GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': סעיף הביזוי – אני כן אגיד עליו מילה, הוא לא רק סעיף הביזוי עצמו, אלא כל מה שהוא משקף בתפיסת האתיקה הבסיסית והבנת עולם התקשורת של הוועדה ושל כוונות הוועדה ושל כוונות החוק.
שלי יחימוביץ': ברגע שאתה נותן כלי שאוסר משהו שלא קיים בשום כלי תקשורת אחר או בשום גוף מדינתי אחר, אתה נותן מכשיר שהוא מכשיר בולשביקי.
יואב קיש: אני לא בטוח שהוא לא קיים בשום גוף מדינתי אחר, את לא בטוח צודקת.
שלי יחימוביץ': לא, אתה דיברת על הדגל.
שלי יחימוביץ': ערוץ הכנסת זה לא הדגל, זה לא התקווה.
יואב קיש: אני אומר שזה קיים במדינות אחרות.
שלי יחימוביץ': אתה אמרת כמו שלא מבזים את הדגל, אתה משווה שידורים שמסקרים את עבודתם של פוליטיקאים לדגל ישראל?
יואב קיש: כן, למעמד הכנסת.
יואב קיש: אמרתי פוליטיקאים, אין שום בעיה, הם לא במקום הזה.
שלי יחימוביץ': היש מייצר את האין, ברגע שאתה נותן כלי שאוסר ביזוי, אתה נותן כלי שהוא כלי בלתי דמוקרטי.
יואב קיש: במקום הזה אני שותף לחשש שלי, אני שותף לחשש שלך שלי.
שלי יחימוביץ': אני יותר חוששת מסעיף שאוסר ביזוי מאשר מביזוי.
שלי יחימוביץ': אני מוכנה שיבזו אותי כשאני ראויה לבוז, זה חלק מחופש הביטוי וחלק מהתקשורת, אני מבקשת שיבזו אותי.
יואב קיש: אני לחשש שלך שותף, ולכן אמרתי כל פתרון אחר - - -
שלי יחימוביץ': אין פתרון, צריך להוריד - - -
מיקי רוזנטל: אנחנו נביא הצעה.
נחמן שי: אבל הכי טוב להוריד את זה.
יואב קיש: אני נותן את רשות הדיבור לאבי וייס, הוא היה באמצע הדברים שלו, ואחרי זה נמשיך.
<אבי וייס: כשמדובר על הכנסת, הכנסת זה סך כל ח"כיה, חבריה.
<אבי וייס: אני מכיר חברי כנסת, אני לא חושב שיש חבר כנסת אחד שאפשר להשוות אותו לדגל ישראל, אם צריך לבקר.
יואב קיש: לא זה המצב, זה לא.
יואב קיש: דיברנו על הכנסת כמוסד.
<אבי וייס: אם צריך לבקר ולפרשן, ומדי פעם לא נעים, אני חושב - - -
שלי יחימוביץ': ללעוג, לבקר, להגחיך, הכול מותר – מותר וצריך שיקרה.
<אבי וייס: אני חושב שהסעיף הזה – מעבר לחשש שפה חברי הכנסת או חלק מחברי הכנסת הביעו – הוא חלק מהדבר המסוכן הזה, שיבריח צופים מהערוץ הזה.
<אבי וייס: הערוץ הזה משודר היום בכל הפלטפורמות האפשריות בטלוויזיה.
יוסי יונה: מה יבריח?
יוסי יונה: הביזוי יבריח?
<אבי וייס: לא, הסעיף הזה שיגרום לזכיין כלשהו להתחיל לג'נגל ולהגיד: רגע, זה אני אשדר ואת זה לא?
יואב קיש: דקה לסיום, כי יש עוד דוברים.
<אבי וייס: אני דיברתי שתי דקות, אבל אני אזרום אתכם.
<אבי וייס: לגבי הרכב המועצה, אני חושב שזה פחד אלוהים, פחד אלוהים.
<אבי וייס: בעצם לדבר הזה שבו יש מעקב צמוד, ומועצת הכבלים והלוויין מולנו במעקב צמוד יומי, חודשי, רבעוני, שנתי; מעצם זה שמכניסים לתוך הדבר הזה פוליטיקאים – פוליטיקאים בדימוס או חברים של פוליטיקאים – פחד אלוהים; לא כל שכן אדוני היושב ראש, כשאו-טו-טו יש בחירה של הזכיין שיפעיל את הערוץ לשנים הקרובות.
<אבי וייס: כלומר, מה אתם אומרים בעצם?
<אבי וייס: ואולי זו כוונת המשורר: בואו נכניס פוליטיקאים לתוך מועצת הכבלים והלוויין, שהם יבחרו את הזכיין הבא.
<אבי וייס: זו המשמעות הברורה לדבר הזה.
<אבי וייס: אני חושב שמועצת כבלים והלוויין בהרכבה היא הרכב מקצועי של נבחרי ציבור, וזה אסון אם ייכנסו לשם שיקולים של פוליטיקאים, גם אם זה – סליחה על השפה הלא פרלמנטרית – עאלק איזון ימין ושמאל או אופוזיציה קואליציה.
נחמן שי: תגיד: זה רעל.
יואב קיש: נחמן, זה אתה יכול להגיד, הוא צריך לשמור.
