איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, לפעמים, היושב-ראש, הכי מדהים אותי זה שגמרנו ליל חקיקה מאוד-מאוד ארוך ואז יש שאילתות.
איילת נחמיאס ורבין: זה הרי דבר.
איילת נחמיאס ורבין: בסוף, שאילתה זה אחד הכלים הכי משמעותיים - - -
דוד ביטן: ואף אחד לא נשאר בגלל זה.
דוד ביטן: כולם - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה אחד הכלים הכי משמעותיים.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם במונחים של שקיפות לציבור.
איילת נחמיאס ורבין: כי כשנותנים תשובה במליאה, זו גם מערכת היחסים שלנו מול הציבור.
איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני חושבת שגם הנושא שהעלה חבר הכנסת דוד ביטן, בנושא של נוכחות שרים – תשמעו: זה נורא-נורא-נורא-נורא מורגש.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת איך זה בהשוואה לכנסות קודמות, אבל זה נורא-נורא-נורא מורגש שהשרים לא פה.
איילת נחמיאס ורבין: השרים לא נמצאים פה.
איילת נחמיאס ורבין: גם מבחינת מערכת היחסים.
איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, זה אפילו עלה בהקשר של הנושא של ריבוי החקיקה, שאמרתי: תשמעו, בואו ננסה לדבר על הנושא של התקנת תקנות.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מחוקקים כאן חוקים ואז זה נתקע במשרדי הממשלה ולא מתקינים תקנות.
איילת נחמיאס ורבין: ל-100 חוקים.
איילת נחמיאס ורבין: זה גם קשור.
איילת נחמיאס ורבין: זה קשור.
איילת נחמיאס ורבין: בסוף, זה הכול מתחבר אחד לשני.
איילת נחמיאס ורבין: ואם אנחנו נוכל להתחיל לטפל אחד-אחד בדברים האלה, אני נורא מקווה שגם המעמד שלנו ככנסת יהיה יותר משמעותי.
איילת נחמיאס ורבין: ואני יודעת שלשם אתה מכוון, היושב-ראש.
דוד ביטן: אני הולך לישיבת קואליציה.
דוד ביטן: לא צריך לפסול הקמת יחידה משפטית בכנסת, שאם שר לא התקין תקנות תוך זמן מסוים – שהכנסת תתקין את התקנות באמצעות חוק לתיקון.
דוד ביטן: חוק בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני הצעתי את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני הצעתי את זה בדיון וגם אני אביא את זה בפני היושב-ראש.
דוד ביטן: לא נורא בכלל אם הכנסת תעשה את התקנות במקום השרים.
יואב קיש: בבקשה, חברת הכנסת ענת ברקו.
ענת ברקו: אדוני יושב ראש הכנסת, יושב ראש הוועדה, הבעיה היא לא רק בישיבות מליאה מיוחדות – הבעיה היא באופן כללי.
ענת ברקו: המליאה הזו היא הבבואה של הכנסת.
ענת ברקו: את זה האזרחים רואים.
ענת ברקו: לפני שהגעתי לכנסת, כשהייתי צופה בטלוויזיה ורואה כנסת ריקה, חשבתי שהאנשים פשוט לא עושים את העבודה שלהם.
ענת ברקו: והלוא האנשים בכנסת עובדים מאוד קשה.
ענת ברקו: סביב השעון, מאוד-מאוד קשה.
ענת ברקו: זה לא בא לידי ביטוי לאנשים, לציבור.
ענת ברקו: הציבור לא מבין את זה.
ענת ברקו: הוא רואה כנסת ריקה והוא רואה את זה לא רק בימי שלישי.
ענת ברקו: לא רק בימי שלישי.
ענת ברקו: בזמן ההצבעות כולם יושבים, אבל ככה – אנשים מסתובבים, לא מגיעים כאשר נפתחת המליאה או מגיעים - - -
יואב קיש: גם כשיש חוק ביום שני שיש לו 50 דוברים, אז המליאה ריקה והדוברים מדברים.
יואב קיש: זה נראה שאף אחד לא פה.
ענת ברקו: צריך להגיד שיש גם חברי כנסת שבאופן קבוע לא מגיעים לישיבות מליאה, ואני לא אומרת קואליציה-אופוזיציה.
