GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רועי פולקמן: זה עדיין לא אומר שכל ועדה, קטנה כגדולה, צריכים לשדר אותה בלייב.
רועי פולקמן: יש פה איזה מאה חדרים, לפעמים מעבירים מחדר לחדר, התקלקלה מצלמה, מה, ערוץ הכנסת לא עומד בחוק?
רועי פולקמן: זה לא מידתי.
רועי פולקמן: תנו שיקול דעת - - -
אברהם נגוסה: אולי להוסיף ועדות סטטוטוריות, ואולי להגביל בצורה כזאת.
רועי פולקמן: אל"ף, ניחא.
רועי פולקמן: בי"ת, כמו בסעיפים אחרים, תנו שיקול דעת – לפעמים יש ועדות שהן לחלוטין מתכנסות סתם.
רועי פולקמן: נגיד, הוועדה הזאת שמתכנסת לפעמים דקה וחצי פרוצדורלית - - -
<אתי בנדלר: אבל תמיד הדיון בשידור.
רועי פולקמן: אבל ישר צריך להעלות - - -
<חיים אבידור: יש ועדות שמתכנסות מחוץ למשכן, למשל, בכפר המכביה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שחלק גדול מעבודתה כנסת נעשית בוועדות, וזאת החמצה - - -
יואב קיש: הוא צודק על המשכן - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה דווקא משהו שנופל לגדר הסבירות.
רועי פולקמן: הנזק במיקרו-מנג'מנט הוא – בסוף, שיקול דעת של הערוץ צריך להיות שבוועדות זה צריך להיות, אבל אם אנחנו כותבים את זה בנוסח כזה, אז קודם כל, זה אל רק הסטטוטוריות ואני לא רואה בזה הצדקה.
רועי פולקמן: דבר שני, יש ועדות שמתכנסות מחוץ לכנסת כל הזמן – אז מה, צריך לשדר אותן גם?
יואב קיש: מה שלא בכנסת זה ברור.
איילת נחמיאס ורבין: כשאנחנו דנו בנושא בין הבימוי ל בין הביזוי, זה לא היה הגיוני.
איילת נחמיאס ורבין: פה אני חושבת שחלק גדול מעבודת הכנסת לא קורית, עם כל הכבוד, במליאה.
איילת נחמיאס ורבין: בואו נקרא לילד בשמו – אם אנחנו רוצים לשאול את עצמנו מה מבזה אותנו, זה הרבה פעמים המליאה הריקה, במיוחד לגבי הצעות לסדר שחברי כנסת מגישים הצעות לסדר ולא נמצאים שם כדי לדבר על ההצעה לסדר שלהם.
איילת נחמיאס ורבין: דווקא בוועדות, שהרבה פעמים אנחנו רואים נוכחות הרבה יותר אינטנסיבית של חברי הכנסת, ושם נעשית העבודה הכי משמעותית - - -
רועי פולקמן: איילת, אבל בחצי מהוועדות בכנסת - - -
איילת נחמיאס ורבין: בוועדות המשמעותיות - - -
רועי פולקמן: אבל הגדולות, בכל האחרות לא - - -
מיקי רוזנטל: הוועדה של אלי היא לא סטטוטורית, אבל נקבעים בה דברים חשובים מאוד.
רועי פולקמן: אני לא אומר שלא צריך לשדר, אני רק אומר: שיקול דעת.
איילת נחמיאס ורבין: מעבר לעבודת החקיקה, יש שני אלמנטים מאוד-מאוד משמעותיים שהציבור בכלל לא נחשף אליהם – האחד, זה הדיונים המהירים שהציבור כמעט לא נחשף אליהם וזה כלי מאוד חשוב, והשני זה התקנת תקנות כי הוא מאוד-מאוד משמעותי.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו תגיד לי, מה, התקנת תקנות, כשאת ישבת לצורך העניין לבד בוועדת הכלכלה, את מי זה מעניין?
רועי פולקמן: לא, ברור שאני בעד.
איילת נחמיאס ורבין: זאת עבודת הכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: אתם רוצים להכניס ניואנסים של הגבלות, של כמה אנחנו חופרים וכמה זה – יכול להיות שצריך את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל ברמה העקרונית, יש בזה המון-המון מהות.
<אורי פז: אני חייב לציין את המציאות של היום, ואנחנו בעד לשדר ועדות – יושבת פה כרמית שמנהלת את זה, כמות הסירובים של יושבי-ראש ועדות לשדר - - - הוא אדיר.
<אורי פז: כלומר, הנטל בכלל לא עלינו, אלא לא רוצים לשדר.
<אורי פז: אגב, מסיבות מוצדקות לפעמים: קטינים, ועדת העבודה והרווחה, נשים מוכות - - -
איילת נחמיאס ורבין: זאת הערה טובה מאוד, אורי.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא בסדר.
<אורי פז: אנחנו נאלצים לא לשדר את רוב הוועדות.
<אורי פז: אנחנו מבקשים לשדר יותר ועדות מאשר מאושרות לנו.
<אורי פז: זו המציאות היום.
איילת נחמיאס ורבין: זה ממש-ממש משמעותי.
איילת נחמיאס ורבין: זאת הערה מאוד חשובה.
יואב קיש: לא, הכוונה היא לאינטרנט.
<יונתן בייסקי: אז אין בעיה.