יוסי יונה: הוא לא רוצה לבזות את הדיון.
<אבי וייס: הסעיף האחרון זה כן סעיף הכסף.
<אבי וייס: אתה נתת את הפרשנות אם 50% אז ברור שלא וכו' וכו'.
<אבי וייס: אני חושב שסעיף הכסף הוא סעיף דרמטי, מכיוון שתקציב ערוץ הכנסת לפעילות שלו הוא תקציב מאוד נמוך; גם 5% זאת השפעה דרמטית על שידורי הכנסת.
יואב קיש: התייעלות של 5% או 10% זה נראה לי לגיטימי.
<אבי וייס: אז תוריד, תחליט שהכנסת מורידה את תקציב ערוץ הכנסת ב-5%, אם אתה רוצה לחסוך 5%.
יואב קיש: לא, אני דווקא מוכן להעלות קצת את התקציב, זה לא העניין.
יוסי יונה: הוא אומר הכי גרוע.
<אבי וייס: אני אומר שברגע שאתה משאיר למתמודדים את סעיף הכסף, אתה נותן את האופציה למה שנקרא – לעשיר ביניהם, ולאו דווקא לטוב ביניהם, לזכות.
<אבי וייס: לסיכום, אני חושב שחלק ממסקנות הוועדה הן מסקנות מסוכנות גם לדמוקרטיה, גם לחופש הביטוי וגם לכנסת.
יואב קיש: אתי, את רוצה להתייחס לנושא הרכב הוועדה?
<אתי בנדלר: אני מציעה שאני אתייחס למספר נושאים.
יואב קיש: ד"ר אלטשולר מהמכון לדמוקרטיה, בבקשה, שלוש דקות.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני חושבת שנאמר פה כבר מספיק לגבי העובדה שערוץ הכנסת איננו ערוץ של הכנסת, אלא ערוץ שאמור להנגיש את הכנסת, ואני לא רוצה להרחיב בעניין הזה.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני כן רוצה להגיד לגבי סעיף הביזוי, שקורה פה דבר מאוד מאוד מעניין, מפני שחוק השידורים מהכנסת עצמו כולל כבר את המסגרת התפקודית לתכנים שאמורים להיות או לדרך שבה ערוץ הכנסת אמור לפעול.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: זה סעיף 12 לחוק, והוא קובע במפורש שהמידע שישודר יהיה אמין, הוגן ומקצועי, וככל שיש לגביו השקפות ודעות שונות הרווחות בציבור, יינתן ביטוי מתאים והולם למגוון הדעות.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כלומר, כל הסיפור הזה של הביזוי בא יש מאין, זה דבר מיותר לחלוטין.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני לא רוצה להתחיל להקריא לכם את הטקסטים של התקנות, שהותקנו על בסיס הסעיף הזה, אבל כתוב פה הכול, כל מה שצריך להיות כתוב לגבי שידור שהוא שידור עם אופי ציבורי.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: לא, זה שידור עם אופי ציבורי, כי זה שידור מכספי משלם המסים.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כתוב שהמשדרים יופקו לפי אמות מידה עיתונאיות מקובלות, כתוב שהם יהיו כפופים לכללי אתיקה.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: החוק הזה לא מוסיף שום דבר מלבד חוסר בהירות.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: לגבי מה שנאמר כאן, לפחות לפי מיטב ידיעתי, סיפורי הביזוי של הפרלמנט לא קיימים בערוץ ,ESPNלא קיימים ב-BBC בערוץ הייעודי של הפרלמנט.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: מה שכן, אולי כדאי להגיד, שנאמר פה גם לגבי הדגל, שהמילה ביזוי מופיעה לא בחוק הדגל והסמל, היא מופיעה בחוק יסודות התקציב במקום שבו האוצר יכול לסרב לתת כסף למישהו שהוציא את זה על ביזוי, ונקבע במפורש גם בחוק וגם בפסיקה, שזה ביזוי פיסי בלבד.
יואב קיש: זה מה שקורה פה, אנחנו מוציאים כסף מתקציב הכנסת.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כלומר, מי שקורע את הדגל, נחשב כמי שמבזה, אבל מי שאומר שזה סמרטוט על מקל – סליחה שאני משתמשת בביטוי הזה, זה ביטוי שהגיע כבר לפתחו של בית המשפט – נקבע במפורש שהדבר הזה איננו נחשב ביזוי.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אז איך אפשר לומר על עבודה עיתונאית, שהיא עבודה מבזה את המוסד?
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כל עבודה עיתונאית, שתהיה עצמאית ומקצועית והוגנת, תהיה עבודה שלא יהיה בה ביזוי לכנסת.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני רוצה לומר שיש פה סוג של רשלנות, אם אפשר לומר, של הכנסת.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: ערוץ הכנסת נחקק לפני 12 שנים.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כתוב בחוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בסעיף 5(ב), שהכנסת תקבע כללי אתיקה לתפקודו של הערוץ.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: לא קבעתם כללי אתיקה.
יואב קיש: המועצה או הכנסת?
<תהילה שוורץ-אלטשולר: המועצה צריכה לקבוע.
יואב קיש: זאת לא טענה לכנסת, זאת טענה למועצה.
<קריאה: המועצה קבעה כללים, יש כללים מאוד ברורים.