ענת ברקו: יש חברי כנסת שלא מגיעים באופן קבוע לישיבות מליאה.
ענת ברקו: הם לא נראים שם.
ענת ברקו: אפשר לספור על יד אחת את הפעמים שהם נמצאים שם, אבל הם מטיפים לכל העולם.
ענת ברקו: קודם כל, הנוכחות יש בה אמירה לכלל הציבור.
ענת ברקו: וחלק מהעניין שהיום אנחנו שומעים כל מיני רעיונות לצמצום חקיקה של הכנסת ופגיעה בהפרדת הרשויות, ובעצם כפייה של מכסות של חקיקה, שזה הדבר שאנחנו עושים כאן – זה חלק מהעניין, לדעתי, בפיחות במעמדה של הכנסת, וחבל שכך.
ענת ברקו: כי בסופו של דבר, החקיקה הפרטית הביאה הרבה מאוד בשורות לציבור הישראלי: גם את חוק כבוד האדם וחירותו וחוקים אחרים, טובים ומועילים לציבור.
ענת ברקו: הם צמחו בחקיקה פרטית ולא בחקיקה ממשלתית.
ענת ברקו: ולכן אני חושבת שאנחנו צריכים.
ענת ברקו: הנוכחות היא אמירה, היא חשובה, ולדעתי צריך למצוא את הדרך שיותר חברי כנסת וחברות כנסת יגיעו לישיבות המליאה, יראו את עצמם.
ענת ברקו: לגבי הנאומים: אני חושבת שאם הדברים נאמרים באופן תרבותי, אפשר להגיד כל דבר בצורה מנומסת.
ענת ברקו: זה חלק מהעניין, זה חלק מהמקום שהדברים צריכים לבוא לידי ביטוי, אני חושבת.
ענת ברקו: אני לא רואה בזה שום דבר פסול בכך שעומד שר ואומר את דעתו, אם הוא אומר את זה בצורה מכבדת ומכובדת.
יואב קיש: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.
יהודה גליק: פשוט אני מוכרח לומר, כמו רבים: אני יצאתי מישיבת הכנסת בשבוע שעבר עם דמעות בעיניים.
יהודה גליק: עם דמעות בעיניים הלכתי לנשיא המדינה והתנצלתי בפניו בשם הכנסת.
יהודה גליק: הרגשתי פשוט – אני לא יודע.
יהודה גליק: אני מרגיש את עצמי ציוני, פטריוט, אני אוהב את המדינה הזאת, וכשמבזים את הכנסת; והכנסת לא שייכת לקואליציה או לאופוזיציה.
יהודה גליק: כשמבזים את הכנסת זה פשוט נותן.
יהודה גליק: אני כאזרח הרגשתי – לא ידעתי איפה לקבור את עצמי מרוב בושה.
יהודה גליק: עכשיו, תפסת מרובה לא תפסת.
יהודה גליק: אם אנחנו נרחיב את הדיון הזה היום לימי שלישי, לכל פעילות הכנסת, לשאילתות – לא נגיע לפתרון.
יהודה גליק: נדמה לי שהבעיה הכי קריטית, בעיניי; שוב, כאדם, כשהייתה בעיה בכנסת – אתה בא לאירוע שהוא חגיגה והוא הופך להיות ג'ונגל.
יהודה גליק: וכמו שאמרה חברתי, חברת הכנסת ענת ברקו: הדוברים ידעו שמיד לאחר דובר הקואליציה ידבר גם דובר האופוזיציה, והיה סביר שדובר האופוזיציה יגיב גם לדברים שנאמרו.
יהודה גליק: וכל עוד הדברים נאמרים בצורה מכובדת; חלק מההתנהלות שלנו פה זה לדעת להיות סובלניים לדעות אחרות, כמה שהן מרגיזות.
יהודה גליק: יש פה שדולות על אלימות ברשת, על טוקבקיסטיות, על כל מה שאנחנו רוצים, ומאיפה לומדים את זה?
יהודה גליק: לפעמים אני מתבזה כשאומרים לי, צועקים על ילדים: תפסיקו להשתולל, פה זה לא הכנסת.
