GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: זה לדעתי לא מקובל, ולכן ביקשתי לתקן את החוק ולקבוע מועדים לעניין הזה.
דוד ביטן: מה שאין בה, לא שמתי לב בקריאה ראשונה, אין את העניין הזה שאם הם לא משיבים, מה התוצאה של אי השבה.
דוד ביטן: הגעתי לסיכום עם היועצת המשפטית שזה לא יהיה אוטומטי.
דוד ביטן: אם הם לא משיבים, אנחנו נכנס את ועדת הכנסת ונקבל החלטה פוזיטיבית לאשרר את אותה החלטה שלנו שוב פעם.
<ארבל אסטרחן: ימי עבודה.
דוד ביטן: 30 ימי עבודה את רוצה?
דוד ביטן: מה כולל ימי עבודה?
<ארבל אסטרחן: ראשון עד חמישי, בלי חגים ובלי שישי, בלי שבת.
יואל חסון: ימי עסקים.
רועי פולקמן: 30 זה המון.
דוד ביטן: זה ייצא 45 יום.
רועי פולקמן: זה המון.
<ארבל אסטרחן: זו תקופה מאוד קצרה בעיני.
מנחם אליעזר מוזס: אבל אי-אפשר לעבוד בשבת.
<ארבל אסטרחן: אני רוצה להתייחס בבקשה.
דוד ביטן: בואו ניתן ליועצת לדבר.
יואב קיש: אז 20 ימי עבודה.
דוד ביטן: נקטין את ימי העבודה ל-25.
יואב קיש: אין בעיה, בסדר, אבל לא 30 יום.
דוד ביטן: נקטין, לא 30.
דוד ביטן: זה יוצא 50 כבר.
יואב בן צור: אני חושב ש-20 או 25.
דוד ביטן: אני מסביר.
דוד ביטן: רק כשוועדת הכנסת פונה, הם מחויבים במועדים האלה.
דוד ביטן: אם יבואו חברי כנסת וישלחו להם עשרה מכתבים, או 20 מכתבים, הם לא יהיו מחויבים, הם יעבדו על זה בקצב שלהם.
דוד ביטן: אם ועדת הכנסת פונה, שזה כבר יותר משמעותי – ועדת הכנסת היא ועדה שהפנייה שלה היא חשובה.
דוד ביטן: אם היא פונה, אז הם מחויבים לזמנים בעניין הזה.
רוברט אילטוב: לחברי כנסת הם לא מחויבים בזמן?
דוד ביטן: לא, חברי כנסת יכולים לשלוח המון מכתבים.
דוד ביטן: כשמדובר בוועדת כנסת, יש לזה איזושהי משמעות.
דוד ביטן: זה תיקון הגיוני.
<ארבל אסטרחן: אני מבקשת להתייחס אם אפשר.
<ארבל אסטרחן: קודם כל, צריך לזכור שהוועדה הזאת היא לא ועדה שנחתה מהשמיים.
<ארבל אסטרחן: זו ועדה שמינתה הכנסת לפי הצעה של ועדת הכנסת.
<ארבל אסטרחן: זו ועדה שאתם מיניתם.
<ארבל אסטרחן: מהיכרותי עם הוועדה – ואני עובדת אתה, גם עם זו וגם עם הקודמת מיום שתוקן החוק וקמה הוועדה הזאת בשנת 2003 – לא היה מצב שוועדה לא ענתה, כמו שנאמר כאן, במשך שנה או שנה וחצי.
<ארבל אסטרחן: זה לא המצב.
דוד ביטן: תיאורטית היא יכולה.
<ארבל אסטרחן: לכן עצם הקציבה של הזמן זה דבר די חריג.
דוד ביטן: למה חריג?
<ארבל אסטרחן: כי כשממנים ועדה ציבורית - - -
דוד ביטן: אפילו שופטים מחויבים בלוח זמנים, ועורכי דין מחויבים בלוח זמנים.
יואל חסון: אפילו כשהאזרחים פונים - - -
<ארבל אסטרחן: דווקא בתי המשפט, אני לא בטוחה שזו הדוגמה שלפיה היינו רוצים ללכת.
<ארבל אסטרחן: בכל מקרה, מה שצריך לדעת, יש זמן אחד שקצוב היום בחוק, והוא הזמן שנתון לוועדת הכנסת לדון דווקא.
דוד ביטן: בסדר, עוד יותר טוב.
<ארבל אסטרחן: מה שכתוב היום בחוק, שהוועדה הציבורית - - -
דוד ביטן: את זה אני לא מתקן, את זה אני משאיר.
<ארבל אסטרחן: אני רק רוצה לציין שהוועדה הציבורית מגישה המלצה, יו"ר ועדת הכנסת מניח אותה על שולחן הכנסת – לא כתוב בתוך כמה זמן – אבל מרגע שהיא הונחה, בתוך 30 ימים - - -
דוד ביטן: אז איך זה שלמשל שכר הח"כים יריב לוין שם את זה בצד שנה?
<ארבל אסטרחן: הוא לא הניח.
דוד ביטן: אוקיי, אז אחרי שהוא מניח.
<ארבל אסטרחן: אחרי שזה מונח, כתוב שוועדת הכנסת בתוך 30 ימים תדון, והתקופה לא - - -
דוד ביטן: אני אסיים את זה מהר.
דוד ביטן: תוסיפי את העניין שאם הם לא משיבים - - -
<ארבל אסטרחן: יהיה כתוב כך: לא הגישה הוועדה הציבורית המלצה במועד מהמועדים האמורים, רשאית ועדת הכנסת לקבוע שבקשתה תקבל מעמד של החלטה.