יואב קיש: אז זאת המועצה, לא הכנסת בעניין הזה, בוא נבהיר את זה.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אבל אני רק אומרת, שיש לכם אפשרות לפקח על קביעת כללי האתיקה האלה, זה הדבר שבעיני צריך להתעסק בו ולא להכניס סעיפים.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: שני דברים לגבי הסיפור של חברי המועצה – שגגה נפלה תחת ידי, הכנתי עוד פסקה לגבי הסיפור הזה ושכחתי להכניס את זה למכתב.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כשכתבתי את חוות הדעת שלי לוועדת פריש, כתבתי במפורש שמוטב שמועצת הכבלים והלוויין היא זו שתטפל בערוץ הכנסת, היא מביאה איתה את גוף הידע ואת המומחיות, וגם זה ייצור איזשהו סוג של הפרדה בין הפוליטיקאים.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: ראשית, צריך לזכור שמועצת הכבלים והלוויין עתידה להתפרק בקרוב מאוד.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: תוקם מועצה מאוחדת, שיהיה בה גם ייצוג, שעכשיו עובדים עליו בוועדת הכלכלה של הכנסת, ייצוג הולם לכל שדרות העם.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: תחשבו רק על דבר אחד – וזה לא עלה כאן – כל גוף שיגיש מועמדות לקבל את הזיכיון הזה של ערוץ הכנסת הוא גוף שיש לו כלי תקשורת אחר, לא משנה אם זה חדשות 2, חדשות 10, ערוץ 20 או וואלה, בסדר?
<תהילה שוורץ-אלטשולר: לא משנה מי יגיש את זה.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: תחשבו על חבר הכנסת, שצריך לעזור לאחד מכלי התקשורת האלה לקבל זיכיון לעסק אחר שיש לאותו כלי תקשורת.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: איזה יד רוחצת יד הדבר הזה עשוי ליצור, כמה בעייתיות – אפילו ברמה של הנראות, כמו שכתב היועץ המשפטי לממשלה בחוות הדעת שלו לגבי נתניהו ואלוביץ' – אפילו לגבי הנראות כמה הדבר הזה הוא בעייתי, ודווקא אם אני יכולה שלא להסכים עם מה שנאמר פה לגבי הסיפור של הקביעה לגבי העלויות, התחשבות בהצעה הזולה ביותר.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אדוני היושב ראש, דעתי כדעתך.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני חושבת שזה צריך להיות – לא הדבר החשוב ביותר כמובן – חלק ממה שלוקחים בחשבון.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אחרי הכול, מדובר פה בכספי ציבור.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: אין שום צורך לזלזל בכספי ציבור.
יואב קיש: לא עד כדי הפסד.
<תהילה שוורץ-אלטשולר: כמובן שחלילה לא עד כדי הפסד, כי ראינו כבר מה קורה כשבעלי הון מכניסים את ידיהם.
יואב קיש: דובר אחרון אורי פז, בבקשה, ואחרי זה חברי הכנסת.
<אורי פז: בשלוש דקות אני לא אוכל להיכנס לכל הפרטים, יש עוד דיונים בהמשך.
<אורי פז: אני רוצה דווקא לומר גם בנימה אישית, שאני 12 שנה פה מנהל את ערוץ הכנסת, והעבודה שלי 12 שנה – מעבר לעובדה שאני צריך לנהל גם את השידורים כעורך ראשי – זה לבוא כל יום ולשמור את העצמאות של הערוץ, ככה הגדרתי את התפקיד שלי.
<אורי פז: כלומר, כשאומרים ערוץ הכנסת, הצירוף הזה כבר משדר ערוץ מטעם.
<אורי פז: עד היום כשבאים סיורים, אני מסביר שזה לא ערוץ מטעם.
<אורי פז: זאת גם היתה עיקר גאוותי ועיקר עבודתי.
<אורי פז: באתי לכאן לעבודה כדי לשמור על העצמאות.
<אורי פז: פה אני רוצה לומר לכם, שלגמרי במקרה, בזמן שהוחלט על הקמת ועדת פריש, בזמן שהתחיל להתגלגל כל הנושא של הצורך ההכרחי לבדוק אחרי 10 שנים או 12 שנה, השנה האחרונה שלי היתה שנה שבה התחלתי באמת לעבוד בשמירה על העצמאות של הערוץ, וזה לא היה קל.
<אורי פז: זאת היתה שנה מאוד מאוד קשה, שנאלצתי גם לשתף ולהיעזר בחברים שנמצאים מימיני ומשמאלי, כי הלחץ עלי להיכנס לתוך התכנים של הערוץ היה לחץ בלתי הגיוני, בלתי סביר, ואז הרגשתי לראשונה איך בתוך המוסד הזה, בפעם הראשונה אחרי 11 שנים, מנסים להיכנס לתוך הערוץ, ובמקביל ועדת פריש - - -
יואב קיש: אתה אומר פה דברים מאוד חמורים.
<אורי פז: אני אומר דברים חמורים ואני עומד מאחוריהם.
שלי יחימוביץ': יש דיון בוועדה - - -
<אורי פז: אני אומר דברים חמורים, כי זה הרקע לדיון פה, זה הרקע לדיון.