יהודה גליק: כאילו הכנסת זה איזה סמל של ברבריות.
יהודה גליק: למה אנחנו צריכים להיות עם דבר כזה?
יהודה גליק: לדעתי, חד משמעית, אפשר לקבוע כללים ברורים: אסור קריאות ביניים, בוודאי אם זה במעמד נשיא המדינה, בוודאי אם זה במעמד אירוע חגיגי.
יהודה גליק: לפעמים זה קורה כשראש הממשלה מדבר, וזה לא משנה.
יהודה גליק: לא משנה אם מישהו שדיבר אמר משהו שנורא נורא מדגדג בבטן.
יהודה גליק: וכולנו – אין אחד שלא יושב ושומע מישהו מדבר ומידי פעם בא לו לקפוץ.
יהודה גליק: אני משוכנע שכשאני מדבר, חבר הכנסת אחמד טיבי, 88 פעמים היה רוצה לבוא ולקפוץ ולהגיד לי משהו, אבל הוא יודע שדרך ארץ קדמה לתורה.
יהודה גליק: ודרך ארץ זה אל"ף-בי"ת של ההתנהלות שלנו.
יהודה גליק: בכל אופן אני אומר: הדברים צריכים להיות ברורים.
יואב קיש: מה שאמרת, דרך אגב, זה משהו אני רוצה.
יואב קיש: אני אוהב להיות פרקטי.
יואב קיש: מילה אחת, ברשותך.
יואב קיש: הנושא של קריאות ביניים באירועים מיוחדים בנוכחות נשיא המדינה ודוברים רמי מעלה, לצורך העניין, יוגדר עבירה אתית וועדת האתיקה תעניש עליהן.
יואב קיש: זו הצעה לדיון - - -
יהודה גליק: אני חושב שזה - - - כלל בסיסי.
יהודה גליק: אני חושב שזה כלל בסיסי.
יואב קיש: אבל אז זה אומר, דרך אגב, שהמחאה היחידה שאתה יכול כחבר כנסת לעשות בסיטואציה הזו - -
מרב מיכאלי: היא לצאת.
יואב קיש: - - זה לצאת.
יהודה גליק: סליחה, למה?
יהודה גליק: אבל אני לא מבין.
יהודה גליק: מה, חייבים לקרוא?
יהודה גליק: אתה חייב להגיב על כל משהו - - -?
יואב קיש: חבר הכנסת יהודה גליק, אני מבין מה אתה אומר.
יואב קיש: אני מעלה את זה כמשהו.
יואב קיש: אבל כמו שאתה אומר, יכול להיות שאנשים יחשבו אחרת, וצריך גם להקשיב להם.
יהודה גליק: אני - - - זאת עבירה אתית.
יהודה גליק: זאת עבירה אתית אם אתה - - -.
יהודה גליק: אתה יודע מה, אני אגיד לך יותר מזה: בעיניי, חוסר נוכחות, כמה שזה באמת מרגיז, זה פחות גרוע מקריאות ביניים.
יהודה גליק: עוד לא ראיתי מישהו שבעקבות קריאת ביניים הגן על כבוד הכנסת.
יהודה גליק: קריאת הביניים לא משפיעה.
יהודה גליק: גם מי שנורא חש לכבודה של נשיאת בית המשפט העליון – קריאת הביניים לא הועילה, היא רק הוסיפה עוד אש למדורה, עוד קיסם למדורה.
יהודה גליק: ולכן אני בהחלט חושב שבאמת יושב ראש הכנסת מקפיד על מינון נכון.
יהודה גליק: אין כל שבוע אירוע עם נשיא המדינה, אבל כשנשיא המדינה נמצא שם אני לפחות חושב שאני פטריוט של המדינה הזאת.
יהודה גליק: כשנשיא המדינה מגיע לכנסת ואומר שהוא הטריח את עצמו לבוא לכנסת וכולנו יודעים חודש לפני כן, אין שום סיבה שבעולם.
יהודה גליק: שתהיה נוכחות, אבל בוודאי ובוודאי להתאפק עם קריאות הביניים גם אם נאמרו דברים שמאוד מאוד-מאוד נוקבים.