דוד ביטן: אוקיי, זה מצוין.
דוד ביטן: עכשיו תוספי – מכיוון - - - ימי עבודה, תפחיתי את הימים.
דוד ביטן: במקום 30, 25, ובמקום 15, 12.
<ארבל אסטרחן: זה ממש מעט, זה פחות משבועיים.
דוד ביטן: 15 תשאירי, בסדר.
מיקי רוזנטל: למה אתה משנה מ-30?
יואל חסון: כי זה הגיוני.
דוד ביטן: זה ימי עבודה, זה הופך להיות 45 יום.
יואל חסון: זה מגיע ל-50 יום, מיקי.
דוד ביטן: לא התכוונתי לזה.
דוד ביטן: את ה-15 אני אשאיר.
דוד ביטן: אבל את ה-30 תקטיני ל-25.
יואל חסון: רגע, רגע, אני רוצה להתייחס.
יואל חסון: רגע, אני רוצה להתייחס.
דוד ביטן: אתה לא בעד זה?
יואל חסון: אני בעד, אבל - - -
דוד ביטן: בבקשה, סליחה.
יואב קיש: דוד, לא בעד עם היד, מצביעים - - -
דוד ביטן: נכון, שכחתי.
דוד ביטן: קודם כל, מי ביקש רשות דיבור?
יואל חסון: אני ביקשתי, תתייחס לבקשה שלי.
דוד ביטן: למה אני לא רואה את זה?
דוד ביטן: אני לא רואה את זה.
דוד ביטן: כשיש דיון, תשים לי את זה שאני אראה.
דוד ביטן: אני לא צריך ללחוץ.
יואל חסון: אני יצאתי ראשון בפאנל.
יואב קיש: כנס לסדר דוברים, ואתה רואה.
דוד ביטן: אני לא צריך ללחוץ, צריכים לשים לי את זה מראש.
דוד ביטן: בבקשה, הראשון בסדר הדוברים – יצאת ראשון בפיילוט.
יואל חסון: יצאתי ראשון בפאנל.
יואל חסון: קודם כל, אני כמובן, אדוני היושב-ראש, תומך בהצעת החוק.
יואל חסון: אני חושב שהגיוני ונכון – אגב, זה קיים גם בהמון תחומים אחרים במרחב הציבורי שאנחנו חיים בו, גם מפנייה פשוטה של אזרח לרשויות המדינה, שהמדינה מחויבת להשיב בתוך זמן מסוים, וגם ועדות מכובדות, אגב, גם ועדות חקירה, ועדות בדיקה.
יואל חסון: כל הזמן יש לוחות זמנים שמתכנסים אליהם.
יואל חסון: אין היגיון שלא יהיה לוח זמנים מסוים, לא משנה אם זה 20 יום, 15 יום, 30 יום, אבל לוח זמנים.
יואל חסון: זה שלא היה, בעיני זו לקונה בחוק, ולכן אני חושב שהחוק הוא נכון.
יואל חסון: אבל, עם זאת, אני רוצה לומר לך אדוני – חס ושלום, שלא ישתמע דבר אחר – אני חושב שכל חברי הוועדה שותפים לעמדה שהוועדה הציבורית היא ועדה חשובה שמורכבת מאנשים ראויים ומכובדים, שאומנם – צריך לומר את זה גם מול הציבור – לא עושים את העבודה בהתנדבות.
יואל חסון: לא עושים את העבודה בהתנדבות.
יואל חסון: אגב, יכול להיות כאן עניין של חיסכון בכספי ציבור בעצם הקצאות לוחות הזמנים, כי זה יחייב את הוועדה לכנס ולהתכנס פחות.
יואל חסון: ככל שהיא תתכנס פחות, היא גם תהיה זולה יותר לציבור.
יואל חסון: אבל עם זאת, צריך לומר, הוועדה הציבורית היא כלי חשוב.
יואל חסון: טוב שיש את הוועדה הציבורית.
יואל חסון: טוב שיש לנו את המנגנון הזה.
יואל חסון: אנחנו רוצים לחזק אותו, לסייע לו בעבודתו.
יואל חסון: ואני חושב שהחוק הזה יעזור לוועדה לפקס את עצמה לעבודה יותר יעילה מול ועדת הכנסת, ולנו ליהנות משירותיה בצורה יותר טובה.
דוד ביטן: הבא בתור.
דוד ביטן: אני לא צריך להגיד שמות גם.
יואב קיש: אני רוצה להתייחס לדברים של היועצת המשפטית ארבל, שאמרה שלא קרה בעבר, לא בוועדה הזו ולא בקודמת.
יואב קיש: זה בסדר, ואני מכבד את זה.
יואב קיש: אני רוצה גם לציין שאין לנו שום דבר כנגד הוועדה הציבורית הנוכחית, אפילו קיבלנו את ההמלצה שלה בנושא קביעת הסל הכספי של – אני פשוט אומר בצורה הכי אובייקטיבית שיש, הדבר הזה, גם לוועדה הבאה ולזו שלאחריה, דבר שחייב להיות מתוקן.
יואב קיש: אני חושב שזה בהחלט ראוי ונכון.
יואב קיש: אני ממש לא נכנס לאינטראקציות.
יואב קיש: אני יודע שאת גם היועצת של הוועדה, אז מן הסתם, זה יעבור.
יואב קיש: אין שום קשר ספציפית אליהם בצורה כזאת או אחרת.
