GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה שיפמן:
צריך גם להיות ביתרת זכות, וזה כנראה המפתח.
<משה שיפמן:
הבנק יכול להגיד לך שהם לא רוצים - - -
אורי מקלב:
כלומר, הם מצאו איזה סעיף שבגינו הם יכולים לא לפתוח, כי הרי הם יודעים שכולם.
אורי מקלב:
הרי החשבונות של הרשויות המקומיות זה לא חשבונות כל כך מחוזרים, כי הרי רק חלק קטן זוכה והרוב מפסיד, כי יש המון רשימות.
<ארבל אסטרחן:
לא מחייבים את הבנק לאפשר יתרת חובה.
<ארבל אסטרחן:
הוא יכול לא לכבד צ'קים - - -
אורי מקלב:
אבל הוא יכול לא לפתוח.
<עודדה פרץ:
לא, החובה לפתוח חשבונות היא ביתרת זכות.
<עודדה פרץ:
החוק הזה אומר שאין חובה - - -
<משה שיפמן:
לא, החוק לא מחייב מתן אשראי, הוא לא מחייב את זה.
<עודדה פרץ:
נכון.
אורי מקלב:
יותר נוח לכם שנעשה תיקון בחוק הבנקאות?
אורי מקלב:
אנחנו יכולים לעשות תיקון עקיף בחוק הבנקאות ולהגיד שחשבון ביתרת חובה לא יהיה סיבה לא לפתוח חשבון לגבי מפלגות.
<משה שיפמן:
מה פתאום.
אורי מקלב:
אתם לא רוצים לעשות את זה.
אורי מקלב:
זאת הייתה רק שאלה רטורית.
אורי מקלב:
אבל מעלים כאן
אורי מקלב:
נקודה שקשה להתמודד איתה, ונראה שזו הצורה שהכי קל להתמודד איתה.
אורי מקלב:
הם הסבירו היטב מדוע הם רוצים את הסעיף הזה – כדי למנוע מבנקים לא לפתוח חשבונות מהסיבה שהחשבון לא נמצא ביתרת זכות.
<נדב עשהאל:
אבל זו לא הסיבה.
<נדב עשהאל:
הם פשוט לא פותחים.
אורי מקלב:
אבל הם עוברים על החוק.
<נדב עשהאל:
אבל לך תרוץ אחרי.
<נדב עשהאל:
מה תעשה עם זה?
<ארבל אסטרחן:
אז הם יעברו גם על החוק הזה.
<נדב עשהאל:
לא, אבל אם זו תהיה הוראה ספציפית, נראה להם את הסעיף ככה - - -
אורי מקלב:
ואת סעיף 2 אתה לא יכול להראות להם?
אורי מקלב:
הסיבה היא בגלל שהם סומכים... יש להם יועצים משפטיים, הרי בנקים לא מתנהלים בלי שיש להם איזה גיבוי.
אורי מקלב:
אז הסעיף שהם מעלים זה יתרות חובה.
אורי מקלב:
אז אני אומר לבנק ישראל שאנחנו חושבים שזה דבר שצריך לתקן אותו.
אורי מקלב:
אפשר לתקן את זה בחוק הבנקאות, להגיד שעל אף שיש יתרות חובה הם לא יכולים למנוע מהם לפתוח חשבון.
אורי מקלב:
אני חושב שתסכימו שסעיף כזה הוא יותר קל מתיקון בחוק של מימון המפלגות.
<עודדה פרץ:
לגבי פתיחת חשבונות, יש גם חוק וגם הוראה של המפקח על הבנקים, 422, שעוסקת בנושא הזה.
<עודדה פרץ:
הנושא הזה מוסדר בצורה כללית לגבי כל אדם וישות משפטית במדינת ישראל, והוא נאכף בצורה מאוד דבקנית, זה משהו שהבנקים לא מפירים אותו, זו עבירה פלילית.
<משה שיפמן:
אז מה זה מפריע שזה יהיה כתוב גם פה?
<עודדה פרץ:
לא, המצב כבר קיים, ואין שום הבחנה בין מפלגה לכל גוף אחר, ולכן לא סביר - - -
אורי מקלב:
את שואלת למה צריך את זה?
אורי מקלב:
הם יענו לך שזה בגלל שהם לא ביתרת זכות.
<עודדה פרץ:
אבל אתה לא יכול לחייב בנק לתת אשראי.
אורי מקלב:
ההבדל בין בנק ישראל לבין המפלגות הוא שהמפלגות כבר נתקלו בבעיה הזאת והם לא יודעים איך להתגבר, וזה לא מקרה אחד.
אורי מקלב:
כל המפלגות סבלו מהתופעה שהם לא יכלו לפתוח חשבון.
אורי מקלב:
יכול להיות שהם לא הלכו להתלונן אצל בנק ישראל, כי ציר הזמן הוא כל כך קצר - - -
<עודדה פרץ:
אנחנו דואגים לפתיחת חשבונות מידית.