<אתי בנדלר: אם זה חסוי, אז זה חסוי.
<אורי פז: אבל יש הרבה מאוד מקרים שוועדת הכספים לא מוכנה לשדר אותם.
מיקי רוזנטל: אנחנו דיברנו על העניין של הפיקוח.
מיקי רוזנטל: יש דיון שהוא פתוח לציבור ועולים בו דברים חסויים – מה עושים אז?
מיקי רוזנטל: מי אחראי על זה?
מיקי רוזנטל: מי אחראי ללחוץ על הכפתור שיפסיק את זה?
<אתי בנדלר: היושב-ראש של הוועדה.
מיקי רוזנטל: הוא אחראי על זה?
<אתי בנדלר: כן, בפירוש.
<אתי בנדלר: זו האחריות שלו גם היום.
<אתי בנדלר: בשביל זה יש לידו יועץ משפטי ויש לידו מנהל ועדה וכולי.
<אתי בנדלר: קודם כל, אני רוצה להזכיר לכם שפרק 5 לתקנון הכנסת, עניינו בפומביות הישיבות והפרוטוקולים.
<אתי בנדלר: סעיף 118(א) קובע שישיבות הוועדות הן פומביות, אלא אם כן החליטה הוועדה אחרת – שימו לב: הוועדה, ולא יושב-ראש הוועדה – או אם פרוטוקול הישיבה חסוי כמפורט בפרק זה.
<אתי בנדלר: ויש עוד הוראות חיסיון, לגבי קטינים, כמובן, יש לגבי ועדת החוץ והביטחון, יש לגבי ועדת משנה שדנה בעניינים של ביטחון המדינה לפי חוק הכנסת.
אברהם נגוסה: דיונים בדלתיים סגורות.
<אתי בנדלר: דבר שני, לא רק הוועדה הציבורית, אלא גם בפגישות שהיו לי עם יושב-ראש הכנסת בעניין הזה – הוא רואה את נושא שקיפות הכנסת והנגשתה לכלל הציבור כאחד מהדגלים שהוא נושא בעניין הזה, ולכן הוא סובר - - -
רועי פולקמן: שלא ישתמע שאני בעד שישדרו הכול.
רועי פולקמן: אני רק תוהה, אם מחר באחד החדרים מתקלקלת המצלמה, זו עבירה על החוק או שיהיה הסבר?
רועי פולקמן: אני בעד שישדרו כל דבר מהדיונים פה - - -
איילת נחמיאס ורבין: רועי, זה מיקרו-מנג'מנט.
איילת נחמיאס ורבין: אבל כל הוועדה?
איילת נחמיאס ורבין: ברוב קולות?
איילת נחמיאס ורבין: פה אחד?
יואב קיש: הצבעה, רוב קולות, הוועדה.
יואב קיש: לא יושב-ראש הוועדה.
יואב קיש: אמרתי את זה ככה: "או אם הוועדה בחרה למנוע את השידור", ואז היא תצטרך להתמודד עם הסיבות מדוע ולמה.
יואב קיש: זו ההצעה שלי.
<אתי בנדלר: או אם הוועדה החליטה אחרת.
איילת נחמיאס ורבין: זה אוטומטית אומר שזה ברוב קולות?
<אתי בנדלר: קולות הנוכחים בוועדה, כולל היושב-ראש לבד, אם הוא מתחיל את הישיבה, הוא לבד והוא מחליט.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, נניח שיו"ר הוועדה לבד בוועדה - - -
יואב קיש: אז אחרי זה הוא יצטרך להסביר למה הוא עשה את זה.
יואב קיש: זה בדיוק העניין.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני רוצה רגע להוסיף משהו לעניין משכן הכנסת – אני בעד בעיקרון, אני מקבלת את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להציע שאם לצורך העניין יש ועדה מאוד-מאוד מעניינת, ומחליטים - - -
יואב קיש: כן, זה לגיטימי.
יואב קיש: זה לא מונע, איילת.
יואב קיש: זה לא מונע.
יואב קיש: אוקיי, מיקי, בסדר.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה ייכתב, שיתקיים פה דיון על נושא הנגישות של - - -
יואב קיש: בנושא הנגישות – אמרנו בצורה הכי - - -
מיקי רוזנטל: אחרת אני לא יכול להצביע על זה.
יואב קיש: הנגשה באינטרנט.
יואב קיש: מיקי, אמרנו את זה.
מיקי רוזנטל: אני רוצה להצביע בעד - - -
יואב קיש: אמרנו, אמרנו.
יואב קיש: אני מעלה להצביע את סעיף - - -
<אתי בנדלר: רגע, אדוני, את פסקה (2) עדיין לא הסברתי, לגבי אירועים ממלכתיים.
יואב קיש: דיברנו עליה, דיברנו על אירועים ממלכתיים.
יואב קיש: אתי, אז תני לי רגע, אני אעבור על זה בקצרה.
יואב קיש: יש פה עניין של מצד אחד חיוב לשידור, ומצד שני הגבלה, שלא יהיה מעל עשרה.
יואב קיש: אני חושב שזה די ברור.
שלי יחימוביץ': טקס יום השואה ב"יד ושם", למשל?
<אתי בנדלר: טקס יום השואה שנערך בכנסת, לא ב"יד ושם", כי ב"יד ושם" זה לא אירוע שנערך על-ידי הכנסת, אלא הטקס שנערך על-ידי הכנסת בטרקלין שאגאל בדרך כלל.