יואב קיש: המסר צריך להיות ברור.
יואב קיש: כמו כל גורם שצריך להגיב לציבור וצריך להתייחס, גם לנו יש את זה.
יואב קיש: זו הדרך הנכונה, וחשוב שהמסר יעבור.
יואב קיש: זה לא כנגד הוועדה.
יואב קיש: דוד - - -
דוד ביטן: צריך לדאוג שמי שרוצה לבטל, יכול לבטל.
דוד ביטן: הבן אדם החליט לוותר על הזכות.
דוד ביטן: יש פה לקונה במחשב.
דוד ביטן: כל אדם שנרשם, לא יכול לבטל את עצמו.
יואב קיש: אני מבקש שהמסר הזה יעבור לוועדה.
יואב קיש: זה נושא שחייב להיות מתוקן, וטוב שעושים את זה.
דוד ביטן: הבא בתור – אני לא צריך להגיד.
יואב בן צור: הבא בתור ביטל.
דוד ביטן: ביטל.
דוד ביטן: מה, זה רק היה ניסיון?
דוד ביטן: מי בעד לאשר לקריאה שנייה ושלישית עם התיקון?
<קריאות: מה עם ההצבעה?
<קריאות: למה אין הצבעה?
דוד ביטן: ההצבעה במחשב, כן.
דוד ביטן: החשב.
דוד ביטן: אני גם צריך להתרגל.
יואל חסון: בואו נשמע את חשב הכנסת.
<חיים אבידור: אני חושב שיכולה להיווצר סיטואציה שהוועדה הציבורית תבקש אורכה כתוצאה מזה שהיא ישבה על המדוכה ולא הספיקה להחליט.
<חיים אבידור: היא יכולה לבוא ולבקש אורכה עם נימוקים משכנעים.
<חיים אבידור: איך אתם תתנהגו?
דוד ביטן: מה היא תגיד, לא הספקנו?
דוד ביטן: זו אורכה?
דוד ביטן: שיעמדו במועדים, זה הכול.
דוד ביטן: בואו נצביע.
דוד ביטן: תעבור להצבעה.
דוד ביטן: אני לוחץ?
דוד ביטן: איפה ההצבעה?
<בני שיינין: זה לוקח כמה שניות.
דוד ביטן: לוקח שניות.
דוד ביטן: בבקשה, להצביע בעד.
דוד ביטן: שמונה.
דוד ביטן: עוד מישהו רוצה להצביע?
<קריאה: ההצבעה לא מוגבלת בזמן?
דוד ביטן: לא, אני קובע מתי הסוף.
דוד ביטן: כשאני אראה איך אתה מצביע, לפי זה אני אחליט.
מיקי רוזנטל: צריך עשר שניות, אחרת יהיו מניפולציות.
דוד ביטן: לא יהיו מניפולציות.
דוד ביטן: עכשיו, בגלל התקנון, חייבים להצביע גם ידנית.
דוד ביטן: כי התקנון מחייב אותנו.
<ארבל אסטרחן: כי האלקטרוני לא מעוגן בתקנון.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אנחנו נצביע פעמיים בכל פעם?
דוד ביטן: צריך תיקון תקנון באופן משמעותי.
דוד ביטן: צריכים לקרוא את זה?
<ארבל אסטרחן: אני יכולה לקרוא את זה.
<ארבל אסטרחן: בעד אישור הצעת החוק – 9
<ארבל אסטרחן: נמנעים – אין
דוד ביטן: ההצבעה הסתיימה.
דוד ביטן: תשע בעד, אין מתנגדים.
<בני שיינין: כל אחד יכול לראות את תוצאות ההצבעה תוך כדי ההצבעה.
<בני שיינין: אתם רואים.
<בני שיינין: לא צריך לקרוא את זה אפילו.
דוד ביטן: צריך להכריז.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, ידידנו, יושב-ראש הוועדה, למען הפרוטוקול, הערה חשובה של העוזרים הערניים שלנו, שכן חשוב שתציין את שם הדובר כדי שהפרוטוקול לא - - -
דוד ביטן: אוקיי, אני אציין.
דוד ביטן: רק צחקתי שאני לא צריך.
איילת נחמיאס ורבין: הבא בתור בקופת חולים, אבל לא פה.
<ארבל אסטרחן: אני רק אקריא את זה, למרות שהדברים נאמרו, למען הפרוטוקול.
דוד ביטן: תקריאי את זה.
דוד ביטן: עם התיקון או בלי?
דוד ביטן: עם התיקון.
<ארבל אסטרחן: התבקשה הוועדה הציבורית על-ידי ועדת הכנסת להגיש המלצה לפי פרק זה, תגיש את המלצתה כאמור בסעיף קטן (א1) – שזו ההמלצה הראשונה – בתוך 25 ימי עבודה ממועד הבקשה.
<ארבל אסטרחן: המלצה נוספת, כאמור בסעיף קטן (ג2) בתוך 15 ימי עבודה מיום שיוחזרו ההמלצות.
<ארבל אסטרחן: לא הגישה הוועדה הציבורית המלצה במועד מהמועדים האמורים, ראשית ועדת הכנסת לקבוע שבקשתה תקבל מעמד של החלטה.
דוד ביטן: הנושא הבא: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) (ויתור על עדכון שכר של חבר כנסת), התשע"ו-2015.
דוד ביטן: אנחנו צריכים להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.
יואל חסון: אז תעביר.
דוד ביטן: אוקיי, אולי יש תיקונים.