אלעזר שטרן: - - - איך אתה יודע?
יואל חסון: טוב, בוקר טוב.
יואל חסון: קודם כל, אני חושב שצריך מאוד-מאוד להיזהר בכבודה של קריאת הביניים.
יואל חסון: אני חושב שקריאת הביניים היא חלק מההווי הפרלמנטרי, הדמוקרטי, כל עוד היא קודם כל קריאת ביניים ולא נאום.
יואל חסון: אחת מהפעמים או כמה פעמים אנחנו רואים סיטואציות שבהן מתחיל להיות סוג של דיאלוג בין הנואם לבין חברי הכנסת שיושבים בכיסאות – וזה כבר לא קריאת ביניים, זה הפרעה.
יואל חסון: זה בעיניי יותר מפריע מקריאת ביניים.
יואל חסון: זה פשוט משבש את כל הדיון.
יואל חסון: ולכן צריך לשמור על כבודה של קריאת הביניים.
יואל חסון: להקפיד עליה, שהיא תהיה קריאת ביניים ולא יותר.
יואל חסון: לגבי אירועים מיוחדים: אירועים מיוחדים הם בהחלט אירועים מיוחדים.
יואל חסון: הרי אנחנו מופיעים כחברי כנסת, גם משתתפים, בהרבה מאוד אירועים ממלכתיים, ושומעים נאומים של ראש הממשלה והנשיא ופוליטיקאים, והרבה פעמים לא אוהבים מה שאנחנו שומעים.
יואל חסון: אנחנו לא עושים קריאת ביניים באמצע טקס.
יואל חסון: נכון?
יואל חסון: אנחנו אפילו באודיטוריום לא עושים קריאת ביניים.
יואל חסון: כשיש, נגיד, אירוע באודיטוריום וראש הממשלה מדבר באודיטוריום, הוא אומר מה שאנחנו לא אוהבים – לא ראיתי מישהו שקורא שם קריאת ביניים, כי לא קוראים קריאת ביניים באמצע אירוע.
יואל חסון: אז גם אם זה קיים במליאה, כאשר מדובר באירוע במליאה, כשהוא אירוע מיוחד והוא מוגדר מיוחד ויודעים להגדיר אותו כמיוחד: אם זה יום הולדת לכנסת או אם זה ביקור של מנהיג זר או כל הדברים האלה – שם, לדעתי, בהחלט צריך פשוט לקבוע שלא יהיו קריאות ביניים.
יואל חסון: לא יכולות להיות קריאות ביניים.
יואל חסון: מי שממש מפריע לו משהו, יכול במחאה - - -
יואב קיש: וגם בנאומים של ראש הממשלה וראש האופוזיציה?
יואל חסון: באירוע מיוחד בלבד.
<קריאה: בישיבה מיוחדת.
יואל חסון: באירוע מיוחד.
יואב קיש: על זה התכוונו.
יואב קיש: כשאמרנו קריאות ביניים, אני לא חושב שחבר הכנסת יהודה גליק התכוון: אפס קריאות ביניים בכנסת.
יואל חסון: אני יודע, אבל אני פשוט מדגיש את זה - - -
יואב קיש: אבל מהתחלת דבריך חשבתי שאתה מתנגד לזה.
יואב קיש: עכשיו אני מבין שאתה מסכים לזה.
יהודה גליק: הוא מסכים.
יהודה גליק: הוא אמר שהוא - - -
יואב קיש: באירוע מיוחד – קריאת ביניים היא עבירה אתית.
יואל חסון: קריאת ביניים היא חלק מההווי של הבית הזה והיא צריכה להיות קריאת ביניים והיא חשובה.
יואל חסון: באירוע מיוחד שמוגדר כאירוע מיוחד – אני לא יודע גם אם יש הגדרות בתקנון - - -
יולי יואל אדלשטיין: ברגע שהיושב ראש אומר:
יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת, אז זאת תחילת הישיבה.
יולי יואל אדלשטיין: כשאני אומר: תמה הישיבה המיוחדת, אז תמה הישיבה - - -
יהודה גליק: לא הרי אירוע מיוחד לכבוד ניל"י כאירוע שבו נשיא המדינה יושב - - -
יואל חסון: יושב ראש הכנסת לא יגדיר אירוע מיוחד אם הוא לא אירוע מיוחד.