<עודדה פרץ:
אם מישהו פונה אלינו והסיבה לסירוב לפתיחת חשבון היא לא סבירה, אז אנחנו מטפלים בזה - - -
אורי מקלב:
יש לך גם נימוק במה זה מפריע, למה זה לא טוב, חוץ מהנימוק שזה מיותר?
<עודדה פרץ:
כי אתה יוצר הבחנה בין מפלגות לבין שאר עם ישראל, ובעיניי זה לא - - -
<עמיר פוקס:
זה לא אותו דבר, זה שונה, הם לא יוכלו יותר לסרב, אפילו אם תהיה להם סיבה סבירה.
<עמיר פוקס:
זה משנה מאוד את המצב, וזה מה שהם רוצים.
<משה שיפמן:
לא נכון.
<משה שיפמן:
בגלל זה ביקשנו שהמפקח יקבע כללים.
<עודדה פרץ:
אם יש סיבה סבירה לא לפתוח, נניח שמפלגה מלבינה הון והבנק יודע שהיא מלבינה הון, והוא לא רוצה לפתוח לה חשבון – אז הוא חייב לפתוח לה לפי הסעיף הזה, למרות שזו סיבה סבירה לסירוב.
אורי מקלב:
אפשר להוסיף "ובלבד שיש סיבה סבירה - - -
<משה שיפמן:
אבל זה מה ש - - -
<סיגל קוגוט:
משה, זה רק בגלל היתרות חוב?
<משה שיפמן:
זה בגלל שנתקלנו בסירוב לפתוח חשבון.
<סיגל קוגוט:
אבל למה סירבו?
<מאור חמו:
בגלל שאתה מפלגה.
<משה שיפמן:
הסירוב סתם.
<משה שיפמן:
אמרנו שזה חשבון שהולך להיות בזכות, אין שום סיבה - - -
<מאור חמו:
אין סיבה לא לפתוח.
<משה שיפמן:
יש מפלגות שעברו על החוק והכניסו את הכסף של משרד הפנים, של הבחירות המוניציפליות, לחשבונות אחרים ולא לחשבונות שצריך, כי הבנקים לא רצו לפתוח להם חשבונות.
<משה שיפמן:
אלה דברים שהיו.
<נדב עשהאל:
הרי אנחנו צריכים לפתוח חשבון ייעודי, והם פשוט מסרבים, ועכשיו לך תרדוף אחריהם.
אורי מקלב:
ואם נוסיף לזה "ובלבד שלא יהיו סיבות מיוחדות - - -
<משה שיפמן:
לא, בשביל זה אמרנו "כללים" – שהמפקח יכתוב בכללים מה שהוא רוצה.
<עודדה פרץ:
המפקח כבר קבע כללים לפתיחת חשבונות, הוראה 422, שזו הוראה שהיא די חדשה, מאפריל, כך שיכול להיות שבעבר נתקלתם בבעיות והיום הנושא הזה כבר הוסדר בצורה יותר חזקה, כך שלא תיתקלו בבעיות האלה.
<עודדה פרץ:
ואם תיתקלו – אנחנו נמצאים בשביל לטפל בהן.
<עודדה פרץ:
אבל המפקח לא מוציא הנחיות מיוחדות לגבי גוף מסוים.
אורי מקלב:
העמדות שלכם ברורות, ואנחנו נקבל החלטה.
<ארבל אסטרחן:
האם זה יעזור אם ייקבע שאין בהוראה זאת כדי לחייב בנק לתת יתרת חובה, לתת אשראי למפלגה?
<עודדה פרץ:
זה גם דבר שמובן מאליו שצריך להבהיר אותו.
<משה שיפמן:
זה כבר כתוב בסעיף.
<ארבל אסטרחן:
אז מה "לנהל חשבון"?
<משה שיפמן:
לנהל חשבון כמו שמנהלים חשבון.
אורי מקלב:
אתה יכול למחוק את המילה "לנהל".
<ארבל אסטרחן:
עודדה, האם הבהרה כזאת תעזור לכם באיזושהי צורה?
<עודדה פרץ:
צריך להיות ברור שאין חובה לתת אשראי, אבל שוב, מבחינת פתיחת החשבון זה בעייתי בעיניי ש - - -
אורי מקלב:
אבל ההוספה של "בנק ישראל יהיה רשאי לקבוע הוראות לעניין של מימון מפלגות", אני חושב שזה נותן תשובה.
<ארבל אסטרחן:
אבל היא לא רוצה את זה, היא אומרת שהוא לא קובע הוראות - - -
<עודדה פרץ:
קיימות הנחיות כלליות לגבי פתיחת חשבונות - - -
אורי מקלב:
אז תעתיקו את זה.
אורי מקלב:
תגידו שמה שנכון לגבי שאר הדברים נכון גם לגבי פה.
אורי מקלב:
אל תעשו דברים מיוחדים, רק תכתבו את זה.
אורי מקלב:
וככה את מונעת מעצמך את כל הנושא של הלבנת הון.
