GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: אבל עדיין אנחנו צריכים לתת להם את כלים לטפל בהם בצורה הנכונה.
<טל בראון: אני רק אומר: קו המגן לעולם ייפרץ, אבל קודם בוא נשים קו.
דוד ביטן: יש קו, רק הוא פרוץ.
דוד ביטן: מישהו עוד רוצה להתייחס?
<אמיר אזרחי: כן, אשמח.
<אמיר אזרחי: אני תושב צור-הדסה וחבר ועד.
<אמיר אזרחי: אני מקווה שלא אאריך מדי, אני רק רוצה להגיד, שלאורך השנים מכל התושבים שנמצאים פה מצור-הדסה, אני חושב שאני הוותיק מכולם בצור-הדסה, ולאורך השנים שמרנו על יחסים סבירים, סבירים פלוס, עם תושבי האזור.
<אמיר אזרחי: וחלק מזה הוא מזה שבאמת נוצרו כל מיני קשרי עבודה וקשרי ידידות עם התושבים.
<אמיר אזרחי: וזה הגיע עד כדי כך שכשנרצח הילד חילמי שושא על-ידי תושב הדר-ביתר לפני כ-15 שנה או מעל 10 שנים משלחת של תושבי צור-הדסה נסעה לנחם אבלים ביישוב חוסאן, וזה עשה הדים מאוד גדולים.
<אמיר אזרחי: מה שאני רוצה להגיד, שלנו חשוב, לי חשוב, שגם ניצור תדמית ביחס לאזור של מקום שמכבד את האנשים שבאים לעבוד בו בצורה חוקית ותקנית.
<אמיר אזרחי: כרגע מה שקורה, וזה נאמר פה מכמה אנשים, האנשים קשי היום ובעלי הרישיונות החוקיים לא יכולים לבוא לעבוד בצור-הדסה אם הם צריכים לעבור במעבר 300, במעבר בית-לחם.
<אמיר אזרחי: כי הם צריכים אז לנסוע לבית-לחם, הם צריכים לנסוע לתוך ירושלים, הם צריכים להגיע לצור-הדסה דרך עין כרם.
<אמיר אזרחי: זה דבר שהוא בלתי אפשרי בשבילם.
<אמיר אזרחי: צור-הדסה זקוקה להם, האנשים האלה בונים את בתי צור-הדסה.
<אמיר אזרחי: ה-1,500 יחידות האלה ששלומי ציין שהולכות להיבנות, לא נבנות על-ידי אוכלוסייה אחרת, הן נבנות על-ידי הפלסטינים האלה.
<אמיר אזרחי: צריך לאפשר להם לבוא לעבוד בצורה רשמית, חוקית ומכבדת.
<אמיר אזרחי: זה נורא נורא חשוב, זה נורא חשוב גם ליחסים שלנו עם האזור.
<אמיר אזרחי: כמו ששלומי אמר, מעבר ביתר לא מאפשר כניסה רשמית של פלסטינים בגלל בעיות של בידוק במחסום הזה, וזה גורם לזה שלפחות 80% - לא יודע, אין לי מושג במספרים, אבל חלק ניכר מאותם מה שאנחנו קוראים פה שב"חים זה אנשים שיש להם רישיונות, והם באים לעבוד בצור-הדסה ואין להם דרך אחרת.
<אמיר אזרחי: ודיברתי עם רבים מהפועלים האלה.
<אמיר אזרחי: הם אמרו לי: תראה, אם לא נפעל בצורה רשמית, אם לא מפה, ניכנס משם.
<אמיר אזרחי: אז נקיף באיזה עיקוף יותר רחוק.
<אמיר אזרחי: אנחנו חייבים לבוא לעבוד, זאת פרנסתנו.
<אמיר אזרחי: אנחנו צריכים לבוא לקראתם.
<אמיר אזרחי: וככה נוכל גם לסמן את מי שבא באופן חוקי ומי שבא באופן לא חוקי, וזה יוריד גם הרבה מאוד מאמץ.
<אמיר אזרחי: יהיה ברור שכל מי שבא דרך המעבר הרשמי, יהיה עליו אולי גם תג, שאותה אישה בצור-הדסה, אותו אבא בצור-הדסה שהולך עם הילדים שלו ורואה פועל, אז הוא יידע שזה פועל שעבר באופן רשמי, יש לו איזשהו משהו אולי משהו שמסמן אותו שהוא עבר בצורה רשמית.
<אמיר אזרחי: וככה נוריד הרבה מאוד לחץ, ואז זה ישחרר את המערכת הביטחונית למקד את הפעילות שלה באמת באנשים שהם - - -
<חיים קרישפין: ויש מחסום קרוב שיכול לעשות את העבודה הזאת, לא צריך לייצר שום דבר חדש.
דוד ביטן: הבנתי שצריך לנסוע שעתיים.
<חיים קרישפין: לא, יש מחסום קבוע בצור-הדסה של משרד הביטחון.
דוד ביטן: כן, אבל מי שקובע באיזה מחסום יעברו זה לא אנחנו, זה שירותי הביטחון קובעים כל אחד מאיזה מחסום הוא יבוא.
דוד ביטן: לא יודע למה רוצים שכולם יעברו שעתיים קדימה, אבל זו אחת הבעיות כנראה.
<אורנה לנגרמן: אני גם מצור-הדסה.
דוד ביטן: רק אני מבקש לא לחזור אחד על דברי השני, בסדר?