יואב קיש: אז אפשר להגדיר: אירוע מיוחד בנוכחות נשיא המדינה, למשל, או משהו כזה.
יואב קיש: לא יודע נתייעץ על זה.
יולי יואל אדלשטיין: לא, לא תמיד.
יואב קיש: לא תמיד.
ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו פנינו לישיבה המיוחדת - - - כי גם ישיבה מיוחדת.
ירדנה מלר-הורוביץ: כי אז לא היה - - -
יולי יואל אדלשטיין: כשהגברת אנגלה מרקל נאמה בכנסת נשיא המדינה לא היה, כי היא מוגדרת כראש ממשלה.
יולי יואל אדלשטיין: כשמר דייויד קמרון נאם בכנסת, נשיא המדינה - - -
יהודה גליק: נגדיר - - -
יואב קיש: אז צריך להגדיר - - -
<ארבל אסטרחן: כשנושא דברים מי שאינו שר או חבר כנסת, ואז זה או - - -
יהודה גליק: זה יוגדר כעבירה אתית.
יואל חסון: אז באירוע מיוחד, וצריך להגדיר את זה בצורה מסודרת, שלא יהיו ספקות ושלא יהיו בעיות בעניין הזה, - -
יואב קיש: נגדיר את זה.
יואל חסון: - - ושזה יהיה מוגדר רק לאירוע מיוחד שהוא באמת אירוע מיוחד, ושלא יעשו בזה שימוש באירועים שאינם מיוחדים.
אחמד טיבי: אני נבחר ציבור ואני פוליטיקאי, ואנחנו נמצאים בפרלמנט, לא בקתדרה לנימוסים והליכות, ויש בינינו חילוקי דעות קשים בנושאים רבים.
אחמד טיבי: אנחנו מסכימים בנושאים שונים, אבל גם אירוע מיוחד שמתקיים במליאה הוא אירוע פרלמנטרי משתתפים חברי כנסת, חבר הכנסת יואל חסון.
אחמד טיבי: עכשיו, כאשר שר מנצל את המעמד המיוחד הזה בנוכחות נשיאת בית המשפט העליון, כאשר היא יושבת ביציע, ואז הוא שולח לעברה חיצים ואמירות שיש בהן איום על מעמדה ועל מעמד בית המשפט העליון; אני חושב שחברי הכנסת מועלים בתפקידם אם לא מעירים לו בקריאת ביניים.
אחמד טיבי: מה זה אירוע מיוחד?
אחמד טיבי: מה זו ישיבה מיוחדת?
אחמד טיבי: משתיקים חברי כנסת?
אחמד טיבי: אתם רוצים לצמצם את כל האפשרויות של חבר כנסת להתבטא?
יואל חסון: וקריאת ביניים לראש מדינה זה בסדר?
יואל חסון: לראש מדינה זרה?
אחמד טיבי: אתם, כולכם, יכולים - - - את דעתי.
יואל חסון: הוא יכול להגיב לך בכלל?
יואל חסון: הוא לא מבין מה אתה אומר לו.
אחמד טיבי: חכה, חכה, חכה, תן לי לדבר.
אחמד טיבי: הנה, את זה אתם לא סובלים.
יואב קיש: דרך אגב, סליחה על ההפרעה, חבר הכנסת אחמד טיבי.
יואב קיש: חבר הכנסת יואל חסון, אני יכול להגיד לך שדווקא בנושא הזה אני יותר רגיש לשמוע מחבר הכנסת אחמד טיבי את מה שהוא חושב על העניין - - -
אחמד טיבי: עכשיו, נניח שהשר יריב לוין היה אומר משהו אחר או השר גלעד ארדן היה נואם והיה אומר: טרור ההצתות.
אחמד טיבי: מה אתם רוצים, שאני לא אגיב?
אחמד טיבי: לא אגיב?
יואב קיש: אמרנו שבסיטואציות כאלה - - -
אחמד טיבי: בישיבה מיוחדת היה עולה השר לביטחון הפנים.
יואב קיש: בישיבה מיוחדת – לצאת החוצה.
