GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב קיש: - - אתה מפריע ליואל חסון.
יואב קיש: פריג'.
מיקי רוזנטל: נרשמתי קודם.
יואב קיש: היית ראשון.
יואב קיש: לא היית כשהקראתי בשמך.
מיקי רוזנטל: אז מה, אז - - -
יואב קיש: אז התור נשמר?
יואב קיש: זה קופת חולים?
יואב קיש: מה אני אעשה.
יואב קיש: מי שפה, אני קורא.
יואב קיש: הנה, פולקמן לא היה – מחקתי.
יואב קיש: מיכל לא הייתה – מחקתי.
מיכל רוזין: לא הייתי כי אתה הוצאת אותי, לא כי לא הייתי.
יואב קיש: יואל חסון, זכות הדיבור שלך.
יואל חסון: באמת הסיבה העיקרית שאני - - -
זהבה גלאון: שנייה, יואל.
זהבה גלאון: איך הסדר?
זהבה גלאון: שיגיד את הסדר.
יואל חסון: יואב, תגיד את הסדר – שיידעו, אנשים לא רגועים.
יואב קיש: יואל חסון, אלעזר שטרן, זהבה גלאון, אמיר אוחנה.
יואב קיש: קארין אלהרר נמחקה.
אמיר אוחנה: יואב, סליחה, אני הייתי לפני.
יואב קיש: אבל לא נרשמת, מה אני אעשה.
יואב קיש: או שלא ראו.
יואב קיש: אני יודע שהיית לפני, זה מה שאמרתי, אבל זאת הרשימה.
יואב קיש: עיסאווי, אחמד טיבי ובירן מיכל.
זהבה גלאון: מיכל רוזין.
יואב קיש: רוזין, אני צריך להכניס אותה גם כן.
יואב קיש: עוד לא נכנסה.
יואב קיש: בבקשה, יואל.
יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.
יואל חסון: אני מתנגד כמובן להצעת החוק הזאת, קודם כול בגלל המוטיבציה, המוטיבציה לחוק.
יואל חסון: אני מצטער לומר שאני חושד במוטיבציה, אני מצטער מאוד שתמיד – במיוחד בקדנציה הזאת – בוחרים בכל מיני תיקונים שהם תיקונים משמעותיים בבניין הממשלי של מדינת ישראל, ודאי של הכנסת – תמיד בדברים שאיכשהו משרתים, אם זה שיח מסוים, אם זה כיוון מסוים, ואף פעם לא חלק מהמבנה כולו.
יואל חסון: אם לדוגמה, אדוני היושב-ראש, הייתם באים עם הרוב החזק שלכם ומחליטים לעשות שינוי ממשלי עמוק, לדוגמה בהפרדת הרשויות – לא מדבר על חוקה לישראל, לא אלך עד כדי כך רחוק – אבל לדוגמה הפרדת הרשויות.
יואל חסון: אם הייתם מייצרים כאן הפרדת רשויות אמיתית שבה הכנסת הייתה באמת רשות עצמאית וחזקה ולא נשלטת כל כך על-ידי הממשלה, ולא שרוב שרי הממשלה הם בכלל חברי כנסת, ובכלל סדר-היום של הכנסת נקבע על-ידי הממשלה, והייתם באים ומטפלים בבעיות האלה והייתם מחזקים פתאום את מקומם של חברי הכנסת, היית אומר, אולי יש מקום לייחד את פעילות חברי הכנסת לתוך הכנסת.
יואל חסון: כי גם אני לא מתלהב מה-over עתירות לבג"ץ.
זהבה גלאון: אין over עתירות, כנסו לפרופורציה.
זהבה גלאון: די עם המיתוס הזה.
זהבה גלאון: אין over עתירות.
יואל חסון: אבל התהליך שאנחנו נמצאים בו הוא תהליך של החלשת הכנסת, החלשתם של חברי הכנסת, ופחות ופחות כלים פרלמנטריים עומדים לצדנו, בוודאי אם אתה נמצא בצד האופוזיציה.
יואל חסון: ואני אומר לך, וכמי שעבר כמה גלגולים בבית הזה, יום אחד גם הגלגול הזה יגיע אליך.
יואל חסון: אני ככה מעריך את זה.
יואל חסון: ולכן, אני מציע - -
יואב קיש: אולי רק בליכוד אבל לא - - -
יואל חסון: - - לא למהר.
יואל חסון: אין תעודות ביטוח בפוליטיקה, תאמין לי, ולכן אני מציע בוודאי לא להצר צעדים או כלים שיש לחברי הכנסת, עד מתי שיפתרו בעיות אחרות ונלך להפרדה ממשלית או להפרדת רשויות כמו שדיברתי עליהן.
יואל חסון: דבר נוסף, הרי מה יקרה כאן בנוסף?
יואל חסון: אם חברי הכנסת, יימנע מהם להגיש עתירות לבג"ץ, אז באמת המגזר השלישי, עמותות, אזרחים, ארגונים, הם יעתרו בלי חברי הכנסת.
יואב קיש: זה קורה.
יואל חסון: מה עשית פה?
יואל חסון: החלשת את כוחם של חברי הכנסת.
יואל חסון: העצמת את כוחם של העמותות, של הארגונים, ולא משנה מאיזה צד זה.
יואל חסון: ושוב, עשית עוד מהלך שהחליש את חברי הכנסת, שהם לא מסוגלים ללכת למסלול הזה ואחרים כן מסוגלים, ועוד פעם החלשת את הכנסת ואת כוחה.