<אורנה לנגרמן: לא, אני רוצה להתייחס לציר, שהודגש פה שזה באמת ציר מרכזי, ונאמר שבשעות היום בשעות מסוימות יש פעילות יזומה וכו', אבל אני יכולה להגיד כתושבת, ואני בטוחה שעוד תושבים יתחברו לזה, ביום שאתה שומע, ויש קבוצות תושבים, זרקו אבנים, זרקו אבנים, הכביש הזה, לא בהכרזה מסודרת, אבל מושבת, כי אנשים עם ילדים או אנשים שרוצים לנסוע לעבודה אומרים: לא אסע ואהיה בכותרות, מתחילים לנסוע דרך עין-כרם.
<אורנה לנגרמן: ועכשיו יש פה עוד בעיה מהותית, שאין פתרון תחבורתי טוב לכל האזור הזה שהולך לגדול, ל-25,000 תושבים שיש שני צירים שמובילים אותו לירושלים: כביש עין-כרם, שמסוכן בגלל הסיבובים שלו.
<אורנה לנגרמן: הוא אומנם לא עובר בשטחים, אתה לא עובר שום מחסום, אבל זה כביש חד-נתיבי מאוד מאוד מסוכן בלילה, בשעות החורף, החלקות, תאונות אין ספור.
<אורנה לנגרמן: אני גם מתנדבת במגן דוד אדום, ואני לא יכולה להגיד כבר על כמה תאונות יצאתי כדי לעזור שם, לתת עזרה ראשונה.
<אורנה לנגרמן: וכשבכביש עוקף חוסאן זורקים אבנים בבוקר או אחרי צהריים אז כל התושבים לא נוסעים משם.
<אורנה לנגרמן: אז מה קורה?
<אורנה לנגרמן: כל האזור מנוקז לכביש עין-כרם, שהוא לא יכול להכיל את כל התחבורה הזאת.
<אורנה לנגרמן: וכביש 39 האגדי, שהפך כבר אני לא יודעת למה להגיד, שאומנם אמור לעלות מיליארדים, אבל המדינה כבר צריכה להתחיל, יש לה את כל האישורים, למיטב ידיעתי, המגבלה היא רק מגבלה תקציבית.
<אורנה לנגרמן: אבל אם מדינת מתכוונת לבנות ולהרחיב את האזור הזה, כי היא לא יכולה לבנות בירושלים, אז היא חייבת כבר לתת את המענה ולהתחיל לבנות את כביש 39 הזה, שלא יעקוף את חוסאן ולא יעשה שום דבר, וייצר נתיב תחבורה בטוח.
דוד ביטן: עוד עוקף?
<אורנה לנגרמן: לא עוקף, זה לא כביש עוקף.
<אורנה לנגרמן: הוא כבר לא עובר בשטחים.
<אורנה לנגרמן: הוא עבר את כל האישורים.
דוד ביטן: בכביש חוסאן הזה יש בכלל גדרות שחוסמים, כמו בכביש 433 שיש את הגדרות שחוסמים?
<יוסי כהן: במוקדים מסוימים.
רועי פולקמן: זה לא רציף.
דוד ביטן: אז הם מיידים אבנים איפה שאין גדר?
<יוסי כהן: נכון.
דוד ביטן: אז אם זה כביש כזה, אז צריכים לייצר הגנה.
דוד ביטן: אחרת מי יעבור?
דוד ביטן: בכביש 433 כבר עושים חשבון לפני שעוברים, אז פה בטח ובטח אף אחד לא מנצל את הכביש הזה.
רועי פולקמן: הערה.
רועי פולקמן: באמת אמרת דברים נכונים קודם.
רועי פולקמן: אני רק חושב שעוד פעם, הנקודה שעלתה כאן זה שגם אם מצמצמים, ובאמת אנחנו רואים שם את החיילים בגזרה והם עושים פעילות, ואנחנו מכירים את זה מכביש 60, עכשיו יש הרבה נוכחות בגזרה.
רועי פולקמן: אבל מספיק שאחת לשבוע או פעמיים בשבוע זורקים שם אבנים, זה מיד משנה באופן דרמטי את הרגלי הנסיעה.
רועי פולקמן: ואז מה שקורה, שכל היישוב - - -
דוד ביטן: שסתם עשו כביש.
רועי פולקמן: כי זה לא צריך.
רועי פולקמן: תודה לאל, באמת זה צומצם וזה בגלים, ויש שם פעילות מבצעית.
רועי פולקמן: אבל בגלל שההגנה היא לא רציפה, אז עושה חשבון הבן-אדם: אסע – והכביש הזה של עין-כרם הוא לא יכול לשאת 25,000 תושבים שייסעו דרך הכביש הזה כל בוקר לירושלים.
רועי פולקמן: זה הרי בלתי הגיוני.
<רוני דהאן: בוקר טוב.
<רוני דהאן: אני מנהל את היישוב מבוא-ביתר.
<רוני דהאן: שלא ייווצר שרק צור-הדסה פה, גם מבוא-ביתר, את אותן בעיות שצור-הדסה העלו, גם אנחנו סובלים בדיוק כמוהם, אולי קצת בצורה יותר קטנה, בגלל שאנחנו יישוב של כ-1,000 איש.
<רוני דהאן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, גם בעקבות סיור שביצע חבר הכנסת רועי פולקמן אצלנו ביישוב, כדי להעלות עוד סוגיה שהיא גם נגזרת של אותו מצב ביטחוני, וקוראים לה בעצם אבטחת גני ילדים ביישוב מבוא-ביתר.