יואב קיש: אמרנו: לצאת החוצה.
יואב קיש: זה משאיר כביכול תגובה יחידה.
אחמד טיבי: אני אומר לך: אני מסכים עם החלק הראשון של דבריי של חבר הכנסת יואל חסון.
אחמד טיבי: צריך להתייחס בכבוד לקריאת הביניים.
אחמד טיבי: זה כלי פרלמנטרי של מחאה.
אחמד טיבי: עכשיו, יש הבדל בין לקום מהמושב.
אחמד טיבי: אני יכול להבין את היושב ראש אם זה מפריע לו, כי זה לא בסדר.
אחמד טיבי: גם כשאני עושה את זה זה לא בסדר.
אחמד טיבי: אבל כאשר חבר הכנסת יריב לוין, שר מטעם הממשלה, מייצג את הממשלה, מייצג את ראש הממשלה, תוקף את בית המשפט העליון, את נשיאת בית המשפט העליון, כשהיא יושבת שם, וחברי הכנסת אוסאמה סעדי ותמר זנדברג עונים לו.
אחמד טיבי: מה אתם רוצים?
אחמד טיבי: שהם לא יענו לו?
אחמד טיבי: ואחר כך חבר הכנסת אלעזר שטרן ואנחנו.
אחמד טיבי: נענה לו.
אחמד טיבי: נענה גם לשר אחר.
יהודה גליק: למה, לדעתך, היא לא הגיבה?
יהודה גליק: אולי גם היא - - -
אחמד טיבי: אה, היא צריכה לקפוץ מעל היציע.
יהודה גליק: אולי היא שמעה את הדברים ויש לה דרך ארץ לשבת ולשמוע ולהתאפק.
אחמד טיבי: איך תגיב?
יואב קיש: בואו ניתן לו לסיים.
יואב קיש: אני חייב להגיד שגם מה שהוא אומר, אני לא מסכים איתו, אבל אנחנו מקשיבים לו.
אחמד טיבי: עכשיו, הנקודה השנייה של הנוכחות, רבותיי.
אחמד טיבי: לעיתים החרמת אדם או ישיבה היא גם עמדה פוליטית.
מרב מיכאלי: כן, אבל זה לא רוב הפעמים מה שקורה.
מרב מיכאלי: רוב הפעמים, לא זאת הסיבה שלא באים.
יואל חסון: אנשים לא באים.
אחמד טיבי: חכי, חכי.
אחמד טיבי: אני מדבר על הסיעה שלי, חברת הכנסת.
מרב מיכאלי: כן, אבל רוב הפעמים.
יואב קיש: אצלם זה דווקא די בולט שהם לא באים.
אחמד טיבי: אנחנו לעיתים מחרימים.
אחמד טיבי: מקבלים החלטה להחרים אירוע.
אחמד טיבי: זו עמדה פוליטית.
אחמד טיבי: עכשיו, לגבי יום שלישי.
אחמד טיבי: יום שלישי, בדרך כלל, חברי כנסת, לרוב חברי הקואליציה, לא מגיעים.
אחמד טיבי: לא מגיעים.
אחמד טיבי: תסתכלו כאשר יש אירוע מיוחד, אתם רואים אגף שלם כמעט ריק.
אחמד טיבי: כמעט ריק.
אחמד טיבי: אני רוצה לדייק.
אחמד טיבי: עכשיו, בימי שלישי, בלי להזכיר שמות, יש חברי כנסת שתמיד נמצאים.
אחמד טיבי: יש חברי כנסת שמחכים, משחקים משבת לשבת, מיום שלישי ליום שלישי.
אחמד טיבי: הם חברי כנסת של נאומים בני דקה.
אחמד טיבי: יש חברי כנסת כאלה.
אחמד טיבי: חולמים על הדקה הזאת שתגיע.
אחמד טיבי: בלי להזכיר שמות.
אחמד טיבי: זה חלום שמתגשם כל יום שלישי.
אחמד טיבי: אוקיי?
אחמד טיבי: ולכן מי שלא מגיע זה חברי קואליציה.
יואב קיש: לא - - -
אחמד טיבי: אל תיפגע.
יואב קיש: אמרתי.