יואל חסון: לכן, אני חושב, אדוני, שהמוטיבציה פה היא מוטיבציה טועה, לא נכונה, מעוותת, ואי-אפשר לתקן את הדבר הזה או לשנות אותו אם לא עושים דבר כולל – שכנראה אותו לא תעשו, לכן אנחנו נגד הצעת החוק הזאת.
יואב קיש: תודה רבה, חבר הכנסת יואל חסון.
יואב קיש: אנחנו עוברים לחבר הכנסת אלעזר שטרן, אחריו חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה אמיר אוחנה.
זהבה גלאון: אני אתן לאמיר, הוא ביקש.
אמיר אוחנה: באדיבותה, חברת הכנסת גלאון הסכימה שאדבר לפניה.
אלעזר שטרן: קודם כול, אתה מבין שהולכים פה סתם לבזבוז זמן שלנו.
אלעזר שטרן: אתה לא עובר ועדת שרים, אתה יודע שמסיעות הקואליציה שהתבטאו פה אין לדבר הזה רוב, אז באמת בשביל מה?
יואב קיש: לא, הם עוד לא התבטאו.
מיכל בירן: המתפקדים של הליכוד קיבלו את העדכון.
אלעזר שטרן: כל אחד מאתנו, יש לו דיונים בוועדות חשובות מאוד עכשיו, ואנחנו מתעסקים פה במשהו שלא יצא כלום וברור לכולם שלא יהיה כלום.
אלעזר שטרן: ואני אומר עוד פעם, אחרי שאני אגמור לדבר אני לא מתכוון לבוא יותר לדיונים האלה.
אלעזר שטרן: גם ממילא אתה מסתכל – כמעט רק האופוזיציה כאן.
אלעזר שטרן: ושהקואליציה כאילו יהיו מכונת הצבעה, שגם הפעם אין לך אותם.
אלעזר שטרן: אז אנחנו סוג של תפאורה ליושב-ראש הוועדה.
יואב קיש: אני לא אפריע לדבריך, אבל אני ממש לא מסכים.
אלעזר שטרן: וזה חבל לי.
אלעזר שטרן: אז בבקשה תעביר את זה בוועדת שרים.
עיסאווי פריג': אז אני לוקח על עצמי, ולא כבוד לי להשתתף בדיונים של העברת זמן.
אלעזר שטרן: כיוון שאני כאן, אני רוצה להגיד משהו.
מיכל בירן: כשהילד קורא "זאב זאב" לפעמים - - -
יואב קיש: נא לא להפריע לאלעזר שטרן, הוא ברשות הדיבור.
אלעזר שטרן: דיבר פה חבר הכנסת אייכלר על דיכוי, על המונים שמרגישים דיכוי.
אלעזר שטרן: אני חושב שהשיטה הקואליציונית הנוכחית ורמת הערכים של חלק ממנהיגי המדינה יוצרים דיכוי של מיליוני אזרחים.
אלעזר שטרן: אם אתה רוצה לצורך העניין ואני אומר את זה דווקא לאייכלר, דיכוי שלא מייצג את רצון העם, אלא הזדמנות קואליציונית זמנית שבגינה אין יהדות חילונית, בוודאי שאין יהודים קונסרבטיבים ואין יהודים רפורמים אם לא בית-המשפט העליון.
אלעזר שטרן: ביהדות הזאת אין טלוויזיה בשבת בגלל שזה היו אומרים רצון העם לולא בית-המשפט העליון.
אלעזר שטרן: ועכשיו מה אנחנו רוצים?
מרב מיכאלי: אין בני ובנות אותו מין אילולא בית-המשפט העליון.
אלעזר שטרן: עכשיו, אם אתה רוצה, תיקח איזה דוגמאות שאתה רוצה, ואני אומר את זה כחבר כנסת שכואב לי להגיד את זה.
יואב קיש: נא לסיים.
אלעזר שטרן: אני באמת חושב שהאוטופיה, היא צריכה להיות כמו שדיבר פה פרופ' דיסקין והשר לשעבר ניסים, אבל בתוך עמנו אנחנו חיים ואנחנו רואים איך שרים וחברי כנסת באים אלי כחבר אופוזיציה ואומרים, הלוואי שתצליח, בגלל שזה רצונם גם.
אלעזר שטרן: ולכן, הכאילו רצון העם הוא הקואליציה זה בלוף.
אלעזר שטרן: אתם יודעים שזה בלוף.
אלעזר שטרן: רצון העם מתבטא בהחלטת קואליציה בשביל טובות הנאה שמקבלים שרים לטובת שירות מגזרים צרים מאוד.
אלעזר שטרן: עכשיו גם את בית-המשפט העליון אתם רוצים לקחת?
אלעזר שטרן: ועל מה אייכלר מדבר?
אלעזר שטרן: וכשאומרים לי, לך תעשה מה שהרבנות הראשית אומרת – היא נבחרה על-ידי העם?
אלעזר שטרן: אז למה?
אלעזר שטרן: ואייכלר מקבל את העמדות שלו לפי רצון העם?
אלעזר שטרן: אז באמת, אני אומר את זה בכאב, שיש פה בית-משפט עליון שמציל אותנו מעריצות.
אלעזר שטרן: אני דיברתי על מיליונים.
אלעזר שטרן: על מיליונים, שלא לדבר על פרטים שנפגעים.