יואל חסון: אתה סוגר דיון?
דוד ביטן: סגרתי את הדיון ההוא, פתחתי דיון חדש.
דוד ביטן: אתם יודעים שהיום ההעלאה היא אוטומטית משנת 1992.
דוד ביטן: החלטת ועדת הכנסת משפיעה על כל הח"כים, ומשפיעה גם על פנסיונרים.
דוד ביטן: לכן אנחנו הגשנו הצעת חוק שתאפשר לחבר כנסת שמעוניין בכך לוותר באותה שנה.
דוד ביטן: בבקשה, יש מישהו שרוצה הערות?
יואל חסון: אני רוצה אדוני.
יואל חסון: אני רוצה לשאול את חשב הכנסת, כאשר אתם מקבלים שאילתה מעיתונאי או מכל גורם אחר, אם זה ארגון חופש מידע או לא משנה מה, ששואל שאלה למי מחברי הכנסת יש קרן השתלמות כזאת או אחרת, או למי יש ביטוח בריאות כזה או אחר, או למי יש הפרשות, למי יש הלוואות שהוא לקח משירות המדינה או מבנקים, מי האנשים, מי חברי הכנסת; מה התשובות שאתם עונים בדרך כלל בסוגיה הזאת?
<חיים אבידור: בדרך כלל לדברים פרטיים אנחנו לא מתייחסים לעיתונים.
<חיים אבידור: אנחנו מתייחסים לנושאים כלליים, למשל, אילו תנאים יקבל חבר כנסת פלוני שפורש.
<חיים אבידור: מה הוא מקבל כשהוא פורש.
<חיים אבידור: אז אנחנו אומרים על-פי החלטת שכר חברי הכנסת, הוא מקבל את כל ההפרשות שהפרשנו עבורו.
<חיים אבידור: אני לא אומר לאיזו קופה הפרישו לו.
דוד ביטן: אבל אם ישאלו אותך כמה ח"כים ויתרו, אז אתה יכול להגיד כמה, מספר.
<חיים אבידור: כמה ח"כים – אני עוד לא עמדתי מול העסק הזה.
<חיים אבידור: אני מניח שאני אתייעץ עם היועץ המשפטי.
<חיים אבידור: אבל בכל אופן, ככל שזה יהיה בעייתי, אנחנו נפנה אותו לחוק חופש המידע, שישלם אגרה, ואז נדון מה אנחנו יכולים לפרסם.
יואל חסון: לכן, אדוני, ההסתייגות שאני רוצה להכניס – ואני מקווה שהוועדה גם תקבל אותה – אומרת שאם תהיה פנייה לכנסת, הכנסת תוכל לציין מה כמות המוותרים, או כמות הלא מוותרים, לא משנה מאיזה מקום אתה לוקח את זה, אבל לא לציין את שמות חברי הכנסת.
דוד ביטן: המשכורת האישית היא דבר חסוי, אי-אפשר לומר אותה.
יואל חסון: האישית.
דוד ביטן: האישית.
דוד ביטן: בכל מוסד.
יואל חסון: החשב, אם ישאלו אותך מה תלוש המשכורת של חבר הכנסת דוד ביטן, מה הסכום שלו בבנק, אתה תגיד?
<חיים אבידור: לא.
יואל חסון: אבל שכר חברי הכנסת הכללי מפורסם וידוע לכולם, זה ברור.
יואל חסון: אבל כשתישאל על חבר כנסת מסוים, אתה לא תוכל לעדכן את תלוש השכר.
יוסי יונה: מה המשמעות של ההבדל?
יואל חסון: אני רוצה לחסוך את כל המסע השנתי הקבוע שהולך להיות כאן בפני הכנסת, שגם הכנסת תצטרך להתמודד אתו.
יואל חסון: אני רוצה להציע שאם תבוא שאילתה בסוף השנה כמה ח"כים ויתרו, תוכל להגיד כמה ח"כים ויתרו.
יואל חסון: כן או לא, זו החלטה שלך.
יואל חסון: אבל לא תוכל להגיד – וזה אדוני, סעיף שאני מבקש שיהיה בחוק הזה שלא ניתן יהיה - - -
דוד ביטן: רגע, בוא נשמע, אולי לא צריך מבחינה משפטית.
יואל חסון: לא, אני לא הייתי נותן צ'אנס לדבר הזה אדוני.
יואל חסון: אני חושב שזה צריך להיות מוגדר בחוק מבחינת מה המידע, כי זה כבר מיד אישי.
יואל חסון: כי זה כבר מידע אישי.
יואב בן צור: אל תגיד מה מותר, תגיד מה אסור.
יואב בן צור: אתה לא יכול לפרסם את השמות.
יואב בן צור: אם הוא החליט שהוא לא רוצה להגיד כמה חברי כנסת?
יואל חסון: שלא יגיד.
דוד ביטן: יוסי יונה.
דוד ביטן: חבר'ה, תלחצו פה.
יוסי יונה: אני לא מבין מה העניין של החשאיות פה כאשר אנחנו בו בזמן מבקשים מבכירים במשק ובחברות ציבוריות להגיד מה המשכורת שלהם.
יוסי יונה: פתאום דווקא המשכורות שלנו הן חשאיות?
יוסי יונה: זה נראה לי קצת - - -
יואל חסון: לא חשאיות.
יואל חסון: המשכורת לא חשאית.
יוסי יונה: על פניו אתה אומר שהוא יכול להגיד באופן כללי כמה, אבל הוא לא יכול להגיד מה השכר של חברי הכנסת.