<אורי פז: כי באותו זמן שהחל הלחץ עלי – ואמרתי את זה בוועדת פריש, הופעתי בפני ועדת פריש ואמרתי את זה – הרי לא הגיוני, עשיתי צירוף מקרים, איך יכול להיות שהלחץ הזה התחיל בדיוק כשהתחילה ועדת פריש בדיוניה.
<אורי פז: הבנתי, זיהיתי, ידעתי גם מה יהיו המסקנות – אני אומר את זה ממש בדם לבי, ידעתי מה יהיו המסקנות, אלה המסקנות שמונחות כאן לפניכם.
יואב קיש: יש פה האשמה כבדה.
יואב קיש: אם אתה עומד מאחורי המילים, אני רוצה לדעת מי הפעיל את הלחץ, מה היו האינטרסים, אני לא מוכן לקבל זריקה באוויר.
<אורי פז: בוודאי שזה לא הפורום.
יואב קיש: למה לא הפורום?
<אורי פז: כי זה לא הפורום שאני יכול לומר.
שלי יחימוביץ': אורי, אולי תיתן לנו דוגמה כללית, שנבין על מה אתה מדבר.
איילת נחמיאס ורבין: לא פרסונלית.
<אורי פז: אני אתן דוגמה כללית, וזאת לא האשמה כללית, אבל דוגמה, כי אני לא יכול להגיד מי הבן-אדם.
רועי פולקמן: לא בן-אדם, אבל זאת הממשלה או הכנסת?
יואב קיש: אני אגיד לך דבר אחד, אני לא מוכן שהאמירה הזאת תישאר באוויר, בסדר?
יואב קיש: בעיני, אם אתה מתאר את זה, זה לא מקובל, לא קביל, ואם זה נעשה, זה צריך בדיקה.
<אורי פז: זה יידרש בדיקה, אין לי שום בעיה.
<אורי פז: אני אתן דוגמה, נתבקשתי לתת דוגמה אחת, אבל אם אתה תרצה אחר כך שאני אומר בפורום יותר מצומצם, לא בפורום כזה כללי - - -
יואב קיש: זה בעיני צריך להיות שקוף.
<אורי פז: אין בעיה, אלה דברים שעברתי פה, ואני רואה ושומע את הדיון ושומע את שורשיו וגם נתבקשתי בוועדת פריש להגיד מה עומד מאחוריהם.
<אורי פז: אני אתן לכם דוגמה, בלי להגיד את השמות.
<אורי פז: לפני כשמונה או תשעה חודשים נתבקשתי לערוך מחדש כתבה, שנעשתה פה בערוץ הכנסת בנושא מסוים ולשלוף מתוך הכתבה את היו"ר הקודם ולהכניס את היו"ר הנוכחי, לשלוף את המנכ"ל הקודם ולהכניס את המנכ"ל הנוכחי לתוך הכתבה שתשודר בערוץ הכנסת, כדי שניתן יהיה לשדר אותה באתר הכנסת וגם בערוץ הכנסת.
יואב קיש: קודם כל זה שונה קצת ממה שהתחלת.
נחמן שי: אני לא מאמין למה שאני שומע.
<אורי פז: אני חושב שאשמה חמורה מזו לא יכולה להיות, כי אני כעורך ראשי של ערוץ הכנסת בפעם הראשונה אחרי 12 שנה או 11 שנה פתאום נכנסים לי לתוך התכנים, ונאלצתי להדוף את הלחצים האלה, ולשמחתי הצלחתי.
<אורי פז: אבל המסקנות וההצעות שעומדות פה זה הרקע למה שעברתי, כי הרגשתי שיש מתאם בין מה שעברתי לבין מה שיש בהצעת החוק.
<אורי פז: מה שאני רוצה לומר בזמן המועט – ואני ארחיב יותר בפעמים הבאות – שבעיני הערוץ הזה, שהוא לא ערוץ מטעם, ועשינו הכול שלא יהיה ערוץ מטעם ועבדנו כדי לעשות את ההפרדה הזאת והוכחנו והצלחנו להוכיח, שזה לא ערוץ מטעם, בעיני זה נגמר בהצעת החוק הזו ואני אתן דוגמה אחת; היא בעיני דוגמה מרכזית, שחבריי לא ציינו, כי לא הספיקו לציין אותה, וזה הנושא של מה שנקרא המשדרים המוספים.
יואב קיש: זיקה לכנסת.
<אורי פז: קרי תכניות, זה עיקר העבודה שלנו, באנו לשדר מליאה וועדות – אני לא נכנס כרגע לביזוי, כי כבר הדיון התחיל – והנה התכניות.
<אורי פז: יש פה למעלה מ-20 תכניות.
יואב קיש: אני רק רוצה שתדייק, העבודה היא לשדר את המליאה ואת הוועדות, רק שאין פה הרבה עבודה בעבודה העיתונאית סביב זה.
יואב קיש: עיקר העבודה העיתונאית זה הפקת תכניות.
<אורי פז: העבודה העיתונאית, וגם יש כללים ששמרנו עליהם גם לשידורי מליאה וועדות בצורה הכי הוגנת, גם בזה עבדנו, התכניות.
<אורי פז: אני מדבר כרגע על התכניות, ומה אומרת הצעת החוק שעכשיו עומדת נר לרגלי כעורך ראשי?