<רוני דהאן: היישוב מבוא-ביתר, לצערי, אומנם גדל בתקופה האחרונה ואנחנו מונים היום כ-1,000 איש.
<רוני דהאן: יחד עם זאת, וגם עם שלושת הגנים שבנו ביישוב מבוא-ביתר, אין לנו אבטחה בגני הילדים כבר כמה וכמה שנים, ובטח מאז התחילו האירועים בספטמבר האחרון.
<רוני דהאן: התוצאה היא, כמו שאני אומר, גם שלושה גנים עם למעלה מ-80 ילדים בלי אבטחה, ואנחנו חשופים לכל אותן בעיות שהציגו אותן התושבים פה כרגע, גם של שב"חים, גם של סיורים של שב"חים כאלו ואחרים באזור שלנו, ושל איומים שאני בטוח קיימים וגם משפיעים בעצם על היישוב מבוא-ביתר.
<רוני דהאן: אז את אותם שאמרו התושבים, אני מבקש להעלות גם את הסוגיה הזאת שנקראת אבטחת גני הילדים במבוא-ביתר.
דוד ביטן: זה לא הנושא שלנו, דרך אגב.
דוד ביטן: זה נושא שצריך להתייחס במדיניות כללית.
רועי פולקמן: רק בדבר הזה - - - עם ממלא מקום ראש המועצה, והם הבטיחו שזה יטופל במיידי.
רועי פולקמן: אז ככה שבעניין הזה לפחות אני מניח שיהיה פתרון בימים הקרובים.
רועי פולקמן: יש את יהודה מגוש עציון.
דוד ביטן: יהודה מגוש עציון.
<יהודה שפירא: שלום.
<יהודה שפירא: יהודה, דובר המועצה מגוש עציון.
<יהודה שפירא: שלוש נקודות.
<יהודה שפירא: נקודה ראשונה זה שבעצם הכביש עובר לכאורה בתוך השטח של גוש עציון אבל הוא בעצם לא בתחום השיפוט של המועצה.
<יהודה שפירא: המצב ביהודה ושומרון הוא שתחום השיפוט של המועצות זה רק בתוך היישובים.
<יהודה שפירא: אז בעצם המועצה שהתושבים שלה נוסעים בכביש הזה, תושבים של ביתר, תושבים של מטה-יהודה, בעצם המועצה לא יכולה לעשות שום דבר כדי לעזור לביטחון של הכביש הזה.
<יהודה שפירא: זאת נקודה חשובה.
<יהודה שפירא: והצבא עושה פעולות באמת רציניות, מערכת הביטחון עושה, אבל הידיים של המועצה קשורות.
<יהודה שפירא: דבר שני, הכביש הזה, אפשר לחלק אותו לשניים, זה מצור-הדסה-ביתר עד לצומת אל-חדר, כביש 60, ועד למחסום המנהרות, שבאמת ההגנה היא חלקית, המכשול הוא חלקי.
<יהודה שפירא: הקטע אולי המוזר בסיפור הזה, שדווקא בכביש 60 בנו חומה בהשקעה של מיליונים רבים, ותושבי בית-לחם פשוט מילאו בעפר מאחורי החומה, עומדים על ערימות עפר וכאילו אין חומה.
<יהודה שפירא: ואז פעם בשבוע, פעמיים בשבוע, תלוי במצב רוח, יש לנו שם פגיעות של כלי רכב, אם זה לפני שבועיים חיילת שהרכב שלה נרגם והיא נפצעה קל אומנם.
רועי פולקמן: בצומת אל-חדר זה קרא.
<יהודה שפירא: בצומת אל-חדר, שוב, זה אותו סיפור בדיוק, כי זה אותו כביש שאותם תושבים של צור-הדסה, שצריכים להגיע מצור-הדסה, הם צריכים לנסוע בעוקף-חוסאן, בצומת אל-חדר כביש 60, וזו נקודת תורפה.
<יהודה שפירא: נקודת תורפה שכבר השקיעו בה מיליונים, והמענה שמה הוא לא מענה מספק.
<יהודה שפירא: וזה מאוד חבל.
דוד ביטן: אז למה לא מורידים את הגבעות האלה עם "שופל" אחד ונגמר הסיפור?
<יהודה שפירא: שוב, אנחנו יכולים להתריע, אנחנו יכולים לעדכן, אנחנו יכולים להראות לך תמונות, באמת הרבה תמונות גם של הדברים האלה, אבל יש חומה לכל האורך ההוא של כביש 60 וכאילו החומה, לא ברור מה עשו ואיך עשו, אבל בסוף זה לא נותן מענה.
<יהודה שפירא: ושוב, תושבים של צור-הדסה, כמו תושבים של שטחים או כל התושבים האחרים, נוסעים שם ונפגעים.
<יהודה שפירא: יש לנו מטפלות, למשל, שמגיעות מביתר ליישובים שלנו, מדי יום נוסעות.
<יהודה שפירא: ולא פעם בקטע הזה חטפו אבנים.
<יהודה שפירא: כמובן שהמשמעות של זה, שהן מגיעות למעונות ליום שלם עבודה לטפל בילדים קטנים אחרי שהן חטפו אבנים, זה כמובן לא פשוט.
<יהודה שפירא: וזה משפיע על הילדים, על המשפחות אחר כך, וזה מאוד מורכב.
רועי פולקמן: רק ברשותך, היושב-ראש, הערה אחת.
רועי פולקמן: היינו באמת לפני כשבוע נחנך קניון באזור צומת הגוש.