יואל חסון: גם היום הוא לא אומר.
יוסי יונה: שוב, אני חוזר ואומר, אתם רוצים שזה יישאר חשאי בעוד שחלקנו תובעים שהמשכורות במגזר הציבורי לפחות, נדע את גודלן ואת היקפן, ודווקא המשכורת שלנו, הסכום יהיה נחבא לו באיזשהו מקום.
יוסי יונה: נראה לי שזו בעיה.
יואב קיש: אני לא חושב כמוך.
יואב קיש: אני חושב דווקא ההיפך.
יואב קיש: אם אתה רוצה, תפרסם את שלך מתי שאתה רוצה.
<קריאה: אתה תגיד מה שאתה רוצה.
יואב קיש: אם אתה לא רוצה - - -
יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ לקחה את התלוש שלה ושמה ב"פייסבוק".
יואב קיש: יוסי, אתה יכול להצטרף אליה.
יוסי יונה: אבל אתה מבקש מבכירים במגזר הציבורי לא שתהיה להם את האופציה כן או לא, אתה אומר להם אנחנו רוצים - - -
יואל חסון: שכר אישי?
יואל חסון: מי מבקש שכר אישי?
יואב בן צור: יוסי, המשכורת של חברי הכנסת היא ברורה וידועה לכל.
יואב בן צור: כולם יודעים מה השכר שלנו, ידעו מה היה השכר לפני שהורידו.
יואב בן צור: כל אחד רוצה להחליט בעצמו – אם הוא רוצה לתת מתן בסתר, ולא שיפורסם שהוא נתן, או שהוא רוצה להוריד מהמשכורת שלו.
יואב בן צור: סליחה, עם כל הכבוד.
דוד ביטן: פה זה ויתור.
יואב בן צור: אם אתה רוצה לפרסם, תפרסם את שמך.
דוד ביטן: יואב, בפני כל חבר כנסת עומדות שתי אופציות – או לוותר, ואם הוא הוא רוצה לקבל ולתרום, גם זאת אופציה שקיימת לו.
דוד ביטן: בבקשה, קיש.
יואב בן צור: כמו שעושים יש עתיד.
דוד ביטן: יש עתיד אלופים בלהגיד שהם תורמים.
<חיים אבידור: מה בסוף, מפרסמים או לא מפרסמים?
דוד ביטן: תיכף נראה, צריך להצביע, זו מעין הסתייגות.
יואב קיש: אני חושב שנכון להשאיר לחבר כנסת את הזכות להחליט.
יואב קיש: זה הכול, זה מה שאני אומר.
יואב קיש: אתה פה מונע את הזכות להחליט.
יואב קיש: אין לי בעיה, ושיעמוד מול הלחץ הציבורי אם הוא החליט ככה או ככה, זה הכול.
יואב קיש: הוא אומר תפרסמו, אני אומר תן לחבר הכנסת להחליט אם הוא רוצה לפרסם או לא.
יואב קיש: הוא יתמודד מול הלחץ הציבורי אם הוא החליט לפרסם או אם הוא לא.
יואב בן צור: כן, אבל זה צריך להיות ברור שחשבות הכנסת לא יכולה למסור את השמות של חברי הכנסת שקבעו להוריד משכרם או לא.
יואב קיש: היא יכולה להגיד מתוך 120, 60 אמרו - - -
מיקי רוזנטל: אני מוכרח להגיד לכם שיש פה מידה רבה של צביעות.
מיקי רוזנטל: אני מוכרח להגיד לכם את זה, חברים יקרים, חברי הכנסת.
מיקי רוזנטל: מהטעם הפשוט ששכר חברי הכנסת הוא עניין ידוע ומפורסם, והתוספת היא עניין ידוע ומפורסם.
מיקי רוזנטל: לא מדובר פה באיזו תוספת חריגה, לא מדובר בחשיפת קרנות הפנסיה האישיות שלכם.
מיקי רוזנטל: עלתה שאלה ציבורית על מנגנון ההצמדה של חברי הכנסת, והיא שאלה שעומדת עדיין, היא לא הוכרעה.
מיקי רוזנטל: היא לא הוכרעה.
דוד ביטן: לא הספקתי לסיים את העבודה הזאת.
מיקי רוזנטל: היא לא הוכרעה, והיא תוכרע בקרוב, ואז כל העניין יהיה מיותר.
מיקי רוזנטל: עד אז - - -
דוד ביטן: הוא לא יהיה מיותר אף פעם.
דוד ביטן: הוא לא יהיה מיותר מהסיבה הפשוטה - -
מיקי רוזנטל: אם ישנו מנגנון ההצמדה הזה - - -
דוד ביטן: - - שינוי שיטת ההצמדה זה לא המהות.
דוד ביטן: המהות היא התוספת עצמה.
דוד ביטן: אם עכשיו האינפלציה היא 7%, אז יבואו אלינו בטענות גם כן.
מיקי רוזנטל: האמן לי, אני יודע.
מיקי רוזנטל: ובכל אופן, העניין הוא די ברור והוא ידוע, והוא שנוי במחלוקת ציבורית.
מיקי רוזנטל: אם בוחר חבר כנסת לתרום את זה באופן חשאי, ידידי, אז אין שום בעיה, הוא לא צריך לגלות למי הוא תרם את זה.
מיקי רוזנטל: אבל עצם העובדה שחבר כנסת מסוים החליט לוותר על התוספת הזאת או לחילופין, לא לוותר עליה, היא צריכה להיות ידועה לציבור מפני שזו סוגיה ציבורית מהמעלה - - -
יואב בן צור: אז שהוא יפרסם.