<אתי בנדלר: ולכן יש לזה משמעויות כספיות גבוהות על ערוץ הכנסת.
<אתי בנדלר: ניסינו בזמנו להסדיר את הנושא הזה בהסכם בינינו ובין ערוץ הכנסת, ההסכם שנחתם מיד לאחר זכייתם בהסכם, אבל כנראה שעד היום קורה, כך נאמר לי, שיש חילוקי דעות בעניין.
<אתי בנדלר: מצד אחד, הכנסת רצתה להביא למצב שלא יהיו חילוקי דעות, שהיא תוכל להחליט איזה אירועים ישודרו.
<אתי בנדלר: מצד שני, ברור שמדובר בהוצאות משמעותיות לערוץ הכנסת בעניין הזה.
<אתי בנדלר: ולכן הפשרה שעליה החליט היושב-ראש היא שלגבי עשרה אירועים שהכנסת תקבע איזה הם, היא תהיה מחויבת.
<אתי בנדלר: מעבר לזה, בהתאם להתחייבויות במכרז, ככל שיהיו, או שהיא תנקוט יוזמה וכיוצא באלה.
<אתי בנדלר: אני דייקתי?
יואב קיש: לא, אין פה התייחסות.
יואב קיש: אתי, אין פה התייחסות.
יואב קיש: הסעיף הובהר.
יואב קיש: אני לא רוצה להתייחס.
יואב קיש: אנחנו מדברים עכשיו על הקראה והצבעה.
יואב קיש: לגבי הנושא של התרגומים – דיברנו על זה שנושא האינטרנט הוא רגיש, יש בו עלויות מאוד גבוהות ואנחנו צריכים לבחון את העניין הזה.
יואב קיש: זה ייכנס לדברי ההסבר.
<קריאה: - - - (ב1) - - -
<אתי בנדלר: את (ב1) עוד לא קראתי.
יואב קיש: אז מה קראת?
<אתי בנדלר: קראתי את פסקה (1) - - -
יואב קיש: אז בוא נצביע עד (ב1).
יואב קיש: אנחנו מצביעים על - - -
<אתי בנדלר: על פסקה (1) בסעיף 9 להצעת החוק שעניינה תיקון סעיף קטן (ב) בסעיף 11 לחוק העיקרי.
יואב קיש: הסעיף עבר.
יואב קיש: נמשיך עם ההקראה.
<אתי בנדלר: למעשה, גם היום, בהתאם לרישיון ולהסכם, על הגוף המשדר לתת כתוביות על מהות הדיון, עיקרי הדברים – אני לא זוכרת בדיוק את הנוסח – אבל הפעם היתה המלצה לעגן את החובה הזאת בחוק ולהרחיב אותה באופן שהכיתובים האלה – או באמצעות קריין או באמצעות כיתובים – יכללו מידע ודברי הסבר על מהות הדיונים האמורים, איך זה יהיה ומה זה יכלול – לצורך זה המועצה תצטרך לקבוע כללים.
<דודו קובסניאנו: אין לנו בעיה עם ההרחבה, לכלול דברי הסבר על מהות הדיונים, רק אני מבקש שאחרי: "בהתאם לכללים שתקבע המועצה לעניין זה", ייווסף: "או להוראות שתיתן המועצה לבעל הרישיון.
<דודו קובסניאנו: ".
<אתי בנדלר: אני מתנגדת.
<אתי בנדלר: טוב, תסביר, ואני אסביר מדוע אני מתנגדת.
<דודו קובסניאנו: כשאנחנו מפרסמים מכרז, אז נספח למכרז טיוטת הרישיון שאמור לקבל בעל הרישיון, שם קבועות כל החובות והזכויות שלו כדי שיידע אם כדאי לו לגשת או לא כדאי לו לגשת, והמכרז מפורסם מן הסתם באתר האינטרנט, וכל מי שרוצה לגשת למכרז רואה את כל התנאים והדרישות.
<דודו קובסניאנו: אם אנחנו צריכים להיות כבולים לכללים שתקבע המועצה, זה פשוט רק יסרבל, כי כללים זה עכשיו לעשות שימוע וזמן, ואנחנו אמורים בסופו של דבר - - -
יואב קיש: אז מה אתה רצית באופן כללי?
יואב קיש: יש הבדל בין הוראה לכלל?
מיקי רוזנטל: בטח, כי הוראה זה חד-צדדי, וכלל זה משהו ציבורי.
מיקי רוזנטל: הוא דורש מהזכיין כך וכך - - -
<קריאה: הוראה הוא לא יכול לא לבצע.
מיקי רוזנטל: יש הבדל דרמטי בחוק בין כלל להוראה.
יואב קיש: מיקי, מה אתה חושב?
מיקי רוזנטל: אני לא אוהב את ההוראות האלה.
יואב קיש: אז מה אתה אומר, נשאיר את זה כלל?
יואב קיש: אני שואל את חוות דעתך המקצועית בעניין.
מיקי רוזנטל: אני מתלבט.
מיקי רוזנטל: אני לא בטוח בכל דבר.
איילת נחמיאס ורבין: אבל מיקי, במכרז חייבות להיות גם הוראות.
<אורי פז: זה נעשה היום.
<אורי פז: אנחנו נותנים היום את הדברים האלה.
<אורי פז: אני לא מצליח להבין.