יואב קיש: אתה היית בהתחלה.
יואב קיש: אמרנו: ביום שלישי אין גיוס בקואליציה, ולכן המשמעות היא שחברי קואליציה יותר חופשיים.
אחמד טיבי: יש לזה הסברים רבים, אבל התוצאה היא שיש אגף שבדרך כלל רואים שהוא קירח.
אחמד טיבי: שהוא קירח.
אחמד טיבי: עכשיו, אני לא יודע איזה אירוע היה לאחרונה, אבל אני חושב שהיינו 13 איש, וכמעט האגף של הקואליציה לא היה.
אחמד טיבי: בסיעה שלי.
אחמד טיבי: אז לפעמים מקבלים החלטה פוליטית, שאני מבקש מכם לכבד אותה ולקבל אותה.
אחמד טיבי: לא להגיע זו עמדה פוליטית.
אחמד טיבי: עכשיו, אם יגיע מר דונלד טראמפ, למשל.
אחמד טיבי: לא יודע.
אחמד טיבי: יש אנשים, אולי יהודים וערבים, שיסכימו.
אחמד טיבי: אולי יגידו: לא רוצה לבוא, לבוא.
אחמד טיבי: הבריטים לא רוצים לתת לו להגיע, לנאום בפרלמנט.
אחמד טיבי: זו גם עמדה פוליטית.
אחמד טיבי: ולכן אל תנסו להצר, ואני מפנה את הדברים ליושב ראש:
אחמד טיבי: אל תנסו להצר יותר את האפשרויות של חבר כנסת להתבטא – או באמצעות היעדרות מחאתית או באמצעות קריאת ביניים.
יהודה גליק: חבר הכנסת אחמד טיבי, לדעתך, מה שהיה ביום שלישי האחרון היה בסדר?
יהודה גליק: - - - הבנתי, אבל - - -
אחמד טיבי: אני חושב שהטעות הקשה; נגיד שהשר יריב לוין לא היה עושה את מה שעשה.
אחמד טיבי: היה עולה חבר הכנסת יצחק הרצוג והיה אומר: יש לפנות את כל ההתנחלויות.
אחמד טיבי: מה הייתם עושים לו?
יהודה גליק: הייתי שותק ושומע - - -
אחמד טיבי: אתה היית שותק.
אחמד טיבי: אחרים היו מגיעים אליו, אל הדוכן.
אחמד טיבי: אתה היית שותק, אחרים מה היו עושים לו?
אחמד טיבי: גם באירוע מיוחד.
יואב קיש: אז אולי זו בדיוק הכוונה, שזה לא יקרה: לא כשזה אומר את זה ולא כשזה אומר את זה.
אלעזר שטרן: - - - האחריות על - - -
יהודה גליק: לדעתך, אין כללים - - -?
אלעזר שטרן: למה רק עלינו?
אחמד טיבי: אמרתי: לא לקום.
יואב קיש: אז בשביל זה באמת יש יושב ראש.
יואב קיש: אני חושב שאם דובר סוטה בצורה משמעותית מהנושא, אז גם היושב ראש יכול להעיר לו.
אחמד טיבי: אנחנו חשבנו שהיושב ראש היה צריך להעיר - - -
יואב קיש: בסדר, אבל במקום הזה - - -
אלעזר שטרן: אני אמרתי את זה קודם.
אחמד טיבי: אנחנו חשבנו.
אחמד טיבי: חשבנו ככה.
יואב קיש: אני חושב שלא, בסדר?
יהודה גליק: הוא דיבר על הנושא.
יואב קיש: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני חושב שלא.
אחמד טיבי: - - - היושב ראש לא - - -
יואב קיש: אבל אם היה אומר דובר אחר, ואני בכוונה משתמש במשפט הרע הזה.
יואב קיש: אתה יודע מה, לא נגיד: מוות ל- – לא יודע מה.
יואב קיש: הדובר היה אומר משהו כזה שהוא ברור שהוא מחוץ לשורות בכל מקרה.
יואב קיש: מן הסתם, היושב ראש היה אומר לו.
אחמד טיבי: בקיצור, צריך להיזהר - - -
יואב קיש: אני מסכים - - -
אחמד טיבי: צריך להיזהר עם הגבלות על חברי כנסת.