יואב בן צור: אם הוא חושב שהוא רוצה לפרסם, שהוא יפרסם.
מיקי רוזנטל: אתה אמרת את דעתך, ואני אומר את דעתי, ברשותך.
מיקי רוזנטל: אני חושב שכל הצעת החוק הזאת שבאה לפתור את הבעיה בינתיים, עד שיוסדרו כל המוצמדים למיניהם – מהשופטים דרך הדיינים וכל מיני אחרים, וחברי הכנסת – מן הראוי שחברי הכנסת, כמו שאנחנו דורשים מגופים אחרים להיות שקופים, מנבחרי ציבור אחרים להיות שקופים, אני חושב שאנחנו חייבים להיות שקופים גם בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: אני חושב שחובה על הכנסת לספר מי החליט לוותר ומי לא.
יואל חסון: זו פשוט רכילות וחטטנות.
יואל חסון: רכילות וחטטנות.
דוד ביטן: רבותי, אני נותן פה חופש הצבעה.
דוד ביטן: אין קואליציה ואין אופוזיציה.
יואל חסון: זו פשוט רכלנות וחטטנות, זה הכול.
מיקי רוזנטל: זכותך לחשוב ככה.
דוד ביטן: מוזס, אתה רוצה לדבר?
דוד ביטן: אמרתי לך תשאיר.
דוד ביטן: למה זה לא עובר לי?
מנחם אליעזר מוזס: לא יודע, אני לחצתי.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל הסיפור הזה של השכר – בפרט מיקי, תשמע מה שאני אומר – אתה מקבל ב"לוקש" 40,000 שקל, וזו הכותרת בעיתון.
יואל חסון: ברוטו.
יואל חסון: תגיד ברוטו.
מנחם אליעזר מוזס: מי כותב ברוטו בעיתון?
מנחם אליעזר מוזס: בעיתון לא היה כתוב ברוטו.
מנחם אליעזר מוזס: כתבו שהעלינו לעצמנו עוד 4,000 שקל.
דוד ביטן: נכון, היה כתוב.
יואב בן צור: הייתה טעות כזאת.
דוד ביטן: דרך אגב, שכר הנטו של הח"כים השנה ירד.
דוד ביטן: השכר נטו ירד.
מנחם אליעזר מוזס: בדיוק זה מה שאני רוצה להגיד.
מיקי רוזנטל: ואז מה התוספת?
דוד ביטן: זו התוצאה הסופית, הוא יורד, הנטו.
מנחם אליעזר מוזס: למעשה, על "הלוקש" בצד ימין, שימו שם באותיות הקטנות האלה – אתם יודעים, בכל חוזה האותיות הקטנות הן העונשים.
מנחם אליעזר מוזס: אז תראה שם באותיות הקטנות 48% מס.
מנחם אליעזר מוזס: מה נשאר?
מנחם אליעזר מוזס: 20,000.
מנחם אליעזר מוזס: אבל יש הפרש אם ה-20,000 זה חבר כנסת עם עשרה ילדים, או, בלי עין הרע, עם נכדים ונינים, או שזה חבר כנסת עם בן ובת או כלב, כלבלב.
דוד ביטן: רבותי, אני עובר להצבעה על מה שיואל חסון אמר.
דוד ביטן: ההצבעה חופשית, אין אופוזיציה ואין קואליציה, אלא באופן כללי.
דוד ביטן: הצבעה חופשית, אין אופוזיציה, אין קואליציה.
מיקי רוזנטל: בעד זה בעד ההסתייגות של יואל?
<קריאה: מה אתה רוצה, ההסתייגות?
דוד ביטן: מעין הסתייגות כזאת.
דוד ביטן: בעד זה בעד ההסתייגות של יואל.
דוד ביטן: זאת אומרת, לרשום בחוק שאי-אפשר, החשבות לא תוכל לספק נתונים אישיים שקשורים – אלא באופן כללי.
דוד ביטן: מי שלא יקבל, אז הם יוכלו לעשות.
דוד ביטן: ההצבעה חופשית, אין אופוזיציה ואין קואליציה.
<קריאה: דוד ביטן נגד?
דוד ביטן: לא אכפת לי שיפרסמו.
מיקי רוזנטל: ראוי שתפרסמו את זה.
מיקי רוזנטל: יש פה כאלה שגם צועקים שהם נגד התוספת - - -
דוד ביטן: רבותי, אני מסיים את ההצבעה.
דוד ביטן: אתה שינית?
יואב קיש: אני משחק לראות.
דוד ביטן: ההצבעה היא פשוטה.
דוד ביטן: בעד – חמישה, יואל חסון, בן-צור, קיש - - -
רועי פולקמן: אתה נגד ההצעה שלך?
דוד ביטן: אמרתי שאני נותן חופשי.
רועי פולקמן: אז למה הצבעת נגד?
יואל חסון: זה לא הצעה שלו.
דוד ביטן: זו לא הצעה שלי.
דוד ביטן: זה לא על ההצעה, זה על ההסתייגות.
רועי פולקמן: מה ההסתייגות?
דוד ביטן: שלא לפרסם את האישי.
<ארבל אסטרחן: זו לא הסתייגות, זו הצעה.
דוד ביטן: הצעה, אנחנו לא דנים בהסתייגות.
דוד ביטן: התקבל.
<ארבל אסטרחן: התקבל, אוקיי, אז עכשיו נקרא את הנוסח.