אלעזר שטרן: אבל כשאתה מסתכל על זה, מה מניע באמת קבלה של חוקים, איך גם את המכשיר הזה של בית-המשפט העליון אתה רוצה לקחת.
יואב קיש: אמיר אוחנה, בבקשה.
אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מתנגד לחוק.
אמיר אוחנה: קודם כול, אני אומר כך.
אמיר אוחנה: חבר כנסת הוא אזרח, וברור שכאשר הכנסת מחוקקת חוק שפוגע בכל האזרחים או בקבוצה מסוימת של אזרחים שחבר הכנסת נמנה עליה, זה לא חוקתי, זה לא נכון.
יואב קיש: על זה כבר ענה היועץ המשפטי שאין פה עניין של חוקתיות.
אמיר אוחנה: אני מדבר לגופו של עניין.
אמיר אוחנה: לא נכון לחסום אותו.
אמיר אוחנה: יש לי ביקורת על בית-המשפט העליון, אני רוצה להגיד את זה.
אמיר אוחנה: יש לי ביקורת על חלק מההחלטות של בית-המשפט העליון, יש לי ביקורת על מידת האיזון שיש בבית-המשפט העליון, יש לי ביקורת על שיטת מינוי השופטים שבבית-המשפט העליון, ואני חושב שהצעת חוק כזו באה מתוך אותו מקום של ביקורת, אבל היא לא המענה הנכון.
אמיר אוחנה: קראתי את החלטתו של השופט גרוניס במסגרת פסק הדין, אני לא השתכנעתי.
אמיר אוחנה: השופט גרוניס אומר שם כמה דברים – אני לא אצטט את כולם – אבל הוא אומר: "לא יהיה זה מופרך לטעון כי עתירות ציבוריות של חברי כנסת מוגשות לעתים על חשבון דיון ציבורי מקיף בהליכים הפנים-פרלמנטריים, מה שגורר אחריו לא אחת פגיעה במעמדה של הכנסת.
אמיר אוחנה: " כן, זה מופרך לטעון.
אמיר אוחנה: חבר כנסת רוצה לעורר דיון ציבורי, חבר כנסת רוצה שהדברים יגיעו מעבר לעתירה גם אל הציבור הכללי.
יואב קיש: שאלה איפה עושים את הדיון הציבורי.
אמיר אוחנה: גם בכנסת, גם בתקשורת, גם בכל מדיה אפשרית.
יואל חסון: לא עשיתם דיון על החוק בלשכת הליכוד, בדיון שהיה עכשיו?
אמיר אוחנה: סליחה?
יואל חסון: לא עשיתם דיון על החוק?
יואב קיש: יואל, אני מזכיר לך שהעיתונים התחילו עם זה שבכלל זה ביבי רוצה פה לבטל את בג"ץ בערך.
יואל חסון: ביבי לא ידע על זה.
יואב קיש: הוא לא יודע.
יואב קיש: חברים, אני אומר לכם עוד פעם, תצאו רגע מהעניין של שמאל וימין.
יואב קיש: אני מנסה להסביר לכם, לתפיסתי, אני הלכתי למהלך הזה בצורה הכי ברורה - -
זהבה גלאון: לא, אנחנו שמענו אותה.
זהבה גלאון: תן לנו לדבר ואחר כך תסביר.
יואב קיש: - - בשביל לחזק את מעמד הכנסת.
זהבה גלאון: אתה היושב-ראש.
עיסאווי פריג': לחזק את מעמד הכנסת.
אמיר אוחנה: אני רק רוצה להשלים.
אמיר אוחנה: אני לא חושב שיהיה בזה כדי לחזק את מעמד הכנסת, להיפך.
מיכל בירן: אורוול היה מתגאה בך היום.
אמיר אוחנה: ויותר מזה, אני חושב שגם לא ניתן לאכוף את זה.
אמיר אוחנה: כלומר, ברור שאם החוק הזה איכשהו באיזושהי קונסטלציה יעבור אז חבר כנסת ימצא גוף עוזר, גוף שיגורי וכו', כדי להגיש את העתירה.
אמיר אוחנה: ואני רוצה להזכיר, בסוף, עוד מאה שנה גם אנחנו יכולים למצוא את עצמנו באופוזיציה - -
אמיר אוחנה: - - גם אנחנו יכולים למצוא את עצמנו נזקקים להגיש עתירות לבית-המשפט העליון - - -
מיכל בירן: אל תהיה כל כך פסימי.
מיכל בירן: הרבה קודם.
יואל חסון: תודה שתיחמת את זה בזמן.
יואל חסון: תודה שתיחמת בזמן סביר.
אמיר אוחנה: מאה שנה זה נשמע לי זמן סביר לפי ההתנהלות - - -
יואל חסון: אני אומר, תודה.
יואל חסון: לא, אני פחדתי שאין לזה סוף.
יואל חסון: עכשיו אני יודע שיש תקווה.
יואב קיש: לא להפריע לאמיר.
יואב קיש: תנו לאמיר לסיים את דבריו.
יואב קיש: מרב.
יואב קיש: אמיר אוחנה ברשות הדיבור, בבקשה.