<אורי פז: גם היום יש דברי הסבר לאורך שעות.
<אורי פז: יושב אדם שכותב כל היום דברי הסבר.
יואב קיש: מי יודע מי יהיה שם?
יואב קיש: אני לא יודע אם אתם תהיו הזכיינים הבאים.
<אורי פז: לא, כתוב בחוק הקיים "דברי הסבר".
<אורי פז: זה אל דבר חדש.
<אורי פז: יש דברי הסבר היום בחוק הקיים.
<אורי פז: אנחנו עושים את זה גם על פי החוק, כתוב:
<אורי פז: חייבים לתת הסבר - - -
יואב קיש: אז אתה דווקא מחזק, אתה אומר שאין בעיה שזה יהיה הוראות לפי מה שאתה אומר.
<אורי פז: זה קיים היום, אנחנו עושים את זה גם היום.
<אורי פז: זה על המסך - - -
<אתי בנדלר: סעיף 6 לחוק הקיים, שהוא סעיף שלא הוצעו בו תיקונים, דן בהקמת צוות התיאום ובתפקידיו.
<אתי בנדלר: ובסעיף קטן (ג) שבו נאמר:
<אתי בנדלר: המועצה לא תקבע כללים הנדרשים לצורך ביצוע הוראות חוק זה, ואת תנאי המכרז לפי סעיף 7, אלא לאחר שנועצה בצוות התיאום.
<אתי בנדלר: כאן מדובר בנושא שעניינו הנגשת הדיונים בכנסת לכלל הציבור, וברור שלכנסת באמצעות צוות התיאום צריכה להיות אמירה בנושא הזה.
<אתי בנדלר: כללים, כפי שאנחנו רואים, טעונים היוועצות בצוות התיאום.
<אתי בנדלר: ההוראות שהמועצה רשאית לתת אינן מחייבות היוועצות בצוותה תיאום, ולכן אני חושבת שראוי להשאיר את זה בכללים - - -
<דודו קובסניאנו: כל המכרז הוא היוועצות.
<אתי בנדלר: הכול זה היוועצות.
יואב קיש: היוועצות עם צוות התיאום, בסדר.
יואב קיש: מי בעד הסעיף כפי שהקראנו אותו?
יואב קיש: נעבור הלאה.
יואב קיש: מיקי, מה ששאלת.
מיקי רוזנטל: כן, אבל מאחר שיש חוק במדינה, חוק אחר שפותר את זה - - -
<אתי בנדלר: מדובר בתרגום לערבית או לעברית, לא לבעלי מוגבלות.
מיקי רוזנטל: לא משנה, הרי חלק מהנגישות יכולה להיות או בבלון של - - - או בתרגום.
מיקי רוזנטל: הרי זה חלק מהחוקים של נגישות, אני מכיר אותם.
<אתי בנדלר: אבל לא לעניין ערבית או עברית.
יואב קיש: אנחנו אמרנו שנוסיף בדברי ההסבר, ובזה מיקי צודק.
יואב קיש: אני מבקש רק להוסיף לדברי ההסבר שכל נושא הנגישות ייבחן בין קריאה ראשונה - - -
<אתי בנדלר: זה לא בסעיף הזה.
<אתי בנדלר: זה לא קשור - - -
יואב קיש: אז זה יהיה בסעיף אחר, בסדר.
מיקי רוזנטל: כי זה המליאה - - -
<אורי פז: יש את חוק הכתוביות, שהיום מחייב אותנו במאה אחוז תרגום לעברית, הכול בעברית, או שפת הסימנים.
<אורי פז: יש חוק שהוא, אגב, יותר חזק מהחוק שחוקק עכשיו.
<אורי פז: במצב הנוכחי של היום, כל שידורי ערוץ הכנסת עם כתוביות בעברית, מתורגם לעברית, ובמינונים גם בשפת הסימנים, אז אני לא מצליח להבין מהי משמעות הסעיף הזה אם היום כבר על-פי חוק הכתוביות - - -
<אתי בנדלר: חוק הכתוביות איננו מדבר על תרגום לשפה הערבית.
<אתי בנדלר: כאן אנחנו מדברים על תרגום לשפה הערבית של כל שידורי ערוץ הכנסת שאינם משודרים בשידור חי.
<אורי פז: היום הכול כבר מתורגם לעברית.
<אתי בנדלר: לעברית כן.
<אתי בנדלר: נכון, בדרך-כלל זה נעשה בכתוביות סמויות.
<אתי בנדלר: יש אפשרות לעשות את זה כך או בכתוביות סמויות או שאינן סמויות.
<אתי בנדלר: מכל מקום, עכשיו אנחנו מדברים על אותו נואם בעברית, שלפי החוק יהיה צורך לתרגם את דבריו גם לערבית.
<אתי בנדלר: זה לא פוגע בחוק הכתוביות, שמטרתו להנגיש את כלל השידורים במדינת ישראל שנעשים על-פי חוק לבעלי מוגבלות.
<אתי בנדלר: כאן לא מדובר בבעלי מוגבלות, מדובר על עברית וערבית, להנגיש את השידורים לאוכלוסיה דוברת ערבית.
יואב קיש: אוקיי, מקובל.
יואב קיש: אתם שומע, מיקי?