<אורי פז: כרגע החוק הנוכחי – אני מצטט מדברי ההסבר של החוק – אומר:
<אורי פז: אין הכרח כי המשדרים המוספים יהיו בענייני הכנסת והגוף המשדר רשאי לשדר גם משדרים, ופה אני מצטט, שמטרתם טיפוח מודעות אזרחית וחיזוק ערכי הדמוקרטיה, או שעניינם מתן מידע או העשרה.
<אורי פז: עכשיו מה שמוצע כתוצאה מוועדת פריש וכתוצאה מהצעת החוק: מוצע לקבוע כי תוכן המשדרים המוספים יתמקד בנושאים שיש להם זיקה להיבטים השונים של עבודת הכנסת; ובחוק כתוב הכול, לא כתוב חלק אלא הכול.
<אורי פז: מה זה בעצם אומר?
<אורי פז: הסעיף הזה מרוקן את ערוץ הכנסת מתכניו ותכניותיו, למעט ועדה ומליאות.
יואב קיש: למה אתה רואה את זה ככה?
<אורי פז: כי כרגע – וזה נאמר כך בשולי הדיון שהתפתח פה – אם אני לוקח את תכניות ערוץ הכנסת, אני אקח תכנית שהיא תכנית נשכנית, מעוררת ביקורת, זוג או פרט, אין לה קיום כרגע בערוץ הכנסת.
יואב קיש: למה, אין לה זיקה לעבודת הכנסת לצורך העניין?
יואב קיש: היא מראה חברי כנסת, היא מדברת על מה שהם עושים.
<אורי פז: הצמצום והמיקוד של הצעת החוק בעבודת הכנסת, המשמעות היא שאני יכול לעסוק אך ורק בוועדות ובמליאה.
יואב קיש: לא, זה ממש לא הכוונה.
<אורי פז: בוודאי.
<אבי וייס: זיקה לעבודת הכנסת, אדוני היושב ראש, אפשר לראות את הפרשנות הרחבה שלך ואפשר לראות את הפרשנות הצרה.
יואב קיש: אז בוא ניתן רגע ליועצת המשפטית להתייחס לזה בבקשה, איך את רואה את הנושא של הזיקה לעבודת הכנסת?
<אתי בנדלר: במובן הרחב ביותר, מגוון היבטיה של עבודת הכנסת, במובן הרחב ביותר.
<אתי בנדלר: צריכה להיות איזושהי זיקה.
מיקי רוזנטל: אבל מי מחליט על זה?
מיקי רוזנטל: זאת השאלה, מי יחליט מה היא הזיקה?
מיקי רוזנטל: המועצה.
מיקי רוזנטל: מי יישב במועצה?
מיקי רוזנטל: אנשים פוליטיים.
מיקי רוזנטל: אם זה היה נקבע שיהיה שיקול דעת ואם יש הפרה – לא, אתם נותנים את הלחם הזה לפוליטיקאים.
מיקי רוזנטל: אתם חושבים שיישאר מזה משהו?
מיקי רוזנטל: נו, באמת.
מיקי רוזנטל: כבר היינו מיליון פעם במקומות האלה, שפוליטיקאים נוגעים בשידור.
מיקי רוזנטל: הם לא יכולים להתאפק, אין להם יכולת להתאפק, זה מטורף.
שלי יחימוביץ': אני אספר לך על זה, חוויות כעיתונאית.
מיקי רוזנטל: ואתם נותנים את זה לידי פוליטיקאים, אני לא יודע איזה פוליטיקאים, זה גם לא חשוב, מכל הסוגים, מכל המפלגות.
מיקי רוזנטל: כשאתה נותן להם ביד שידור, הם אוכלים את השידור ואין שידור יותר.
מיקי רוזנטל: זה מה שקרה בערוץ 1 וזה מה שאתם רוצים לעשות בערוץ הכנסת, בדיוק אותו דבר.
יואב קיש: אתה אומר שהמנגנון של המועצה זה מה שימנע את הזליגה.
מיקי רוזנטל: בוודאי, שיקול הדעת – אסור שיהיה בידי הכנסת או שלוחיה - -
נחמן שי: זה כלל בסיסי.
מיקי רוזנטל: - - אלא בידי אנשי ציבור שאמונים על נושאים כאלה, או עיתונאים שאתה סומך עליהם ונתת להם זיכיון.
יואב קיש: אני רוצה להבין עוד משהו, אם אתה לצורך העניין לא משנה את מבנה המועצה, אבל כן משאיר את נושא הזיקה, עם זה אתה חי טוב?
יואב קיש: כי אתה אומר: הבעיה שלי שהזיקה תביא אותי למועצה - - -
מיקי רוזנטל: כשאנחנו הגשנו את המכרז הקודם, ואני כאמור הייתי בין כותביו – חצי מהתכניות שמשודרות היום, אני המצאתי אותן במוחי הקודח – הגשנו תכנית, היה מכרז, המועצה אישרה ואמרה: אלה התכניות שיהיו, ועד היום זה נשמר פחות או יותר, אבל מישהו החליט עליהם, זה לא יושב ראש הכנסת ולא יושב ראש האופוזיציה.
יואב קיש: למה שזה עכשיו יהיה?
מיקי רוזנטל: ועכשיו אתה נותן בידי יושב ראש הכנסת את הסמכות לקבוע מה כן ומה לא.
נחמן שי: אבל זאת כוונת העניין.