רועי פולקמן: וכל התנועה בגזרה הזאת, היינו שם בחנוכת אותו קניון בצומת הגוש.
רועי פולקמן: הרי בסוף היכולת לייצר במרקם האזורי הזה חיים נורמליים, פגשנו שם בעלי מסעדות שלאחרונה סגרו בגלל המצב הביטחוני, זה לאפשר תנועה.
רועי פולקמן: הרי בסך הכול חלק מהתושבים, אם הם היו מרגישים שהיו יכולים, מביתר או בכל מקום אחר, הייתה תנועה.
רועי פולקמן: זאת אומרת, היו מגיעים, צומת הגוש זה נסיעה של 7 דקות, משהו כזה, מהצומת של עוקף חוסאן, מאל-חדר.
רועי פולקמן: אבל כשהתנועה היא בתחושה שאתה רק צריך לנסוע ולעבור את זה כמה שיותר מהר, ולקוות לנס שלא יזרקו עליך אבנים.
רועי פולקמן: וזה צירים מרכזיים, זה לא איזה ציר עוקף נידח בלא יודע איפה.
דוד ביטן: אתה אחר כך.
<אליעזר וחנונו: אני תושב צור-הדסה, חבר ועדת המכרזים גם כן.
דוד ביטן: צור-הדסה זה יישוב בתוך מטה-יהודה?
דוד ביטן: הוא שייך למטה-יהודה?
<אליעזר וחנונו: כן, הוא שייך למועצה האזורית מטה-יהודה.
דוד ביטן: אתם משלמים מיסי ועד?
<אליעזר וחנונו: כן.
דוד ביטן: כמה אתם משלמים לשנה מיסי ועד?
<אליעזר וחנונו: מיסי ועד או ארנונה?
דוד ביטן: עזוב ארנונה.
דוד ביטן: מיסי ועד אתם משלמים?
<דרור כהן: יחד עם מיסי אבטחה מגיע לסביבות ה-2,000 שקל, משהו כזה.
<אליעזר וחנונו: לשנה.
דוד ביטן: וזה הולך לאבטחה?
<אליעזר וחנונו: גם.
דוד ביטן: אז למה אתם לא מתארגנים, דרך אגב?
רועי פולקמן: 154 שקלים - - -
<קריאה: לתקופה, לחודשיים.
דוד ביטן: למה אתם לא מתארגנים במסגרת צור-הדסה, מבצעים את העבודה, ומגישים תביעה נגד מטה-יהודה?
דוד ביטן: למה אתם לא עושים את זה כוועד?
רועי פולקמן: שלומי, מה אתה אומר?
דוד ביטן: זה לא מדובר פה על הרבה כסף, מדובר פה על 1,000,00 שקל, זה לא 100,000,000 שקל.
דוד ביטן: אם הייתי בצור-הדסה הייתי מתארגן, קודם כול, לא צריך להמתין שנה וחצי, לעשות את העבודה ולהגיש תביעה נגד המועצה שלא ממלאת את תפקידה.
דוד ביטן: ואז לקזז את זה במסגרת קיזוזים כאלה ואחרים בהתחשבנות בין הוועד למטה-יהודה.
דוד ביטן: לא הייתי פוסל את זה, דרך אגב.
<אליעזר וחנונו: עכשיו אנחנו מדברים על מצב אקוטי.
דוד ביטן: תיכף נדבר על ההחלטה הסופית שלנו, אבל אני לא מבין למה אתם לא עושים את זה.
דוד ביטן: למה אתם לא עושים דבר כזה?
דוד ביטן: מה, אתם ממתינים, מסכנים את חיי הילדים שלכם בגלל 1,000,000 שקל?
<אליעזר וחנונו: טוב, שלומי, תתייחס.
<שלומי מגנזי: במרקם היחסים העדין בין צור-הדסה למועצה, אם היינו מגישים תביעה על כל דבר - - -
דוד ביטן: לא, זה לא כל דבר, תסלח לי.
<שלומי מגנזי: אתה צודק.
<שלומי מגנזי: אני יכול אפילו להגיד לך יותר מזה, ביקשנו לשנות את חוק העזר של השמירה לפני שנתיים, ושנתיים אנחנו ממתינים שתואיל בטובה המחלקה המשפטית לשנות את זה, ועד לרגע זה לא קרה כלום.
<שלומי מגנזי: אמרנו, אנחנו נמצאים בסיטואציה מאוד מיוחדת כרגע במועצה, אין לנו מושג לאן זה הולך.
<שלומי מגנזי: ולכן הנושא הזה, אם לא ייפתר - - -
דוד ביטן: עלי זה לא מקובל מה שאתה אומר.
דוד ביטן: הייתי סגן ראש עירייה 11 שנה, הייתי חבר מועצת עיר 28 שנה, זה דבר שאתם הייתם מחויבים לעשות אותו.
דוד ביטן: אל"ף, להגיש בקשה לבית-המשפט בדיון בין מטה-יהודה לקבלן, ולבקש מבית-המשפט שייתן הנחיות ולא להמתין לסוף הדיון המשפטי.
דוד ביטן: וגם להגיש עתירה מנהלית נגד מטה-יהודה, שאתם מבקשים שיחזירו את העבודה מיד, אם לא, אתם תממנו ותקזזו.
דוד ביטן: הייתם צריכים לעשות משהו, זה לא רק לבוא בטענות.
דוד ביטן: יש דברים שזה מחויב המציאות.