מיקי רוזנטל: אני לא יודע איזה הוראות גורפות אפשר לתת בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: מה תגיד, שחבר כנסת ערבי מדבר על עניינים של הפזורה הבדואית, אז צריך כן בערבית או לא בערבית?
איילת נחמיאס ורבין: אז אני מציעה שיהיה בעברית.
מיקי רוזנטל: לא נצא מזה, לא נצא מזה.
מיקי רוזנטל: אנחנו נכנסים פה לעניינים - - -
<אורי פז: אני חייב לציין עכשיו, כגורם משדר, לא ברור הסעיף הזה, אם ערבית או עברית, אני לא מצליח להבין - - -
יואב קיש: אני אגיד לך מה, זה פשוט.
יואב קיש: אם מדברים אנגלית, אתה מתרגם לעברית, ואם מדברים עברית - - -
<אורי פז: אם ח"כ מדבר בערבית במליאה, אני צריך לתרגם אותו לעברית?
מיקי רוזנטל: אם הוא מדבר עברית, אתה מתרגם את זה לערבית?
יואב קיש: לא, אם הוא מדבר עברית, אתה צריך לתת לו כתוביות סמויות בערבית.
יואב קיש: זה מה שרוצים.
איילת נחמיאס ורבין: זה הגיוני דווקא.
מיקי רוזנטל: כל שידורי הכנסת, בשידור בטלוויזיה?
יואב קיש: לא בלייב, נכון?
יואב קיש: זה לא לייב.
איילת נחמיאס ורבין: לא על המליאה.
איילת נחמיאס ורבין: זה על תוכניות.
יואב קיש: לא על המליאה.
מיקי רוזנטל: יתורגמו לערבית?
יואב קיש: כן, שיוכלו לראות.
מיקי רוזנטל: אני לא אכפת לי.
מיקי רוזנטל: אני שואל למה אתה מתכוון.
<אורי פז: מה הכוונה?
יואב קיש: לא מדובר על שידורי מליאה וועדות, מדובר על שידורים נוספים שהם לא בשידור חי, שהם יהיו עם כתוביות בערבית.
<אורי פז: גם בערבית, בנוסף לעברית?
מיקי רוזנטל: לא, זה או-או.
<אורי פז: כתוב פה או-או.
<אורי פז: זה לא גם, זה או-או.
<אורי פז: אם היום הכול בעברית היום, מתי אני עובר לערבית?
רועי פולקמן: לא, הוא אומר שכשאתה משדר תוכנית אקטואליה בעברית, שים לה כתוביות בערבית.
מיקי רוזנטל: אבל איזה כללים נקבע לזה?
רועי פולקמן: הוא אומר שהמועצה תקבע את הכללים.
מיקי רוזנטל: אבל איזה כללים?
מיקי רוזנטל: תגיד לי אתה כלל אחד.
מיקי רוזנטל: אני רוצה שיסברו לי את האוזן – מתי זה יהיה בערבית ומתי זה יהיה בעברית?
רועי פולקמן: כשתהיה קואליציה לא יתרגמו - - -
יואב קיש: אנחנו לא יכולים לעשות את העבודה של המועצה, עם כל הכבוד.
יואב קיש: המועצה תעשה את זה.
יואב קיש: המסר שיוצא מהסעיף הזה - - -
<אתי בנדלר: ההוראות, למשל, אם הז יהיה בכתוביות סמויות או לא.
יואב קיש: זה המועצה תחליט.
יואב קיש: אבל אני רוצה שיהיה כלי בערבית.
מיקי רוזנטל: אני גם רוצה.
מיקי רוזנטל: אני רק שואל אותך עכשיו - - -
יואב קיש: זה הם יתנו את התשובה במכרז.
מיקי רוזנטל: אבל אתה לא מחוקק משהו, איזה כלל אפשר לקבוע?
מיקי רוזנטל: תן לי רעיון לכלל אחד, סתם, שלא מחייב אותם - - -
יואב קיש: אם מדברים עברית, שיתרגמו לערבית.
יואב קיש: איך זה?
מיקי רוזנטל: ולא יהיה תרגום לעברית?
מיקי רוזנטל: אתה יודע כמה אנשים מתקשים לראות טלוויזיה בלי?
יואב קיש: לא, אתה צודק.
יואב קיש: השאלה היא אם אפשר גם וגם.
יואב קיש: מה הניסיון שלכם בעניין התרגום?
איילת נחמיאס ורבין: הנגשת שפה, רועי, היא עניין חברתי.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, היא לא עניין חברתי רק לאנשים עם מוגבלות – ואני מתחננת בפניכם בכנסת להגיד: אנשים עם מוגבלויות, לא בעלי מוגבלויות, זה לא בטאבו – ולכן, העניין הזה של תרגום לערבית, כשאתה אומר לי מיקרו-מנג'מנט, זה דברים שלא יכולים לקרות מעצמם.
רועי פולקמן: לא, אני בעד.
רועי פולקמן: אבל צריך לקבוע מתי - - -
איילת נחמיאס ורבין: יש מיקרו-מנג'מנט שהוא - - - חברתי - - -
יואב קיש: אז רגע, איילת, בואי נשמע אותם.
<דודו קובסניאנו: כרגע הכול מתורגם לעברית.
<דודו קובסניאנו: יש שתי הערות שאני רוצה להגיד: אחת, אם מבקשים גם וגם, אז זה "מלכלך" מסך, אי אפשר.