מיקי רוזנטל: זה החוק, זה מה שכתוב בחוק שאתה מחזיק ביד.
מיקי רוזנטל: אתה הנחת את החוק הזה, אתם הנחתם את החוק המבזה הזה על שולחן הכנסת, אני נורא מצטער.
יואב קיש: ממש לא, רחוק מזה.
מיקי רוזנטל: אני יודע, יש המון גאונים פה שמבינים תקשורת, רק הם לא היו בחיים שלהם בתקשורת, הם לא יודעים מה זה לחץ פוליטי.
נחמן שי: לא חשובה הכוונה, חשובה התוצאה.
יואב קיש: מיקי, הסיבה להוספת חברי ועדה למועצה שהם חברים שכן יש להם הבנה פוליטית וניסיון פוליטי כזה אחר ועבודה פרלמנטרית כמובן, דרך אגב עם ייצוג מאוזן, כדי שגם האספקט הזה ייכנס לשיקולים של המועצה.
מיקי רוזנטל: כשאתה נותן את זה ליושב ראש האופוזיציה וליושב ראש הכנסת, אני אומר לך שהם ייקחו את הדבר הזה ויחלקו אותו: אתה תיתן לי תכניות שלך, אני אתן לך את שלי, רק שידור ציבורי לא יהיה.
מיקי רוזנטל: הכול יהיה, זה יהיה שידור מטעם, זה יהיה מחלקת היחצנות של הכנסת, זה לא יהיה ערוץ הכנסת.
יואב קיש: לא, אני לא רוצה לנהל את הדיון הזה עכשיו, הבטחתי ליושבת ראש מועצת שידורי כבלים ולוויין, שנדון על זה כשהיא תהיה נוכחת.
<אורי פז: אני רק רוצה לסיים, הדברים שאמרתי עכשיו לגבי התכניות באים על קרקע מאוד בשלה של ועדת פריש.
<אורי פז: את רוב זמני – הופעתי פעמיים בוועדת פריש והופיעו אתי גם אבי וגם תמי – וחלק ניכר מהזמן היה להסביר לוועדה, למה ערוץ הכנסת משדר פוליטיקה.
שלי יחימוביץ': נכון, גם לי זה קרה כשבאתי.
<אורי פז: אני מדבר עלינו, לא מדבר על אחרים – למה אתה משדר פוליטיקה בכלל?
<אורי פז: אז אמרתי: אני לא יכול להפריד בין פוליטיקה לפרלמנט, זה אותו דבר, יש פה סיעות שמתכנסות, איך אני יכול?
<אבי וייס: אתה חושב שצריך פוליטיקה?
יואב קיש: ברור.
שלי יחימוביץ': להם זה לא היה ברור, להם זה לא היה ברור בוועדה.
שלי יחימוביץ': לא היה ברור להם.
נחמן שי: בלי פוליטיקה, אתה מעקר אותו מתוכן, הוא לא ערוץ כנסת.
נחמן שי: זה כמו ערוץ ספורט בלי ספורט.
<אורי פז: אני אומר בשורה תחתונה, ברמה העקרונית, כשהתכנסנו פה לפני 12 שנה – ואתי בנדלר יודעת – נדמה לי שזה אפילו כתוב בחוק, ערוץ הכנסת הוא חלון הראווה של הדמוקרטיה, חלון הראווה של הדמוקרטיה זה מה שעשינו פה.
<אורי פז: אם אתם שואלים אותי לתחושתי, גם אחרי מה שעברנו פה גם בשנה האחרונה וגם לאור הצעת החוק הזו, החלון הזה פשוט נסגר וניגף נגד עינינו, ועל זה אנחנו מצרים.
יואב קיש: דרך אגב, נעשתה גם עבודה בהשוואה של ערוץ כנסת בפרלמנטים זרים, ואנחנו נקבל גם סקירה קצרה בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: ברובם התאגיד הציבורי מפעיל את הדבר הזה.
יואב קיש: אנחנו כשבע לסיום הדיון.
יואב קיש: השופטת שרה פריש בדימוס, את רוצה להגיב על הדברים שנאמרו, להתייחס?
<שרה פריש: אולי אני אגיב בפעם הבאה, אם תזמינו אותי, אחרי שאשמע את כולם.
יואב קיש: אנחנו נזמין אותך.
יואב קיש: אתי?
<אתי בנדלר: אני יכולה לומר מספר מילים.
<אתי בנדלר: ככל שמדובר בליווי עבודת הוועדה בייעוץ המשפטי על ידי, אני חושבת שהוועדה השתכנעה לא לפגוע בכהוא זה בחופש העיתונאי, ולא להביא לידי כך שאפילו בצורה עקיפה שידורי הערוץ ייחשבו כשידורים מטעם.
<אתי בנדלר: אם יש באלו מההצעות קונוטציה שאולי עלולה לפגוע בעניין הזה, אני חושבת שכדאי שהוועדה תשמע את דברי ההסבר לכל סעיף בנפרד ותדון, וככל שיש צורך בתיקונים, הרי לזה בדיוק מיועדים הדיונים כאן.
שלי יחימוביץ': כן, אבל אתי, עם כל הכבוד, בחוק כל כך ארוך ויסודי יש מקום לומר דברים ערכיים ונכונים על עצם הקמת הוועדה, על הסיבות להקמת הוועדה, על מגמותיה, על מה שהתרחש בה, על מסקנותיה ועל העניין הערכי שעומד בבסיס החוק, עוד לפני שיורדים לגופם של סעיפים.