<דרור כהן: פניתי כמה פעמים לוועד כדי שיתקנו את הגדר ותיקנו תוך 24 שעות.
<דרור כהן: ואחרי שעה או שעתיים או יומיים עוד עשר מטר ליד זה היה קרע.
דוד ביטן: כי לא יודע איזה גדר עשו.
רועי פולקמן: זה לא דיון על הגדר שמונחת שם, אלא על הדרישה המבצעית שהוכנה על-ידי אנשי המקצוע, שמדברת על "תלתליות" ועל מצלמות.
דוד ביטן: מה שאתה מדבר, זה לא גדר.
רועי פולקמן: להקים "גדר טיפשה", אין לזה משמעות.
דוד ביטן: טוב, הפרענו לחבר שלנו לדבר, אז בבקשה.
<אליעזר וחנונו: אני רוצה לדבר על סוגיה שלא עלתה פה כרגע והיא גם קשורה, וזה הנושא הפלילי שאנחנו חווים ביישוב ובאזור כולו גם כן, שבתוך שנייה זה יכול להפוך לאירוע לאומני.
<אליעזר וחנונו: בעצם מה שקורה, הרבה מאתנו סובלים מפריצות, שהעקבות מובילות, וגם נתפסים מהרשות הפלסטינית, או עקבות הבריחה מובילות לשם.
<אליעזר וחנונו: ואתן לכם דוגמה, אירוע חווייתי, טראומתי, שאני והמשפחה שלי חווינו לפני שלושה חודשים.
<אליעזר וחנונו: באמצע הלילה, 03:00 לפנות בוקר, אני מתעורר לקול דפיקות בברזל.
<אליעזר וחנונו: בודק, רואה מה קורה, ואז אני מבין שמנסים לפרוץ לי לבית, אנשים עם פטישים כאלה.
<אליעזר וחנונו: אני עם הנשק ביד, עם הנשק ביד.
<אליעזר וחנונו: והמזל שלי ושלהם, שהם לא הצליחו.
<אליעזר וחנונו: אבל מצד שני, גם ה-default של משטרת ישראל, אשתי בטלפון איתם, אז הם אומרים לה: שלא יירה, שלא יירה.
<אליעזר וחנונו: אין שום שאלה אם יש נפגעים, מה קורה בתוך הבית – קודם כול לא לירות.
דוד ביטן: יש לך את "חוק דרומי", אתה יודע.
דוד ביטן: אולי לא יודע את זה השוטר, הוא לא מכיר את החוק הזה.
<אליעזר וחנונו: כרגע, מה שקרה מאז, הייתי צריך לשלם בשביל לסדר את הסורג, התקנתי מערכת התראה ומוקד בבית.
<אליעזר וחנונו: ולא רק זה, אלא שאשתי והילדים כל כך בטראומה מזה, שאני נאלץ לעבור דירה תוך פחות משנה ממתי שעברתי.
<אליעזר וחנונו: רק עברתי דירה לפני כמה חודשים, ואנחנו כבר עכשיו עוברים לדירה אחרת.
<אליעזר וחנונו: וכאן זאת סוגיה שאנחנו חייבים גם כן להידרש אליה.
<אליעזר וחנונו: אנחנו אוהבים את היישוב שלנו, אנחנו רוצים לגור שמה, כל האזור הזה הוא אחלה אזור.
<אליעזר וחנונו: אבל הבעיה, שמישהו צריך לתת לנו פה מענה.
<אליעזר וחנונו: אני רוצה גם לצטט ברשות
<אליעזר וחנונו: כם מדוח מבקר המדינה 59א בשנת 2009 בנושא המכשול והמעברים בעוטף ירושלים: נושא ההיערכות הביטחונית של מדינת ישראל במרחב התפר כולו מהווה מרכיב משמעותי בלחימה בטרור.
<אליעזר וחנונו: להיערכות בגזרת "עוטף ירושלים" נודעת חשיבות ביטחונית ומדינית מהמעלה הראשונה.
<אליעזר וחנונו: ברם, נכון לאוגוסט 2008, ממשלת ישראל והגופים המטפלים בנושא "עוטף ירושלים" לא סיימו עדיין את הקמת המכשול והמעברים.
<אליעזר וחנונו: אז אנחנו פה באים ואנחנו לא רוצים שהדברים האלה יהיו כאות מתה, חס וחלילה, תרתי משמע.
<אליעזר וחנונו: באמת תבואו, תסייעו לנו, לביטחון של הילדים שלנו, לביטחון שלנו.
<אליעזר וחנונו: וזה בידיים שלכם, חבר'ה, אתם הנבחרים ואתם יכולים.
דוד ביטן: אבל אנחנו הממשלה, שים לב.
<אליעזר וחנונו: אתם המפקחים על הממשלה.
<תומר כהן: אני תושב מבוא-ביתר.
<תומר כהן: להכניס את הדברים לקונטקסט בעניין היקף האירועים והתדירות שלהם.
<תומר כהן: אני דור שלישי במבוא-ביתר, סבתא שלי הייתה מהמקימים, מהמשפחות הראשונות שהגיעו למבוא-ביתר, והמצב עם עוקף חוסאן והכפר השכן נחאלין, המצב הביטחוני תמיד היה בעייתי, עוד מלפני קום המדינה.
<תומר כהן: היו שמה קבוצה של אנשים שהיו גרים באזור, והם עזבו בגלל התנכלויות של הכפרים האלה.