<ארבל אסטרחן: התיקון המוצע הוא כזה - - -
דוד ביטן: אתה יכול לקבל את זה אחר-כך.
דוד ביטן: רגע, צריך להצביע ידנית.
מיקי רוזנטל: כביכול הכנסת לא צריכה לתת, והשאלה למה.
מיקי רוזנטל: הרי ידועה התוספת.
מיקי רוזנטל: זה לא איזה עניין סודי.
יואל חסון: היא לא יכולה לתת שמות.
יואל חסון: היא יכולה לתת את מספר המוותרים.
דוד ביטן: היא יכולה להגיד 40 ויתרו ו-80 לא ויתרו.
מיקי רוזנטל: ההצבעה היחידה המחייבת זו ההצבעה עכשיו ביד.
מיקי רוזנטל: אתה יכול להצביע הפוך ממה שהצבעת פה.
יואל חסון: לא נכון, הוא לא יכול.
מיקי רוזנטל: אתה קובע את התקנון?
רועי פולקמן: אין משמעות להצבעה, זה ניסוי רק.
דוד ביטן: תקראי את זה עם התיקון בבקשה.
דוד ביטן: רק את העניין הזה, איזה עוד עניין?
דוד ביטן: רק את העניין הזה.
דוד ביטן: רגע, היום נותנים פרסום על כל בן אדם באופן אישי?
דוד ביטן: אם צריך באופן כללי, אז תוסיפי באופן כללי, אין לי בעיה.
<קריאה: בוודאי, חשב הכנסת.
<קריאה: מישהו באופן אישי, אתה נותן את - - -
<חיים אבידור: באופן אישי אני אתן שהשכר שלו הוא 40,000 שקל.
<חיים אבידור: אני לא אתן כמה הנטו שלו, כי יכול להיות שהוא עיוור, יכול להיות שיש לו ילד או הורים נכים, או שהוא נכה בעצמו.
<חיים אבידור: כל מיני דברים כאלה.
דוד ביטן: רבותי, התקבלה ההצעה של יואל.
דוד ביטן: אבל אנחנו נשנה את זה למשהו כללי, לא רק לתוספת.
דוד ביטן: אנחנו נשדרג את זה באופן כללי שאי-אפשר.
<ארבל אסטרחן: יהיה כתוב ככה - - -
דוד ביטן: רבותי, תשמעו את הנוסח הסופי.
יואב בן צור: תגידו נוסח על הכול, לא רק על הנושא הזה.
<ארבל אסטרחן: אנחנו מדברים על סעיף 51 לחוק הכנסת, שיהיה רשום בו ככה: לחבר הכנסת ישולמו שכר ותשלומים אחרים בהתאם להוראות פרק זה.
<ארבל אסטרחן: חובה על חבר הכנסת לקבל את שכרו, אולם חבר הכנסת רשאי לוותר בשנה מסוימת על קבלת חלק השכר הנובע מעדכון השכר באותה שנה.
<ארבל אסטרחן: רק על העדכון אפשר לוותר.
<ארבל אסטרחן: הודיע חבר הכנסת לחשב הכנסת על ויתור כאמור, לא ישולם לו חלק השכר כאמור בעד אותה שנה ממועד תשלום השכר שלאחר מסירת ההודעה, והוויתור יחול לכל דבר ועניין – גם להפרשות באותה שנה וכולי.
<ארבל אסטרחן: חבר הכנסת שהודיע כאמור, לא יהיה רשאי לשנות את הודעתו באותה שנה.
<ארבל אסטרחן: ופה יתווסף שהכנסת לא תפרסם שמותיהם של חברי הכנסת שמסרו הודעה לפי סעיף זה, אלא אם כן נתנו את הסכמתם לכך.
מיקי רוזנטל: אני רוצה הסתייגות למליאה.
<ארבל אסטרחן: שנייה, לפני ההסתייגות, אתה רוצה להגיד לא תפרסם את שמותיהם שלא מסרו הודעה - - -
דוד ביטן: רוזנטל, נתנו חופש הצבעה.
מיקי רוזנטל: אני רוצה שהמליאה תכריע בזה.
דוד ביטן: ראית, אני היחיד שהצביע - - -
יואל חסון: לא, נכון, זה לא הסעיף שאישרנו.
<ארבל אסטרחן: הכנסת לא תפרסם את שמותיהם של חברי הכנסת שנתנו הודעה - - -
יואל חסון: לא תפרסם, נקודה.
דוד ביטן: לא, אם הוא נתן את ההסכמה, אז זו לא בעיה.
יואל חסון: אז שהוא יפרסם בעצמו, למה דרך הכנסת?
יואב בן צור: שהוא יפרסם בעצמו, לא הכנסת.
יואל חסון: שיפרסם.
דוד ביטן: אם הוא מסכים, מה אכפת לך?
יואב בן צור: תפרסם בעצמך.
יואב בן צור: לך - - - ותגיד ויתרתי.
דוד ביטן: זה בסדר גמור, מה אתה רוצה?
יואב בן צור: הרי ממילא ישאלו 120.
דוד ביטן: אלא אם כן חבר הכנסת הסכים.
דוד ביטן: אם אני מסכים שהחשב יפרסם, שיפרסם.
יואל חסון: לא, כי אז שואלים למה לא הסכמת?
יואל חסון: למה כן הסכמת?
יואל חסון: למה לא הסכמת?
<קריאה: רק אלה שיוותרו יסכימו.
<קריאה: כך תדע מי לא הסכים.