אמיר אוחנה: לא רק שמתישהו גם נהיה באופוזיציה, היינו לא נורא מזמן באופוזיציה, והכנסת החליטה החלטה שנראתה לנו ראויה לעתירה – אני מזכיר, ההחלטה על ההתנתקות - ואכן הייתה עתירה, שבין השאר גם חברי כנסת, בני אלון למיטב זיכרוני, היו שותפים לה, ולפחות שופט אחד של בית-המשפט העליון גם קיבל את העתירה, הוא היה במיעוט אבל שופט אחד לפחות קיבל את העתירה.
אמיר אוחנה: זה כלי שאסור לנו לשלול אותו בעיני מהאופוזיציה, כל אופוזיציה שהיא, וזה חלק מהשלטון הדמוקרטי.
אמיר אוחנה: משפט אחרון לחבר הכנסת אייכלר, שלצערי לא נמצא פה, ואני מצטרף לחלק מדבריו של חבר הכנסת שטרן.
אמיר אוחנה: הוא דיבר על דיקטטורה – הוא התכוון של בג"ץ – ושהשיטה צריכה להתנהל על-פי הרוב.
אמיר אוחנה: אז אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת אייכלר שהדיקטטורה, אם כבר, היא בשיטה הקואליציונית שלנו שמאפשרת למפלגות כמו המפלגה שהוא חבר בה, להחזיק את היד על השאלטר – ואני משתמש בביטויים פרלמנטריים, הייתי אומר את היד במקום אחר – כדי למנוע דברים שיש להם הסכמה די רחבה בציבוריות הישראלית.
אמיר אוחנה: למשל, נושאים של דת ומדינה, שיש להם הסכמה רחבה, גם אם לא מוחלטת, אבל בגלל מיעוט, שלטון של מיעוט – דיברו על עריצות הרוב; בואו נדבר על עריצות המיעוט, על הרוב – הדברים הללו נמנעים מאתנו.
זהבה גלאון: עכשיו אני.
יואב קיש: לגבי המקרה שהזכרת על ההתנתקות, תאר לך אם בית-המשפט היה מחליט כן לקבל את העניין.
זהבה גלאון: תאר לך שהיית שומע אותי, אולי היית אומר משהו אחר.
זהבה גלאון: עכשיו אני מדברת, אדוני, תודה.
יואב קיש: עוד שנייה.
יואב קיש: אני רוצה להגיד לאמיר עוד דבר אחד, שחשוב לי כן להגיד, וזה בהקשר למה קורה במדינות נוספות – בגרמניה, וכדאי שאנחנו נדע את זה.
יואל חסון: יחסית לטייס אתה מדבר הרבה.
יואב קיש: בגרמניה ניתן לקבל עתירה, ביקורת חוקתית כאמור רק אם רבע מחברי הבונדסטאג מגישים את זה, זאת אומרת לא לחבר אחד.
יואב קיש: אותו דבר באוסטריה, שליש מחברי הבית התחתון.
מיכל רוזין: בדיוק, יש שם שני בתים - - -
יואב קיש: בספרד – 50 צירים.
יואב קיש: את רוצה שאני אקריא לך?
יואב קיש: בקיצור, הזכות הזאת, גם במקומות שבהם יש עותרים ציבוריים, הכוח הזה כביכול של עתירה ציבורית הוא לידי רוב - - -
יואב קיש: בבקשה, זהבה, זכות הדיבור שלך.
זהבה גלאון: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר כמה הערות – כמה למהות וכמה לפרוצדורה.
זהבה גלאון: בעניין המהות, אני בכלל לא חושבת שמדובר כאן בהצעת חוק שמבקשת להגביל את זכותם של חברי הכנסת לעתור לבג"ץ.
זהבה גלאון: אני ממש לא חושבת שזה הדבר.
זהבה גלאון: ככה קוראים לזה.
יואב קיש: אני לא רוצה להפריע.
זהבה גלאון: אל תפריע, בדיוק.
זהבה גלאון: זה עוד הצעה שמבקשת להלך אימים על בג"ץ במסגרת קרב מאוד-מאוד ארוך.
זהבה גלאון: דיבר על זה פרופ' דיסקין, הוא לא קרא לזה בשמו, על האקטיביזם השיפוטי - יש מי שלא אוהב - כאן בכנסת הזאת, האקטיביזם השיפוטי של בג"ץ זה קרב ארוך של חבורה שמנסה לקעקע עד דק ולפגוע במעמדו של בית-המשפט העליון.
זהבה גלאון: עכשיו זה נעשה באמצעות התיעול של ההצעה הזו למנוע מחברי הכנסת לעתור לבג"ץ.
זהבה גלאון: זה בכלל לא הדיון.
זהבה גלאון: אתם מהלכים אימים באופן קבוע על בית-המשפט העליון כדי להשפיע על ההחלטות שלהם ועל הפסיקות שלהם, ואתם יודעים מה, אני רוצה להגיד לכם – זה עובד.
זהבה גלאון: בעיני, בית-המשפט העליון נותר המעוז האחרון להגנה על זכויות האדם, על זכויות המיעוטים, אבל זה עובד.
זהבה גלאון: בבית-המשפט יושבים שופטים, הם לא מלאכים, ואם אני אצטט את יוסי שריד זיכרונו לברכה, שאמר "גם מלאכים זה לא מה שהיה פעם", והשופטים חיים בקרבנו והם רואים את ההתלהמות והם שומעים את הקולות, וגם השופטים מצנזרים את עצמם.