<תומר כהן: יש לנו אנדרטאות בתוך המושב של חברים שנהרגו כתוצאה מהתנכלויות גם כן של הכפרים האלה.
<תומר כהן: הכפרים האלה תמיד היו בעייתיים.
<תומר כהן: אני רק מבקש, שכשאתם מגיעים להחלטה תבינו שזה צריך להיות פתרון קבע, צריך לפתור את זה אחת ולתמיד.
דוד ביטן: בוא נגיד, שלא משנה מה נעשה, עדיין יהיו יידויי אבנים כאלה ואחרים.
דוד ביטן: זאת אומרת, אי-אפשר לפתור את הבעיה הזאת באופן הרמטי, שיהיה ברור העניין.
<תומר כהן: ברור.
<תומר כהן: אבל יש דברים שאפשר לפתור.
<תומר כהן: הגדר שיש על עוקף חוסאן כרגע זאת גדר, אני חושב, מהאינתיפאדה הראשונה.
<תומר כהן: זאת אותה גדר.
<תומר כהן: זו גדר רשת, שפשוט התקינו אותה בגל הקודם של האירועים.
<תומר כהן: וזה מה שנותנים לנו, נותנים לנו פלסטרים על פצע מדמם, על כיב.
<תומר כהן: זה משהו שכבר המון המון שנים מזניחים אותנו, עוזבים אותנו.
<תומר כהן: רוב החברים פה זה אנשים חדשים שהגיעו ב-15 שנה האחרונות, אבל זה משהו שפשוט חוזר כל כמה שנים, פעם בחמש שנים, פעם בעשר שנים, אותו סיפור בדיוק.
דוד ביטן: עוד מישהו?
<אליעזר וחנונו: עוד נקודה שרציתי להעלות, סליחה, שאנחנו בכלל לא מקבלים כל סיוע כלכלי מהמדינה, אם זה במיסוי, כמו באזורי עדיפות לאומית א'.
<אליעזר וחנונו: אנחנו יישוב תפר, יושבים על הגבול ממש.
<אליעזר וחנונו: ואנחנו מוציאים, כל אחד מאתנו, המון כסף על הביטחון גם כן.
<אליעזר וחנונו: ואנחנו לא מקבלים את זה בחזרה.
דוד ביטן: בוא נגיד שהנושא הזה – גם יהודה ושומרון, דרך אגב, רוב היישובים לא קיבלו את זה – זה יותר סוציו-אקונומי - -
<אליעזר וחנונו: הם מקבלים תקציבים אחרים.
דוד ביטן: - - זה יותר סוציו-אקונומי מאשר נושאים של הקצאה לביטחון.
<מג'די חלבי: אני גם תושב צור-הדסה.
<מג'די חלבי: אני רוצה לדבר על ציר עוקף חוסאן.
<מג'די חלבי: זורקים אבנים, זורקים בקבוקי תבערה, אנחנו מקבלים את ההודעות האלה כאילו זה אבן.
<מג'די חלבי: בקבוק תבערה יכול להרוג וזה כבר עשה את זה, אם לא שם, במקומות אחרים.
<מג'די חלבי: האנשים האלה שזורקים את האבנים, אחרי שתופסים אותם, ילדים בני 15, 16, 17, 12, 14, לא משנה כמה, תופסים אותם ומכניסים אותם לכלא, שיישב שישה חודשים, שבעה חודשים, שנה, יוצאים משם גיבורים, חוזרים לזרוק אבנים.
<מג'די חלבי: שום דבר לא קורה.
<מג'די חלבי: אני מההיכרות שלי, מהעבודה הקודמת שלי כעיתונאי, אני יודע את זה.
<מג'די חלבי: לזרוק אבנים על יהודים או על מי שעובר בציר, על רכבים ישראליים, על רכבים של יהודים, זה דבר מקובל שמה, זה דבר שהוא בנורמה, אף אחד לא מונע את זה.
<מג'די חלבי: לכן פה תפקידכם כמחוקקים להתקין תקנות, לחוקק חוקים, להעביר חוקים חדשים שישיתו קנסות על ההורים שלהם.
רועי פולקמן: אז זה טופל.
<מג'די חלבי: אם יפגע בכיס, אני מכיר את האנשים - - -
דוד ביטן: לא, נחקק חוק רק לאחרונה, שלא היה, שנותן עונשי מינימום למיידי אבנים וזורקי בקבוקי תבערה.
דוד ביטן: וגם קנסות.
<מג'די חלבי: עונשי המינימום גם לא עוזרים, אני אומר לך.
דוד ביטן: לא, יש ירידה, יש ירידה עצומה ביידויי אבנים.
<מג'די חלבי: חכה רגע שהם ייצאו, כל אלה שקיבלו את העונש מינימום, הם יחזרו לזרוק אבנים.
<מג'די חלבי: הם גיבורים.
<מג'די חלבי: אתה לא מבין איך הם נתפסים שם.
<מג'די חלבי: אני בקשר עם האנשים האלה, אני מכיר את האנשים האלה, עבדתי שם, הייתי כתב שטחים הרבה שנים, אני מכיר את המנטליות הזאת.
<מג'די חלבי: אם אתה לא פוגע בכיס של ההורים שלה, שום דבר לא ישתנה.
דוד ביטן: יש אבל, יש כבר חוק כזה.
דוד ביטן: זה תלוי ביישום של החוק, אבל החוק הזה קיים ותוקן החוק רק לאחרונה.
דוד ביטן: עוד מישהו רוצה?
<דני יצחקוב: אני תושב מבוא-ביתר.