<דודו קובסניאנו: דבר נוסף, צריכים לחשוב על העלויות, כי זה עוד עלויות.
יואב קיש: עלויות, ברור.
יואב קיש: אבל הם יכולים לבחור, אם זה כתוביות סמויות, אפשר לבחור או עברית או ערבית?
רועי פולקמן: עלויות – יש תקציב בלתי מוגבל, יושב פה חשב הכנסת - - - יש תקציב בלתי מוגבל - - -
מיקי רוזנטל: כבר קיבלנו את תקציב הכנסת בחוק הזה.
יואב קיש: דווקא זה חשוב.
יואב קיש: הנגישות זה חשוב.
יואב קיש: אני יכול בכתוביות סמויות לבחור או עברית או ערבית – זה אפשרי?
<אורי פז: אתה לא תמצא אנשים, נורא קשה למצוא היום.
<אורי פז: אתה יודע מה זה היחידות האלה, של החבר'ה שמתרגמים, גם בערבית להתחיל לגייס אנשים?
רועי פולקמן: לא, אבל זה מאמץ שצריך לעשות אותו.
מיקי רוזנטל: הרי אם אתה תעשה או-או, לא יהיה בערבית בכלל.
מיקי רוזנטל: ואם אתה רוצה שיהיה יותר בערבית, אז תקבע מכסה.
יואב קיש: לא, אני רוצה גם בעברית.
מיקי רוזנטל: אז תקבע מכסה.
יואב קיש: אני אתן ל מועצה לקבוע.
יואב קיש: אני לא אכנס לזה.
מיקי רוזנטל: אין כללים שהם יודעים לקבוע.
רועי פולקמן: - - - התרגום לעברית ולערבית זה מחויב המציאות ומתבקש.
רועי פולקמן: למה זה בלתי ישים?
יואב קיש: כי זה "מלכלך" מסך, הוא אמר לך.
יואב קיש: אי אפשר גם וגם.
יואב קיש: אז אני מוסיף את התיקון שדיברנו עליו, כמו שעשינו ב-(ב1) - - -
מיקי רוזנטל: אבל אתה מסיר אחריות מאתנו - - -
יואב קיש: לא מסיר שום אחריות.
יואב קיש: שמע, בסוף אתה לא מוציא מכרז.
יואב קיש: עם כל הכבוד, אתה לא כותב מכרז.
מיקי רוזנטל: כן, אבל אתה מנחה את המכרז.
מיקי רוזנטל: אז אתה צריך להסביר לו מה אתה מתכוון.
מיקי רוזנטל: למה נועד הסעיף?
מיקי רוזנטל: הסעיף נועד לזה, אם הבנתי אותך נכון – להגדיל את שיעור התרגום בערבית לשידורי הכנסת.
יואב קיש: להגדיל את הנגישות.
יואב קיש: כי גם תרגום בעברית, יש לו משמעות.
מיקי רוזנטל: כן, גם לקהל הערבי.
יואב קיש: גם לקהל הערבי וגם לעברית.
יואב קיש: אני לא יכול גם וגם, זו הבעיה שלי.
מיקי רוזנטל: אבל כשאתה כותב או-או, אתה בעצם מנציח את העובדה: יותר קל לתרגם לעברית - - -
יואב קיש: אז המועצה יכולה ל הכתיב ש-50% מהשידורים יהיו בערבית.
יואב קיש: לא יודע, אני לא אכנס לזה עכשיו.
<אתי בנדלר: התרגום לעברית, גם של דוברים בעברית, הוא לפי חוק אחר, והחוק הזה אינו גובר עליו.
<אתי בנדלר: אלה שני חוקים נפרדים.
<אתי בנדלר: כאן מדובר על תרגום לערבית או עברית, זאת אומרת כשמדברים בעברית – יתורגם לערבית, וכשמדברים בערבית – יתורגם לעברית.
<אתי בנדלר: חובה מוחלטת, שוב כמו החובה המוחלטת בחוק הכתוביות, והמועצה רק הוסמכה לתתה וראות איך לעשות את זה.
<אתי בנדלר: היא לא יכולה לקבוע שהדברים לא ייעשו, לכן אלה שתי חובות - - -
<אתי בנדלר: ערבית כשמדברים בעברית - - -
יואב קיש: את לא נותנת לדובר עברית תרגום לעברית?
יואב קיש: אז את פוגעת בחירשים.
<אתי בנדלר: אני נותנת לדובר עברית תרגום בעברית, מכוח חוק הכתוביות, ובנוסף לזה, לפי החוק הזה אני נותנת גם בערבית.
יואב קיש: אז יהיה גם תרגום לעברית וגם תרגום לערבית?
<אתי בנדלר: לכאורה, כן.
<קריאה: כתוביות בעברית, בערבית או ברוסית, המביאות בכתב את הנאמר בתוכנית או בהודעת החירום לפי העניין ולפי הוראות חוק זה.
<אתי בנדלר: אנחנו מדברים כרגע על תרגום בעברית, שמחייב את כולם לפי התקנות, אם אינני טועה.
<אתי בנדלר: בכל מקרה יש את הבלון הזה.
<אתי בנדלר: עכשיו, בנוסף לזה, יהיה גם תרגום לערבית של שידורי טלוויזיה שאינם בשידור חי.
<אתי בנדלר: אלה שתי חובות, מכוח שני חוקים, שהאחד לא מייתר את השני.