זהבה גלאון: ואנחנו רואים חלק גדול מהפסיקות, שהן תוצאה של זה שיש כאן חברי כנסת ושרים שמבקשים לפגוע במעמדו של בית-המשפט העליון, והצעת החוק הזו שלך היא עוד אחת בחוליה, לכאורה בשם הרצון להגביל את חברי הכנסת.
יואב קיש: לא לכאורה.
זהבה גלאון: אוקיי, לא לכאורה.
זהבה גלאון: הרי היה לך ברור שהקואליציה שלך, עם כל זה שהיא קואליציה מופרעת – סלח לי, אדוני יושב-ראש הקואליציה – היא מופרעת ביוזמות שהיא מגישה - - -
יואל חסון: היושב-ראש לא מופרע אבל.
זהבה גלאון: אני לא אמרתי, אמרתי קואליציה מופרעת.
יואל חסון: תודה לאל, הוא לא מופרע.
יואל חסון: אם הוא היה מופרע - - -
דוד ביטן: בוא נגיד, היא לא מופרעת יותר מהאופוזיציה.
זהבה גלאון: אני לא עושה את זה פרסונלי, אבל מה ההבדל בין אופוזיציה לקואליציה?
זהבה גלאון: שאתם משתמשים בכוח שלכם – אמרה את זה קודם מיכל רוזין – בעריצות הרוב, בכוח שיש לכם, כדי להעביר כאן יוזמות חקיקה מופרעות.
זהבה גלאון: רק היום אנחנו הולכים להצביע על חוק העמותות.
יואב קיש: בדמוקרטיה הרוב מעביר יוזמות.
זהבה גלאון: כן, אבל גם בדמוקרטיה רוב צריך לדעת לרסן את עצמו, ואתם איבדתם את יכולת הריסון.
זהבה גלאון: הכול מותר.
זהבה גלאון: אתם עושים את זה מהמקפצה – אם אני יכולה להגיד את זה באופן הזה – ואתם מביאים אנשים שמגבים את העמדה שלכם כחלק מאיזה תפיסת עולם.
זהבה גלאון: ועכשיו זה חוק העמותות ואחר כך זה חוק ההדחה כזה או אחר, וחוק וי-15, ותקצר היריעה מלמנות את כל החוקים האנטי דמוקרטיים שלכם.
זהבה גלאון: ואז יש חברי כנסת שיש להם ביקורת, לא על התהליך, התהליך התנהל לכאורה בצורה דמוקרטית – או לא לכאורה – הוא התנהל בצורה דמוקרטית, אבל בעריצות הרוב, בחוסר הרצון שלכם להגביל - - -
דוד ביטן: מה זה עריצות הרוב?
דוד ביטן: אנחנו הרוב, מה אני יכול לעשות.
דוד ביטן: את רוצה שנתנצל?
זהבה גלאון: אבל אתם משתמשים בו - - -
יואב קיש: שנעשה מה שהאופוזיציה רוצה, זה מה שאת רוצה.
זהבה גלאון: שהרוב לא יודע לרסן את עצמו.
דוד ביטן: רק לפי השיטה שלכם.
זהבה גלאון: לא לפי השיטה שלי.
זהבה גלאון: לפי אמות מידה וסטנדרטים של התנהלות דמוקרטית מתוקנת, אז אתם עושים את זה מהמקפצה – סליחה שאני חוזרת על הביטוי הזה.
דוד ביטן: תני לנו דוגמה אחת.
זהבה גלאון: למשל, העובדה שנאלצנו לעתור לבג"ץ, קבוצה של חברי כנסת, כנגד מתווה הגז וכנגד חוק האזרחות – אני הולכת שנים אחורה – ושורה של חוקים.
זהבה גלאון: יואל הזכיר את זה כאילו באמצע משפט, פוסל חוקים.
זהבה גלאון: בשני העשורים האחרונים, שאלה קודם חברת הכנסת רויטל סויד – עכשיו היא איננה כאן – אם מישהו יכול לתת לנו נתונים.
זהבה גלאון: בשני העשורים האחרונים, בית-המשפט העליון בשבתו כבג"ץ פסל 15 חוקים, חלקו את חלקם וחלקו את מרביתם.
זהבה גלאון: 15 חוקים בשני עשורים, אני חושבת שזה מידתי - -
יואל חסון: אבל חוקים משמעותיים.
יואל חסון: זה הרבה.
זהבה גלאון: - - אני חושבת שזה סביר.
מיכל רוזין: כמה לא?
זהבה גלאון: - - אלה היו חוקים פוגעניים.
זהבה גלאון: פוגעניים.
יואב קיש: תארי לך הוא היה פוסל את ההתנתקות.
זהבה גלאון: תרשה לי, אל תיכנס בדברי.
יואב קיש: מה היית אומרת?
זהבה גלאון: אלה היו חוקים פוגעניים שטוב עשה בית-המשפט שפסל אותם.
דוד ביטן: לפי דעתך.
זהבה גלאון: לפי דעתי.
זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להגיד משהו.
זהבה גלאון: אני בין אלה שעתרו לא פעם ולא פעמיים לבית-המשפט, לא פעם ולא פעמיים.
זהבה גלאון: ואני רוצה להגיד משהו, הרבה מאוד מהעתירות שלי לא התקבלו.
זהבה גלאון: האם אני מרוצה מזה?
זהבה גלאון: האם אני מרשה לעצמי להשתלח בבית-המשפט וליזום שורה של יוזמות שבאות לרסן את כוחו או להגביל אותו?
זהבה גלאון: אני לא עושה את זה כי אני מקבלת את כללי המשחק.