יואב קיש: אני מאוד שמח לשמוע דווקא, באמת, מי שזה נושא שמאוד חשוב לו, והדעה שלך היא חשובה.
יואב קיש: מקבלת אפילו משנה תוקף.
יואב קיש: ואנחנו צריכים להיזהר מאוד בהגבלות האלה.
יואב קיש: אנחנו צריכים לחשוב מה המחיר מהצד השני של אובדן התנהלות באירועים מיוחדים.
אמיר אוחנה: תודה, אדוני, גם לך וגם ליושב ראש הכנסת שמקיימים את הדיון הזה, שהחשיבות שלו למעמדה של הכנסת מאוד גבוהה בנושא ישיבות מליאה מיוחדות.
אמיר אוחנה: עלו בהקשר הזה שלושה נושאים: אחד, זה התוכן.
אמיר אוחנה: שאני כמובן לא חושב שצריך להתערב בתוכן.
אמיר אוחנה: אני לא בטוח שאנחנו רוצים שישיבות מיוחדות יהיו בסגנון דובוני אכפת לי.
אמיר אוחנה: אז הן יהיו משעממות ולא ידווחו.
אמיר אוחנה: ודווקא יש אינטרס לפעמים שיגיעו הישיבות המיוחדות לידיעת הציבור.
אמיר אוחנה: וכמובן ששמורה הזכות לאופוזיציה לעלות ולהגיב, ואם מישהו מהקואליציה אמר משהו או להיפך וכולי.
אמיר אוחנה: אז זה בעניין התוכן.
אמיר אוחנה: אני לא חושב שצריך להיכנס.
אמיר אוחנה: שניים, בעניין הנוכחות.
אמיר אוחנה: לי כחבר כנסת שמגיע בימי שלישי, כמעט על בסיס קבוע, הכי קל להגיד: כן, שתהיה נוכחות וכולי.
אמיר אוחנה: אבל יש משהו בגמישות הזאת שמאפשר לנבחרי הציבור לפגוש יותר את הציבור, וזה גם כן דבר שהוא חשוב, שהוא חלק מהתפקיד שלנו.
אמיר אוחנה: לא כל העבודה שלנו מתמצת במשכן הזה.
אלעזר שטרן: ראשון, חמישי וארבעה חודשים בשנה.
אמיר אוחנה: שדווקא יש בו יתרונות.
אמיר אוחנה: אני אומר עוד פעם: לי הכי נוח שייקבעו שיום שלישי הוא יום חובה.
אמיר אוחנה: אני פה גם ככה.
אמיר אוחנה: אין לי בעיה עם זה, אבל אני לא בטוח שאנחנו רוצים לשנות את זה.
אמיר אוחנה: כן, לצורך נוכחות, אני מקבל את ההמלצה של יושב ראש הוועדה שאולי כדאי שישיבות מיוחדות תהיינה בימי שני ורביעי, שאז הנוכחות היא מלאה או קרוב למלאה.
אמיר אוחנה: בוודאי גבוהה הרבה יותר מבימי שלישי.
אמיר אוחנה: והנושא האחרון הוא כללי ההתנהגות.
אמיר אוחנה: אני כן חושב שכללי ההתנהגות צריכים להיות מוקפדים יותר במובן הזה שאני חושב שהיד על ההדק, הדק הקריאה הראשונה, השנייה והשלישית, צריכה להיות קלה יותר.
אמיר אוחנה: כלומר, עד שמישהו מגיע לקריאה שלישית, לדעתי הוא כבר עבר את כל מה שהציבור רואה ככללי התנהגות, נקרא להם: - -
יואב קיש: אירוע מכובד.
אמיר אוחנה: - - מותרים, מכובדים, שמתאימים למשכן הזה.
אמיר אוחנה: אז אפשר קריאות ביניים, אבל אני חושב שצריך מידה גם בעניין הזה.
אמיר אוחנה: ועם קריאת הביניים הראשונה אפשר לקרוא קריאה ראשונה, לאחר מכן שנייה, וכמובן להגיע לשלישית.
אמיר אוחנה: לא צריכים לפחד מלהגיע לקריאה השלישית.