<אתי בנדלר: ולכן השאלה היא איך להתייחס לעניין הזה.
<אתי בנדלר: אם הדבר בלתי אפשרי מבחינה טכנית, לעשות שני בלונים, שמי שירצה - - -
מיקי רוזנטל: אפשר, אבל זה נראה נורא.
מיקי רוזנטל: המסך - - -
<אתי בנדלר: לא, לא, בבלון.
יואב קיש: לא, בלון לא.
יואב קיש: יש שורה עברית ושורה ערבית מתחת.
יואב קיש: ראיתי את זה בכמה מקומות.
מיקי רוזנטל: זה חצי מסך עם כתוביות.
<אתי בנדלר: אי אפשר לעשות את זה בכתוביות סמויות?
<דודו קובסניאנו: מה זה, כתוביות סמויות?
<דודו קובסניאנו: זה קשור בכלל לפלטפורמה, שהיא מאפשרת אם יש לך "הוט" או "יס", כי אם אין לך אין כזה דבר כתוביות סמויות.
מיקי רוזנטל: אם אתה ב"עידן" אין בכלל כתוביות סמויות.
<דודו קובסניאנו: ב"עידן פלוס" אין לך את האופציה הזאת.
<דודו קובסניאנו: ועכשיו נחייב את "הוט"?
<חיים אבידור: אתי, הסעיף הזה היה גם בחוק הקודם, והוא בא לפתור לאנשים שהמגבלה היחידה שלהם היא שפה.
<חיים אבידור: זה הכול.
<חיים אבידור: לגבי כתוביות סמויות, יש את חוק ההנגשה שבו מדברים על כתוביות סמויות.
<חיים אבידור: זה דבר אחר לגמרי.
יואב קיש: דרך אגב, הסעיף כבר היה קיים בחוק הקודם באמת.
יואב קיש: לא המצאנו אותו.
יואב קיש: רק תיקנּו את זה לטלוויזיה - - -
<חיים אבידור: - - - רק מגבלת שפה.
<חיים אבידור: לא מדבלה של חירשים ולא כלום.
מיקי רוזנטל: בגלל שהחוק לא פוּרש, בגלל שחלקים מחוק הנגישות מאוחרים לחוק הזה, אבל יש פה את הדבר הבא: אם אנחנו משאירים את זה בנוסח של או-או – הרי לחוק יש תכלית.
מיקי רוזנטל: למה אנחנו עושים את זה?
מיקי רוזנטל: אם הכוונה היא להפיץ את דברי הכנסת ליותר אנשים שיש להם מגבלת שפה, אז צריך להבהיר את הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: ואם זאת לא הכוונה, אז זה משהו אחר.
מיקי רוזנטל: להגיד שהמועצה תקבע – בחוק הקודם גם המועצה היתה יכולה לקבוע, וכמעט לא היו תרגומים לערבית.
מיקי רוזנטל: זאת היתה המשמעות.
מיקי רוזנטל: ולכן אני רוצה לרדת לסוף דעתכם, מה אתם רוצים?
יואב קיש: אני חושב שזה בסמכות המועצה.
יואב קיש: אני לא חושב שאנחנו צריכים להיכנס לזה.
יואב קיש: אני חושב שהסעיף כסעיף היה קיים בחוק הקודם.
יואב קיש: ולא נעשה, אתה אומר?
מיקי רוזנטל: אבל התכלית שאתה הזכרת פה היא תכלית ראויה, בעיני – להנגיש את דברי הכנסת לציבור - - -
יואב קיש: אני משאיר למועצה את שיקול הדעת בעניין הזה.
יואב קיש: אני אומר לך.
<אתי בנדלר: אם אתה רוצה להשאיר לשיקול דעת, אז צריך להוסיף: המועצה רשאית לקבוע כללים לעניין התרגום לפי סעיף קטן זה, או לתת הוראות וכולי, ובכלל זה פטור מהוראות אלה, אם חוק שידורי טלוויזיה, צריך להיות לו שפת סימנים - - -
יואב קיש: אם המשרד כפוף לחוק שידורי טלוויזיה ושפת סימנים - - -
<אתי בנדלר: אז אתם תוכלו - - -
יואב קיש: תוכלו לפטור.
יואב קיש: בסדר, זה הדיוני.
יואב קיש: הוא מילא כפוף.
יואב קיש: מי בעד הסעיף, שירים את ידו?
מיקי רוזנטל: לסעיף אין משמעות.
רועי פולקמן: - - - זו רוח כללית.
מיקי רוזנטל: לא, זה הכי גרוע, כי אתה אומר בוא נעשה משהו ולא נעשה כלום.
יואב קיש: לגבי סעיף 12 – אני רוצה להגיד שזה סעיף שדנו בו לא מעט, הוא התייחס לנושא של מצד אחד, המילה ביזוי היתה לא נכונה ואנחנו הורדנו אותה מהלקסיקון, מצד שני, הוספנו את סעיף 12(2) שמתייחס לפגיעה חמורה בכבוד הכנסת.
יואב קיש: יש שם הרבה סייגים.
יואב קיש: אתם יכולים לראות, זה לא משהו דרקוני.
יואב קיש: אני חושב שיש פה בהחלט משהו מאוזן.
יואב קיש: יחד עם סעיף (1) אני חושב שמהווה בסופו של דבר סיכום ביני לבין מיקי שממצה את ההבנות.