זהבה גלאון: ומה שאתה עושה בהצעה שלך, שאתה יודע שאין לה גם תמיכה קואליציונית – אין לה, האופן שאתה עושה את זה – ולכן כל הוויכוח הזה האם זו הוועדה או לא הוועדה, זה ממש לא מעניין.
זהבה גלאון: מה שמעניין זה המהות במקרה הזה ולא הפרוצדורה.
זהבה גלאון: אתה מנצל את הכוח שלך כיושב-ראש ועדה כדי לקדם כאן יוזמה שאין לה מקום בכנסת מתוקנת, במדינה שיש בה הפרדת רשויות, במדינה שצריכה לאפשר.
יואב קיש: זהבה, משפט סיום.
דוד ביטן: אני רוצה להשיב לה בדקה.
זהבה גלאון: מה ההיגיון לתת לארגוני החברה האזרחית, שאני בעד כמובן לאפשר להם, לעתור בסוגיה מסוימת, ולמנוע את אותה עתירה מחבר כנסת שרוצה להצטרף אליהם?
זהבה גלאון: אתם רוצים לפגוע לא בחברי הכנסת, אדוני, אלא בבית-המשפט.
יואב קיש: תודה רבה, ומכיוון שפנית אלי בשאלה אני מנצל את סמכותי כיושב-ראש הוועדה להעלות נושא שבסמכות הוועדה לדון בו.
יואב קיש: אם כל דבר כזה עכשיו הפך להיות עריצות הרוב, אז לצערי - -
זהבה גלאון: לא כל דבר.
יואב קיש: - - אתם לא מקבלים את הדמוקרטיה - -
זהבה גלאון: - - - אמיר אוחנה - -
יואב קיש: - - ואתם מתייחסים לדמוקרטיה הזו כאילו זה רק המלצות.
זהבה גלאון: אמיר אוחנה חבר בקואליציה שלך.
יואב קיש: הייתה בחירה של הרוב, תקבלו את זה פעם אחת ואף אחד לא - - -
זהבה גלאון: תסלח לי.
זהבה גלאון: אמיר אוחנה חבר בקואליציה שלך - -
יואב קיש: אין לי שום בעיה, אני מכבד את דעתו.
זהבה גלאון: - - ורועי פולקמן - -
יואב קיש: ואני מכבד את דעתם, ובגלל זה עשינו את הדיון הזה.
זהבה גלאון: - - חבר בקואליציה, זה לא קשור לאופוזיציה.
יואב קיש: אני מכבד אותם.
דוד ביטן: אני מתנגד לכל מה שהיא אמרה כמעט - -
זהבה גלאון: איך זה יכול להיות.
דוד ביטן: - - אבל דבר אחד אני רוצה לומר.
יואב קיש: אז יש דבר אחד שאתה כן מסכים לה.
דוד ביטן: אנחנו לא נגד זה שבית-המשפט יהיה מוסמך לבטל חוקים כי זה מה שאנחנו חוקקנו בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.
דוד ביטן: אבל, בית-המשפט לא מאפשר לאנשים בעלי עמדה שונה ממה שקורה בבית-המשפט להיות שופטים.
דוד ביטן: ראה פרופסור גביזון.
זהבה גלאון: נו, עוד פעם תחזרו על הסיפור הזה.
דוד ביטן: ראה פרופסור פרידמן.
דוד ביטן: מנצלים את השיטה של איך בוחרים שופט, רוב מוחלט- - -
אמיר אוחנה: מי שקבע את השיטה זה הכנסת, אם אני לא טועה.
אמיר אוחנה: צריך לטפל בזה - - -
דוד ביטן: מנצלים את זה על מנת שהשופטים יהיו מקשה אחת.
דוד ביטן: לזה אנחנו מתנגדים ולזה אנחנו - - -
זהבה גלאון: אתה עוד בסרט הזה.
אמיר אוחנה: זה נכון, צריך לטפל בזה אבל זו השיטה.
זהבה גלאון: אתה עוד בסרט הזה?
זהבה גלאון: אתם שולטים על הוועדה למינוי שופטים.
דוד ביטן: לא נכון, צריך 80%.
זהבה גלאון: אתם שולטים בוועדה למינוי שופטים.
דוד ביטן: לא נכון, צריך 80% בהצבעה.
אמיר אוחנה: בית-המשפט שולט בוועדה.
זהבה גלאון: עכשיו אילטוב - - -
יואב קיש: אבל ביטן, זה עריצות הרוב, אנחנו עריצות הרוב אם אנחנו נחוקק.
יואב קיש: כל חוק שנעשה פה זה עריצות הרוב.
יואב קיש: באמת.
זהבה גלאון: השאלה אם הוא חוק אנטי דמוקרטי וגזעני - -
זהבה גלאון: - - או שהוא חוק סביר, זאת ההבחנה.
יואב קיש: וחשוב שכל ח"כ ירוץ לקבל את הכותרת שלו כי ממילא עשרה ארגונים - - -
זהבה גלאון: אתה זה שעושה את זה.
יואב קיש: עשרה ארגונים כבר עושים את זה, ואת יושבת פה בכנסת הזאת, ובמקום לחזק את מעמד הכנסת - -
יואב קיש: - - הולכת - - -
זהבה גלאון: אתה, אל תטיף לי מוסר.
זהבה גלאון: של נעליך מעל רגליך.