<דני יצחקוב: ראשית, אני רוצה להתייחס להערה שאדוני אמר קודם, שלא ניתן לפתור באופן מוחלט את נושא האבנים.
<דני יצחקוב: אני חושב שלא זו צריכה להיות נקודת המוצא, אלא כן שאיפה לפתור באופן מוחלט.
דוד ביטן: שאיפה יש, אבל בפועל זה לא ניתן באופן מוחלט, אין מה לעשות.
דוד ביטן: אתה רוצה שאגיד משהו שהוא לא נכון?
<דני יצחקוב: לא, אבל ברגע שאנחנו מתייחסים בסלחנות כזו, אז הסלחנות הזו מחלחלת גם לכוחות הביטחון.
דוד ביטן: לא, לא מתייחסים בסלחנות.
דוד ביטן: אנחנו לא מתייחסים, כי רק עכשיו תיקנו את החוק שמאפשר עונשי מינימום וקנסות, דבר שלא היה קודם, דרך אגב.
דוד ביטן: אנחנו לא מתייחסים בסלחנות, אבל זה המצב.
דוד ביטן: זאת אומרת, יהיו תמיד יידויי אבנים, לאור המתיחות שיש בינינו לבינם.
דוד ביטן: אבל זה קיים.
<דני יצחקוב: אוקיי.
<דני יצחקוב: עניין נוסף, מבוא-ביתר הוא יישוב קו תפר לא פחות מצור-הדסה.
<דני יצחקוב: אומנם מדברים עליו פחות מאחר שמספר התושבים הוא קטן יותר, אבל גם נושא האבטחה הוא כמובן חלש יותר בתוך המושב.
<דני יצחקוב: עשיתי דרך ממבוא-ביתר, בשלב מסוים נעצרתי כי חששתי, אבל בעצם אתה יכול היום לנסוע עם רכב אפילו דרך פארק בגין, ובלי לעבור שום מחסום, ולהגיע לבתיר או לחוסאן.
<דני יצחקוב: זאת אומרת, הדרך פרוצה.
<דני יצחקוב: אתה לא צריך לבוא ברגל.
דוד ביטן: זו לא אותה גדר, אתה מדבר על משהו אחר.
<אליעזר וחנונו: עוד נתיב.
<דני יצחקוב: לא, זה הנתיב המקביל.
<דני יצחקוב: זאת אומרת, אם הם לא באים מכאן, הם באים מכאן.
<דני יצחקוב: אלינו למבוא-ביתר, אני יכול לומר, שלפני כחודשיים אלי הביתה פרצו באופן אישי כשלא היינו בבית.
<דני יצחקוב: פריצות זו חוויה שאנחנו חווים כמעט מדי לילה.
<דני יצחקוב: השבוע תומר נתקל בחבורת פורצים שביקרו בשניים או שלושה בתים לפני שהם הגיעו אליו הביתה.
רועי פולקמן: פשוט המערב הפרוע.
<דני יצחקוב: לפני כשנה נתקלתי בחבורת פורצים שהותקפתי על ידם.
<דני יצחקוב: למזלי לא היה להם חפץ חד אלא חפץ קהה, וחטפתי מכה בראש מחפץ קהה.
<דני יצחקוב: אם זה היה חפץ חד, סביר להניח שלא הייתי יושב פה היום לדבר אתכם, והאירוע היה נגמר כמו שהוא נגמר במקומות אחרים לפעמים.
<דני יצחקוב: הסכנה היא סכנה ממשית, היא סכנה מיידית.
<דני יצחקוב: אני יכול לומר שאצלי בבית בשעות החשיכה אני חייב להיות בבית, כי יתר בני המשפחה חוששים להיות לבד.
<דני יצחקוב: זה המצב שאנחנו חיים בו.
דוד ביטן: אז מה הפתרון לדעתך מבחינת מבוא-ביתר?
<דני יצחקוב: כמובן שגדר מקבילה לאותה גדר שתהיה בצור-הדסה.
<דני יצחקוב: אני חושב שאולי גם להגביר את כמות הסיורים בלילה.
<דני יצחקוב: אני יכול לומר שממצלמות האבטחה שלי - - -
דוד ביטן: זה לא קשור לגדר של הכביש?
דוד ביטן: אם תהיה גדר בכביש זה יפתור לכם את הבעיה?
<דני יצחקוב: לא.
דוד ביטן: זה יפתור את הבעיה או לא יפתור?
דוד ביטן: זה יפתור את הבעיה של הגדר שאתה מדבר עליה?
<דני יצחקוב: לא, היא תפתור את הבעיה של יידויי האבנים, אבל היא לא תפתור את הבעיה אלינו.
<דני יצחקוב: מה שאני אומר, שבדיוק כמו הגדר בצור-הדסה - - -
דוד ביטן: סלח לי, אתה גם מפקד האזור הזה?
<עופר גבצו: כן, מבוא-ביתר זה גם - - -
דוד ביטן: אז בסוף ארצה שתתייחסו, גם צה"ל וגם משטרת ישראל.
<דני יצחקוב: אני יכול לומר, שממצלמות האבטחה שלי אני עוקב אחרי הנושא הזה, ואני רואה, הבית שלי הוא ממש צמוד לגדר של המושב.
<דני יצחקוב: זאת אומרת, המרחק בין גבול המגרש שלי לבין הגדר של המושב שפונה לכיוון חוסאן הוא בערך שמונה מ'.
<דני יצחקוב: זאת אומרת שאני קו ראשון.