יואב קיש: אני אתן עכשיו לאתי להקריא, בבקשה, ואחרי זה להתייחס.
<אתי בנדלר: אדוני כבר הסביר, אז אין צורך שאני אשוב ואסביר.
יואב קיש: בבקשה, מי רוצה להתייחס?
להסתפק בסעיף: לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת כבית הנבחרים של המדינה – זה הבן החורג של סעיף הביזוי, שמלכתחילה לא היה צריך לבוא לעולם, ושרוחו שרתה גם על דיוני הוועדה וגם על החוק.
להסתפק בסעיף: ברמה הניהולית זה מיקרו-מנג'מנט, וברמה הערכית הסעיף הזה ניתן לפרשנות נרחבת ביותר ולפעמים צריך לפגוע פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.
יואב קיש: כתבנו מתי.
שלי יחימוביץ': אם הכנסת ראויה לפגיעה חמורה בכבודה, אז צריך לפגוע בה.
שלי יחימוביץ': לא רק אם יש ערך חדשותי או חינוכי המצדיק.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שאין ערך חדשותי מידי, אבל במצטבר קורה דבר איום ונורא בכנסת – לקבוע בחוק, בחוק, שמעבר עליו זה עבירה על החוק, לקבוע בחוק סעיף כזה, שזה לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת, זה בניגוד גמור לערכי חופש הביטוי וערכי חופש העיתונות.
שלי יחימוביץ': הסעיף הזה, לא יכירנו כאן.
שלי יחימוביץ': הסעיף הראשון, סעיף (1), הוא סעיף מספק, הגון, נותן את המסגרת כולה.
שלי יחימוביץ': לגבי סעיף (2) – זה מכשיר שהוא חרב פיפיות, והשימוש בו יכול להיות מאוד-מאוד מסוכן ברגעים מסוימים.
שלי יחימוביץ': הוא סעיף אנטי-דמוקרטי במובן הכי בסיסי של העניין.
שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בשום כלי תקשורת אחר.
שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בכלל בתקשורת, לא הישראלית ולא הבין-לאומית.
שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בשידורים ציבוריים במדינות אחרות, ולכן אני מסתייגת ממנו עמוקות, גם בנוסחו המרוכך.
שלי יחימוביץ': פשוט צריך להוריד אותו ולהסתפק בסעיף (1), ואז אני אצביע בעד הסעיף הזה.
יואב קיש: אני רק רוצה להגיד מילה אחת – בסופו של דבר, אנחנו עוסקים בערוץ הכנסת.
יואב קיש: אני חושב שיש פה איזון בין הדברים.
יואב קיש: אני חושב שהגדרנו בצורה שמשקפת, מצד אחד, ערך חדשותי או חינוכי או מצדיק, אז אפשר.
יואב קיש: ובהחלט, אני מסכים איתך בעניין הזה, שלפעמים גם מציגים פה דברים שאולי אפשר להגיד שאינם ראויים לכבוד הכנסת, אבל אנחנו דיברנו פה על פגיעה חמורה בכבוד הכנסת שלמעשה אין סיבה לשדר אותה כי אין לה שום ערך.
יואב קיש: זו המטרה של הסעיף הזה, ואני חושב שהוא סעיף מרוכך.
יואב קיש: אני מזכיר שבסופו של דבר, אני ומיקי עשינו פה עבודה בשביל לנסות לייצר משהו שמאזן.
יואב קיש: אז מצד אחד, הורדנו הרבה מאוד מהכיוון השני, ומצד שני, אי אפשר עכשיו לבטל - - -
שלי יחימוביץ': ולמה?
איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, אפשר.
יואב קיש: אפשר, אבל מבחינת התפיסה שאני הובלתי, היה מהלך שבא לחבר בין שני הקצוות, לייצר משהו ששומר מצד אחד על אינטרס מסוים ומשמר גם את האינטרס השני.
שלי יחימוביץ': אני שוב מרשה לעצמי להגיד – אתה תגיד, את טועה וכן הלאה וכן הלאה.
יואב קיש: לא, מספיק, אנחנו כבר התנגדנו מספיק.
שלי יחימוביץ': אני מרשה לעצמי להגיד שאתה לא היית כותב את הסעיף הזה, שהוא הונחת עליך ושריככת אותו.
שלי יחימוביץ': ואני רוצה לתת לך דוגמה – בישיבת הוועדה שהופעתי בפניה היתה מורת רוח בקרב חברי הוועדה מהעובדה שירון אברהם חשף קלטת של שיחה עם תשובה עם כמה אנשים, שבה הוא סיפר איך הוא משפיע על הכנסת ואיך הוא יודע מראש מה יעבור ומה לא בעניין מתוו הגז.
שלי יחימוביץ': ושאלו אותי במורת הרוח: את חושבת שערוץ הכנסת צריך לשדר דברים באלה?
שלי יחימוביץ': אמרתי, בוודאי, מה, יש כאן סיפור עיתונאי מדרגה ראשונה, הוא קשור לעבודת הכנסת, הוא מאיר אור חדש על סוגיה ציבורית חשובה.
שלי יחימוביץ': הסעיף הזה הוא ממש כלי למנוע חשיפות עיתונאיות מהסוג הזה.
שלי יחימוביץ': הוא כלי.
יואב קיש: אני חושב אחרת.