יואב בן צור: יבינו שמי שלא הסכים, זאת אומרת שהוא לא ויתר.
יואל חסון: נכון, זה מה שיהיה, דוד.
יואב בן צור: ודאי שזה ככה.
דוד ביטן: תורידי את זה.
דוד ביטן: הורדתי את זה.
<ארבל אסטרחן: חבר הכנסת רוזנטל רצה הסתייגות.
מיקי רוזנטל: כן, אני מבקש לבטל את הסעיף הזה.
<ארבל אסטרחן: להוריד את הסעיף האחרון.
יעל גרמן: ואני מצטרפת.
יעל גרמן: יש עתיד מצטרפת.
<ארבל אסטרחן: לא, יש עתיד זה רק אם אני אקבל חתימות.
רועי פולקמן: וגם אני משנה.
רועי פולקמן: אני מצטרף להסתייגות הזאת מטעם אחד מאוד פשוט - - -
דוד ביטן: אבל הצבעת כבר.
רועי פולקמן: אני חשבתי שאנחנו מצביעים על החוק.
רועי פולקמן: עכשיו הבנתי על מה ההסתייגות.
רועי פולקמן: אני אומר ממשיכים עם הדיון שכל ח"כ יהיה חשוד, אלא אם יוכח אחרת.
רועי פולקמן: אתה יודע את דעתי.
דוד ביטן: הח"כ אומר אני ויתרתי.
דוד ביטן: מה, הוא משקר?
דוד ביטן: ח"כים לא משקרים בינתיים.
יואל חסון: הוא מפרסם.
רועי פולקמן: אז הכול צריך להיות מפורסם.
רועי פולקמן: אז אני מצטרף להסתייגות.
יעל גרמן: אין מה להתבייש.
רועי פולקמן: ההיפך, זה מסבך את העניין.
דוד ביטן: קודם כל, הח"כים לא משקרים.
דוד ביטן: אדם שיגיד שהוא ויתר, הוא ויתר.
רועי פולקמן: אני בעד שלא נתעסק בזה, אבל אם כבר, שהכול יפורסם.
רועי פולקמן: אני מצטרף להסתייגות של - - -
<ארבל אסטרחן: אוקיי, אז חברי הכנסת רוזנטל, גרמן ופולקמן – להוריד את ההוראה שאומרת שהכנסת לא תפרסם את השמות.
רועי פולקמן: אם כבר, אחרת כולם יהיו חשודים.
יואב בן צור: לא חשודים.
יואב בן צור: מי שירצה להגיד, שיגיד.
יואב בן צור: אתה רוצה להגיד, תגיד.
מיקי רוזנטל: כן, בשביל מה כל הדבר הזה?
יואב בן צור: אתה רוצה להגיד, תודיע שוויתרת.
רועי פולקמן: בשביל מה להתעסק?
איילת נחמיאס ורבין: דוד, אני מצטרפת אליהם.
איילת נחמיאס ורבין: אני מצטרפת להצעה.
דוד ביטן: את נמנעת דווקא.
איילת נחמיאס ורבין: אבל עכשיו אני מצטרפת.
<ארבל אסטרחן: אז אולי צריך לראות מה החלטת הוועדה.
דוד ביטן: אולי נעשה הצבעה חוזרת.
מיקי רוזנטל: אתה חייב לעשות הצבעה.
מיקי רוזנטל: קודם כל אתה חייב לעשות הצבעה.
מיקי רוזנטל: אתה חייב לעשות הצבעה ידנית.
דוד ביטן: הצבעה חוזרת.
דוד ביטן: חלק אומרים שהם לא הבינו על מה ההצבעה.
איילת נחמיאס ורבין: רציתי להסביר מדוע חזרתי בי.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, למה אתה אומר לי די?
דוד ביטן: רק על התיקון.
דוד ביטן: הצבעה רק על התיקון.
דוד ביטן: רבותי, מה קרה לכם?
איילת נחמיאס ורבין: זכותי לקבל רשות דיבור.
דוד ביטן: לא צריך רשות דיבור.
דוד ביטן: אני רוצה לעשות הצבעה חוזרת.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני ביקשתי זכות דיבור, מותר לי לבקש.
איילת נחמיאס ורבין: מה זה אין צורך?
דוד ביטן: נעשה הצבעה חוזרת בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: לא, זה לא בסדר, סליחה.
דוד ביטן: אנחנו מצביעים עוד פעם על ההצעה של - - -
מיקי רוזנטל: אבל ידנית אנחנו צריכים להצביע בכל מקרה.
דוד ביטן: לא, אבל רוצים את זה במחשב.
דוד ביטן: חכו רגע, עושים ניסיון.
יעל גרמן: אני לא יכולה להצביע פה.
יעל גרמן: אני ידנית.
דוד ביטן: הצבעה חוזרת על ההצעה של יואל חסון.
<ארבל אסטרחן: הצעתו היא לא לפרסם.
דוד ביטן: הוא טוען לא לפרסם.
דוד ביטן: מי שמצביע בעד, לא מפרסמים.
יואל חסון: שהכנסת לא תפרסם.
דוד ביטן: מי שמצביע נגד, מפרסמים.
יואב בן צור: שהכנסת לא תפרסם, לא שאתה.
יואב בן צור: אתה תעשה מה שאתה רוצה.
דוד ביטן: אתה יכול לפרסם.
דוד ביטן: אפשר להצביע?
דוד ביטן: תצביעו.
דוד ביטן: זה לא עובד.
דוד ביטן: זה הולך לאט.