דוד ביטן: גם אתם שייכים למטה-יהודה?
<דני יצחקוב: אנחנו מטה-יהודה.
<דני יצחקוב: זאת אומרת שאנחנו קו ראשון ליער, קו ראשון בעצם לחוסאן.
<דני יצחקוב: אני עוקב אחרי הנושא של סיורים שעוברים בשעות הלילה צמוד לגדר באמצעות מצלמות האבטחה שיש לי, לא קשה לעשות את זה.
<דני יצחקוב: אני יכול לומר שלילות שלמים, במשך שבועות גם, סיורים בודדים בודדים עוברים.
<דני יצחקוב: זאת אומרת, יכול להיות ששבוע שלם לא יעבור אף סיור.
<דני יצחקוב: זאת אומרת, אתה הולך לישון וזה אתה והמזל שלך.
<דני יצחקוב: אם מישהו החליט להגיע ולהפתיע אותך הלילה, אין לו שום דבר שיעצור או יעכב.
<דני יצחקוב: הם יכולים להגיע עם רכב עד 50 מ' מהבית שלי, בלי שום מכשול.
רועי פולקמן: רק אגיד, שהמדהים הוא זה שיש לנו החלטה ברמה הלאומית, שלא תימשך גדר ההפרדה באזור גוש עציון.
רועי פולקמן: ויש לזה הרבה סיבות טובות, לא ניכנס להן עכשיו.
רועי פולקמן: אבל חלק מהעניין היה שזה ניקז את כל התעבורה הזאת לגזרה הזאת.
רועי פולקמן: זה ויש עוד באזור יתיר ובמקומות האלה מעברים.
רועי פולקמן: והמדהים הוא שחזרנו לימים, ודיברו פה על ההיסטוריה הרחוקה, וכנראה הסכסוך והמתיחויות לא ייפתרו בגדרות ומצלמות.
רועי פולקמן: אבל בסוף אנשים חיים פה כמו שהיו חיים בימי חומה ומגדל.
רועי פולקמן: בסוף אתה צריך להסתובב עם האקדח שלך ברחובות ולאבטח את עצמך.
<אליעזר וחנונו: זה מה שעושים בפועל.
דוד ביטן: אתן לך לסכם, אל תדאג.
דוד ביטן: עוד מילה-שתיים, לא יותר מזה.
<דני יצחקוב: עוד שני משפטים.
<דני יצחקוב: במתווה של היער זה די פשוט לפחות למנוע מעבר של רכבים על-ידי הנחת "בולדרים".
<דני יצחקוב: זה לא עולה הרבה כסף, זה טרקטור שייקח אבן מפה ויניח פה.
<דני יצחקוב: גם את זה לא עושים.
<דני יצחקוב: אני אומר את זה בלב כבד, אנחנו עכשיו צריכים להפוך פה שעון חול על השולחן ולחכות.
<דני יצחקוב: ואין לי שום ספק שלא רחוק היום שנשב כאן ונדבר אחרת, כי זה ייגמר בצורה מאוד - - -
דוד ביטן: ואז יתעוררו כל המערכות.
<דני יצחקוב: בדיוק.
<דני יצחקוב: זה ייגמר בצורה מאוד רעה: או שתושב יפגע בפורץ או הפוך.
דוד ביטן: אני רוצה להתחיל להוביל את הישיבה לסיכום.
דוד ביטן: אוקיי, אני מבקש מצה"ל ומביטחון הפנים שיתייחסו לסוגיות שעלו, אם אפשר.
<עופר גבצו: כן.
<עופר גבצו: תחושה של אדם שנפרץ לו ביתו, כמובן אני לא מתווכח עם זה, אבל בעובדות היבשות ביישוב צור-הדסה מתחילת השנה היו 13 עבירות פע"ר.
<עופר גבצו: עבירות פע"ר אנחנו מגדירים אותן התפרצות לדירה, התפרצות לרכב, גניבת רכב או התפרצות לבית עסק.
<עופר גבצו: מתחילת השנה – 13.
<עופר גבצו: מבוא-ביתר, מתחילת השנה 4 אירועים.
<עופר גבצו: כמובן שכל אירוע הוא אירוע אחד מיותר.
<עופר גבצו: כאשר מתחילת השנה שעברה היו 12 בתקופה מקבילה.
<עופר גבצו: אלה העבירות שעליהן דיברו התושבים כאן.
רועי פולקמן: רק לומר, 12 זה אומר 4 לחודש שנה שעברה.
רועי פולקמן: כלומר, זה עדיין המון.
<עופר גבצו: זה לא בכל לילה, כמו שהוצג פה.
דוד ביטן: בסדר, הוא מציג את הסטטיסטיקה.
<דני יצחקוב: אם יורשה לי, רק אתמול בלילה היו שלושה אירועים אצלנו.
דוד ביטן: אבל, חבר'ה, כל אחד שיש לו פריצה מגיש תלונה, לא?
דוד ביטן: לפחות בשביל הביטוח.
דוד ביטן: אם לא בשביל שיטפלו, אז לפחות בשביל הביטוח.
<אליעזר וחנונו: סליחה, המשטרה אומרת לי: אתה רוצה להגיש תלונה?
<אליעזר וחנונו: תיגש אתה עכשיו לתחנת המשטרה שנמצאת בירושלים, ואני נמצא בצור-הדסה, ותגיש שמה תלונה.
<אליעזר וחנונו: היא לא קיבלה ממני שום תלונה במשטרה.