<אתי בנדלר: אז גברת פריש בוודאי תתייחס לזה באחת הישיבות הבאות.
<אתי בנדלר: אני יכולה להגיד, שהוועדה השקיעה לדעתי שלוש ישיבות ראשונות ללימוד החומר, לקבלת סקירות.
<אתי בנדלר: אני בעצמי במשך יותר מישיבה אחת - - -
שלי יחימוביץ': אתי, אם אני הופעתי לפני הוועדה אחרי שהיא למדה את החומר, מדובר בלקות קשה ביותר של הבנה עיתונאית בסיסית.
שלי יחימוביץ': אני יצאתי נחרדת מהשעתיים שישבתי בפני הוועדה על השאלות שהעידו על חוסר קשר מוחלט לאיזושהי הכרה באתוס עיתונאי או בשידור או בטלוויזיה או במשהו, שאלות שפשוט הצטמררתי מעצם שאלתן והעידו על בורות גמורה בחומר.
<אתי בנדלר: או שחלקן היו שאלות של אפיקורסים, זאת אומרת דווקא לשאול - - -
שלי יחימוביץ': לא, שום אפיקורסיות לא היתה.
<אתי בנדלר: כי אל תשכחי, שבוועדה היו גם עיתונאים.
נחמן שי: אנחנו עכשיו לא דנים על הוועדה, גם אני יצאתי בתחושה שהוועדה לא באמת מתעניינת.
שלי יחימוביץ': אני ביקשתי להופיע.
נחמן שי: גם אני ביקשתי.
<אתי בנדלר: אני רוצה שוב להדגיש ולומר כדי שלא יהיו אי-הבנות, אני ניסיתי לתת את מיטב שירותיי לוועדה וליושב ראש.
נחמן שי: על זה אין חולקים.
<אתי בנדלר: הצעת החוק עצמה מביאה לידי ביטוי את ההמלצות, אבל היא לא ההצעה שגובשה על ידי הלשכה המשפטית, זה חשוב שיהיה ברור.
שלי יחימוביץ': אוקי, טוב שאמרת את זה.
<אתי בנדלר: אני רוצה להתייחס לחלק מההערות.
יואב קיש: יש לנו כשלוש דקות.
יואב קיש: אם זה לא קצר, אני מעדיף שנשמור את זה לפעם הבאה.
<אבי וייס: אז מי כן כתב את זה, אם לא הלשכה המשפטית?
<אתי בנדלר: אני כתבתי את זה לאור המלצות הוועדה, אני נתתי את השירותים המשפטיים, שירותי ניסוח.
<אתי בנדלר: אני לא מחליטה - - -
רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, יש משימה אחת גדולה לפניך, כיוון שיצאה סיטואציה שיש פה הרבה חברי כנסת מהאופוזיציה.
מיקי רוזנטל: תמיד זה ככה, בכל הישיבות, אתם עסוקים בלחלק.
נחמן שי: אנחנו פנויים, זה נכון.
שלי יחימוביץ': לא, לנו אכפת.
רועי פולקמן: חשוב לי לומר את זה כאן.
רועי פולקמן: ערוץ הכנסת זה עניין ממלכתי, וכמו נורמות אחרות שדיברנו עליהן כאן בעבר, זה צריך להתקבל בקונצנזוס.
רועי פולקמן: יש כאן סוגיות שאפשר להתווכח עליהן, אבל המשימה שעומדת בפנינו – אני לא רוצה שישתמע כאילו יש פה איזה עמדה שהקואליציה בסוף תגיד: תשמעו, מה שנדבר – נדבר ובסוף נעשה משמעת קואליציונית.
רועי פולקמן: יש הרבה דברים שאנחנו צריכים בהם משמעת קואליציונית, בהחלטה על חלון הראווה של הדמוקרטיה נגיע להסכמות.
רועי פולקמן: אני לא אומר שבהכרח אני מסכים עם כל מה שנאמר כאן, יש פה עוד מקום לדברים.
שלי יחימוביץ': חכה, עוד לא נאמר.
שלי יחימוביץ': בהמשך אתה - - -
רועי פולקמן: אני לא נכנס לפרטים.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא נכנסנו גם לפרטים.
רועי פולקמן: יש לנו משימה גדולה כאן, ואני בטוח שגם נוכל לעשות אותה, וזה לייצר כאן קונצנזוס על האופן שהחוק הזה צריך להיות.
רועי פולקמן: זה נראה לי מהותי, אחד האתגרים של הכנסת היום זה לייצר הסכמות רחבות, בטוח על ערוץ הכנסת אנחנו יכולים לעשות את זה.
יואב קיש: אחרי שראיתי שגם בתוך הקואליציה יהיה קשה לקבל הסכמות, אני לא בטוח שזה אפשרי.
רועי פולקמן: בתוך המשפחה מותר לריב.
שלי יחימוביץ': גם את שכר בכירים העברנו בקונצנזוס.
<אלידור בליטנר: גם אנחנו כנציגי הממשלה נבקש לדבר בדיון הבא.
<אלידור בליטנר: אני מבינה שהיושב ראש רוצה לסגור.