זהבה גלאון: כשיהיה לך את המיילג' של הדברים שעשיתי כאן
זהבה גלאון: בכנסת - -
יואב קיש: ביום שאת תקבלי את זה שהרוב בחר והצביע - -
זהבה גלאון: - - והחוקים שעשיתי בכנסת - -
יואב קיש: - - ביום הזה תוכלי להתייחס.
זהבה גלאון: - - אתה רודף כותרות פופוליסטי, יש פה הצעה פופוליסטית.
יואב קיש: כל עוד את מתלוננת פה על הרוב - - -
זהבה גלאון: רודף כותרות פופוליסטי, זה מה שאתה.
עיסאווי פריג': זאת מטרת הדיון - - -
יואב קיש: גמרנו את הדיון הזה.
יואב קיש: הבנו, יש רוב וצריך לקבל אותו.
זהבה גלאון: עוד אחד שיסביר לי מה זה להגן על כבודה של הכנסת.
יואב קיש: חברת הכנסת מיכל בירן.
יואב קיש: בבקשה, זכות הדיבור.
יואב קיש: וזהבה, הגיע הזמן שתקבלו שהיו בחירות פה במדינת ישראל.
זהבה גלאון: שבת שלום באמת.
מיכל בירן: אני אהיה מאוד ממוקדת כי הדיון היה - - -
זהבה גלאון: הגיע הזמן - - -
יואב קיש: את מפריעה למיכל.
יואב קיש: את מפריעה עכשיו למיכל.
זהבה גלאון: אני רק אגיד את המשפט.
זהבה גלאון: הגיע הזמן - -
יואב קיש: לא, אני מבקש.
יואב קיש: פעם ראשונה.
זהבה גלאון: - - שתכיר את המשפט "הכדור הוא עגול".
יואב קיש: זהבה, פעם ראשונה.
זהבה גלאון: כדאי שתכיר את המשפט הזה.
יואב קיש: תודה, אני מכיר.
זהבה גלאון: וחיים משבת לשבת.
מיכל בירן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות – אחת על עצם העניין והשנייה על הפרסה שבה העניין מתנהל.
יואב קיש: אני מבקש רק להזדרז כי יש לנו חמש דקות ואני רוצה גם שעיסאווי ידבר.
מיכל בירן: אני אהיה מאוד זריזה.
מיכל בירן: דבר ראשון, אני רוצה לדבר על למה מגישים כל כך הרבה עתירות לבג"ץ.
מיכל בירן: מדברים פה על הפרדת רשויות ואני חושבת שיש בעיה של הפרדת רשויות, אבל היא לא קשורה לבג"ץ.
מיכל בירן: הבעיה של הפרדת הרשויות במדינת ישראל היא בין הממשלה לכנסת.
מיכל בירן: לכנסת אמורה להיות יכולת כן לעצור את הממשלה, לפקח על הממשלה.
מיכל בירן: במצב שבו המשמעת הקואליציונית מופעלת כל הזמן, מה שלא היה ויעידו חברים לפני - - -
אמיר אוחנה: עד 2009.
מרב מיכאלי: - - - חברים פה לפני הכנסת התשע-עשרה.
יואל חסון: אני הייתי יושב-ראש קואליציה ולא הייתה לדוגמה התנהלות של ועדת שרים לחקיקה בצורה כזאת בכנסת השבע-עשרה, ולא הייתה משמעת - בוועדת הכלכלה אני העברתי חוק של רן כהן על הדיור הציבורי כיושב-ראש קואליציה.
דוד ביטן: ועדת השרים לחקיקה הזאת העבירה המון חוקים של האופוזיציה, אתה יודע את זה.
מיכל בירן: חברים.
יואל חסון: מעידן אלקין חלה הקצנה חמורה מאוד.
אמיר אוחנה: מה, היה פה חופש הצבעה - - -
מיכל בירן: חברים, אני באמצע רשות דיבור.
יואב קיש: יואל, זכות הדיבור של מיכל.
יואב קיש: דוד, תעשו את זה בחוץ.
יואב קיש: דוד, זכות הדיבור של מיכל בירן.
מיכל בירן: דוד, האמירה שלנו היא בטח לא כלפיך, שאתה מאוד-מאוד ענייני, אבל הממשלה הזאת וועדת השרים אינה עניינית.
מיכל בירן: ומשמעת קואליציונית, לשאלתך אמיר, הופעלה בדברים שהיו מאוד חשובים וקריטיים לממשלה, וכך גם ראוי, אבל לא על כל "פיפס".
מיכל בירן: הדבר הזה, יחד עם התנהלות של ממשלה מטורללת – כבר שתי ממשלות – שכל הזמן נוגסת בשפיות הציבורית, ואין לי דרך אחרת לתאר את זה, היא זאת שגורמת לזה שהולכים לבג"ץ.
מיכל בירן: אני עצמי הלכתי לבג"ץ, אגב על מה שלא היה נחסם גם לו הצעת החוק שלך הייתה עוברת, במקום שבו הממשלה עקפה את הכנסת וזה היה חלק מהטענות.
מיכל בירן: במובן המהותי זה העניין.
מיכל בירן: דבר שני, יואב, הצעת החוק הזאת היא לא הצעה אמיתית, היא לא עברה בוועדת שרים.
מיכל בירן: אתה מדבר כל הזמן על המיעוט הכופה.
מיכל בירן: אתה מיעוט שכופה.