<אלידור בליטנר: אנחנו ביקשנו רשות דיבור.
יואב קיש: מי זה הממשלה?
<קריאה: הרגולטור האחראי.
<אלידור בליטנר: אני ממשרד המשפטים.
יואב קיש: כן, אמרנו שהמועצה בפעם הבאה ומשרד המשפטים.
מיקי רוזנטל: וגם אני רוצה לדבר.
יואב קיש: כן, אנחנו נדבר.
יואב קיש: השופטת פריש, מילת סיום ואז אני רוצה לסכם את הדיון.
<שרה פריש: אני לא אכנס לגופו של עניין, אני רוצה להיכנס לגופם של אנשים.
<שרה פריש: אני רוצה לומר באופן חד-משמעי, שאני רואה כאן תופעה – אני לא רוצה להשתמש במילה של שקר, כזב.
<שרה פריש: התקבצה קבוצת אנשים, שלא הכירו – לפחות 90% מהם שאני יודעת, לא הכירו לא את היושב ראש, לא את המנכ"ל, לא את אף אחד מהכנסת, אף אחד מהם, אבל אף אחד מהם, כולל אני ובוודאי אני, לא שמענו מעולם שום אג'נדה לא של היושב ראש, לא של המנכ"ל, שום אג'נדה שנוגעת למה רוצים להגיע, אם בכלל.
<שרה פריש: הדבר היחיד, וזאת האמת לאמיתה – אפשר להתווכח, יכול להיות שהתקבצו בוועדה הזאת אנשים לא חכמים, כולם ביחד אנשים לא חכמים שהתנהלו לא בחוכמה, אולי.
<שרה פריש: מותר גם לא לקבל את המלצות הוועדה.
<שרה פריש: אני כבר לא כל כך צעירה, כבר הרבה פעמים לא קיבלו את עמדתי וזה ממש לגיטימי, אבל מכאן ועד להגיד: הם לא מבינים, אין להם מושג, הם בורים, זאת בושה וחרפה.
<שרה פריש: אנחנו נחלצנו כאנשי ציבור בלי לקבל תמורה לסייע באיזשהו עניין.
שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת, לא קיבלתם תשלום עבור ההשתתפות?
יואב קיש: שלי, זה לא הזמן, אחרי זה תבדקי איתה.
שלי יחימוביץ': לא, מה זה בלי לקבל תמורה?
<שרה פריש: תשלום נסיעות, באמת.
יואב קיש: אני לא רוצה, תני לה לסיים את דבריה.
שלי יחימוביץ': מדובר בתמורה נאה ביותר לשעות האלה, וזה לא בלי לקבל תמורה.
שלי יחימוביץ': לא, נאמר כאן דבר לא נכון.
יואב קיש: שלי, אני מבקש לסיים, זה לא הזמן.
שלי יחימוביץ': חברי הוועדה סיפרו לנו על השכר שהם מקבלים.
מיקי רוזנטל: אני רוצה רק לשאול שאלת הבהרה.
יואב קיש: מיקי, אני לא רוצה שאלות עכשיו.
מיקי רוזנטל: לא, זה לא בסדר.
יואב קיש: השופטת פריש, נא לסיים את דבריך.
שלי יחימוביץ': כיוון שנאמר בלי תמורה, אני רוצה לדעת את השכר.
<שרה פריש: אז אני אגיד בדיוק.
יואב קיש: לא, את לא מתייחסת לשאלות של חברי הכנסת, את מסיימת את דבריך.
<שרה פריש: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, אנשים השקיעו ימים ולילות תמורת החזר הוצאות מינימלי, שמקבלים על פי חשבות הכנסת.
שלי יחימוביץ': לא נכון, פשוט דברים לא נכונים.
יואב קיש: אני מצטער, את לא הקשבת למה שאמרתי, אמרתי לך לא להתייחס לדברים שלהם.
יואב קיש: אני ביקשתי לא להתייחס.
<שרה פריש: אני חושבת שנאמרו כאן השמצות והוצאת דיבה, שאין בהם שמץ של אמת.
<שרה פריש: שמץ של אמת.
יואב קיש: השופטת לשעבר פריש, תודה.
יואב קיש: אני רוצה לסכם.
יואב קיש: התנהל עד עכשיו דיון, שהיה בו כבוד משני הצדדים, אני מבקש לסיים אותו עכשיו.
יואב קיש: קודם כל, אני מודה לך על דבריך, שרה פריש.
יואב קיש: גם הדברים שאמרת בסוף היו מאוד חשובים ותודה על דבריך, וכמובן את הערכתנו לעבודת הוועדה.
יואב קיש: אני לסכם את הדברים, שאני רואה לנגד עיני.
יואב קיש: אני רוצה "לעלות על המוקשים", אין ספק שסעיף הביזוי מעורר פה לא מעט מחלוקת.
יואב קיש: אנחנו נצטרך לחשוב איך לטפל בו.
מיקי רוזנטל: אני אביא הצעה.
יואב קיש: אני פונה אליך כמי שאמר שיש בידו רעיון לפתור את העניין.
יואב קיש: נושא הרכב המועצה, אנחנו לא נתייחס אליו עכשיו, אנחנו נתייחס אליו בפגישה הבאה, כשתהיה נציגות מלאה של המועצה לשידורי כבלים ולוויין.