מיכל בירן: אין אף אחד שעומד בעניין הזה מאחוריך, זה לא עבר את ועדת שרים, אפילו הקואליציה שלך לא תומכת בך, ואתה מאלץ אותנו להשחית את זמננו במקום דברים חשובים.
יואב קיש: את לא חייבת להיות פה.
יואל חסון: זו חובה ציבורית להיות פה.
מיכל בירן: ברגע שאתה עושה את הדיון, אתה מאלץ אותי להיות פה, במקום בדיון על מעונות יום שהיה בעבודה ורווחה.
יואב קיש: אני חושב שהדיון הזה מאוד חשוב.
יואב קיש: אני חושב שהוא מאוד חשוב והוא ייצג פה תמונה מעניינת מאוד.
מיכל בירן: יואב, אף אחד לא עומד מאחוריך.
יואל חסון: מציג תמונה שאין רוב לחוק, בעיקר.
מיכל בירן: אין רוב לחוק שלך, ואתה מאלץ אותנו לבזבז את הזמן.
יואב קיש: דרך אגב, אם לא יהיה רוב, אני מבטיח לך - -
מיכל בירן: תוך כדי שימוש בכוח שלך כיושב-ראש ועדת הכנסת.
יואב קיש: - - מבטיח לך שהוא לא יעלה.
יואל חסון: תעתור לבג"ץ?
יואב קיש: אני לא הולך לעתור לבג"ץ.
יואב קיש: אם משהו אחד היית צריך להבין בדיון הזה, שאני לא הולך לעתור לבג"ץ.
מיכל בירן: אז תעשה את הבירור קודם, יואב.
מיכל בירן: למה אתה מבזבז את זמננו כדי לשרת את - - -
יואב קיש: את טועה.
יואב קיש: זה נושא מאוד חשוב.
יואב קיש: אני חושב שהדיון שהיה פה - - -
מיכל בירן: אז איפה החברים שלך מהקואליציה?
יואב קיש: את היית צריכה להיות פה בפתיחת הדיון, היה דיון מאוד חשוב.
יואב קיש: אנחנו ניתן לעיסאווי, הדובר האחרון, בבקשה.
יואב קיש: לא, לא נספיק.
יואב קיש: יש עוד גם גופים מהציבור.
יואב קיש: עיסאווי פשוט חיכה פה הרבה זמן.
עיסאווי פריג': לא נורא, אני לא ארחיב.
עיסאווי פריג': אני לא הולך להגיד דברים חדשים, אבל חלקם לא יהיו נעימים לאוזן שלך.
יואב קיש: בוא נסכם ככה.
יואב קיש: אני לא מפריע לך, אחרי זה אני אסכם את העניין.
עיסאווי פריג': לימדו אותנו בדיונים בוועדות שהאמירה של משרד המשפטים והיועץ המשפטי היא תורה מסיני, ואנחנו צריכים לקחת אותה ברצינות, דבר שצריך להתיישר.
עיסאווי פריג': עכשיו אני שומע את העמדה של היועץ המשפטי ושל משרד המשפטים בסוגיה.
עיסאווי פריג': כבודו מנצל את הכוח, מביא דעות ואנשים מטעם כדי לנצל את הכוח ולהשמיע דעות אחרות, שהמסקנה בדעות האחרות, שאתם חברי הכנסת מפריעים.
עיסאווי פריג': זאת המסקנה ששמעתי.
דוד ביטן: שאנחנו מפריעים?
עיסאווי פריג': אני רוצה להגיד מה אני חושב ורוצה להמשיך את הדברים שחברי שטרן התחיל.
עיסאווי פריג': זאת הצגה, הצגה גדולה שהיא בעצם – אני אגיד על הצעת החוק – הצעת החוק להציל את חבר הכנסת יואב קיש.
יואל חסון: טוראי ריאן.
עיסאווי פריג': בשלב הראשון בפריימריז עברת במחוז דן אצל הליכודניקים החדשים, עכשיו בשלב השני אתה צריך את הליכודניקים הישנים.
יואל חסון: איך אנחנו בקיאים בזה.
עיסאווי פריג': לשם כך אתה חייב לתת הצגה כי אני לא מצליח - - -
יואב קיש: אמרתי שאני לא מפריע, אז אני לא מגיב.
יואל חסון: מתאפק יפה.
עיסאווי פריג': כי אני לא מצליח להבין.
עיסאווי פריג': אם אתה מדבר על הצעת חוק - - -
יואב קיש: אבל עיסאווי, יש לך עוד דקה, זה כן.
עיסאווי פריג': כן, אני אסכם.
עיסאווי פריג': אם אתה מדבר על הצעת חוק רצינית, תביא אותה בטרומית, מה אתה פוחד?
עיסאווי פריג': בפרטית.
עיסאווי פריג': מה אתה פוחד?
עיסאווי פריג': למה אתה מנצל את הכוח כיושב-ראש ועדה כדי להכתיב סדר-היום, יותר מדיון?
יואל חסון: גם אתה היית מנצל.
עיסאווי פריג': לא, לא, לא, לא.
יואל חסון: לא תגיע לפה אבל - - -
עיסאווי פריג': יותר מדיון כדי לייצר כותרות ו"אני קיים".
עיסאווי פריג': אני אתן דוגמה בסוף.
יואב קיש: אתה עכשיו בסוף.
יואב קיש: עיסאווי, אתה עכשיו בסוף.
עיסאווי פריג': עריצות הרוב.