<חיים אבידר:
אפשר לכתוב בחוק הפניה לחוק המדובר?
<סיגל קוגוט:
אבל הם כותבים פה "על אף האמור", כלומר, הם רוצים שזה יהיה משהו בניגוד למקובל.
<משה שיפמן:
צריך גם לציין שכשאני בא לפתוח חשבון בתור אדם פרטי, הבנק לא חייב לתת לי אשראי, אבל מותר לבנק לתת לי אשראי.
<משה שיפמן:
אלא שפה, לפי התיקון החדש, לבנק אסור לתת לי אשראי, אסור לתת לי הלוואה.
<משה שיפמן:
אז זה לא בדיוק חשבון שאפשר להסתכל עליו בתור חשבון רגיל, כמו חשבון שפותח אזרח רגיל.
<ארבל אסטרחן:
זה לא נכון.
<ארבל אסטרחן:
אתם כתבתם "לא יראו כהלוואה יתרת חובה בחשבון, ובלבד שזו לא עולה על מחצית".
<משה שיפמן:
בסדר, מבחינת החוק מותר לי להיכנס לחובה, אבל אסור לי לקחת הלוואות.
אורי מקלב:
טוב, רבותיי, הבנו את הנושא הזה.
<עודדה פרץ:
ככל שזה יהיה כתוב, אז תכתבו "הפיקוח על הבנקים", לא "הבנקים".
<ארבל אסטרחן:
"הפיקוח על הבנקים יקבע הוראות"?
<ארבל אסטרחן:
איך כותבים את זה?
<ארבל אסטרחן:
יש דוגמה לסעיף כזה בחוק הבנקאות?
<עודדה פרץ:
למפקח על הבנקים כבר יש סמכות לקבוע הוראות לפי פקודת הבנקאות.
<עודדה פרץ:
לא צריך שיהיה כתוב בחוק המפלגות שהוא רשאי לקבוע הוראות, זה כבר קבוע בסעיף 5(א) לפקודת הבנקאות.
<עודדה פרץ:
יש סמכות כללית להוציא הוראות.
<עודדה פרץ:
אפשר להפנות לסעיף הזה.
<ארבל אסטרחן:
ולהוסיף את ההוראה שהבנק לא חייב לתת...? או שזה יהיה בהנחיות של הבנק?
<עודדה פרץ:
אם אתם משאירים את זה, אז רצוי, כן.
<עודדה פרץ:
שיהיה ברור.
<עודדה פרץ:
כתוב בסעיף 2 לחוק הבנקאות (שירותי לקוח) שבנק לא חייב לתת אשראי, אז כדאי שזה יהיה כתוב גם כאן.
<ארבל אסטרחן:
נציין שבנק לא חייב לתת אשראי, בסדר.
<ארבל אסטרחן:
הלאה, אנחנו עוברים לסעיף 7א(ב).
<ארבל אסטרחן:
סיעה בלי רשימת מועמדים לא תקבל הלוואה מגורם כלשהו, למעט הלוואה מאוצר המדינה, שמיד נדבר עליה, והלוואה מתאגיד בנקאי בתנאים מקובלים, לצורך רכישת זכויות בנכס מקרקעין בלבד.
<ארבל אסטרחן:
את סעיף קטן (ג) גם כבר הזכרנו – שלא יראו כהלוואה יתרת חובה בחשבון עו"ש שבו מתקבל מימון ההוצאות השוטפות, ובלבד שיתרת החובה אינה עולה על מחצית הסכום שהסיעה צפויה לקבל למימון הוצאותיה השוטפות בחודש לחשבון זה.
<ארבל אסטרחן:
כלומר, לא ייקחו הלוואה, אבל אם נכנסים למינוס של עד חצי מהמימון השוטף, זה מותר.
<יצחק בקר:
רגע, כדי לדייק, חשבון בנק אחר של המפלגה, חשבון שלא נכנס אליו המימון השוטף, לא יוכל להיות ביתרת חובה?
<משה שיפמן:
לא.
<משה שיפמן:
חשבון בחירות, לצורך העניין, לא יוכל להיות ביתרת חובה.
<ארבל אסטרחן:
חשבון בחירות או חשבון אחר לא יוכלו, כי זה ייחשב כהלוואה.
<חיים אבידר:
שיפמן לא מסכים איתך, הוא אומר שרק חשבון בחירות.
<ארבל אסטרחן:
לא, גם חשבון אחר שהיא פותחת סתם.
<ארבל אסטרחן:
אנחנו מסכימים.
<משה שיפמן:
לא, סליחה, פה מדובר על ערבות בנקאית, לא על ערבות פרטית.
<ארבל אסטרחן:
אה, אז למה צריך הנחיות של המבקר לעניין ערבות בנקאית?
אורי מקלב:
כי איך אתה מקבל ערבות אישית בבנק?
אורי מקלב:
על ידי כל מיני אנשים שתומכים.
אורי מקלב:
אז יכול להיות שצריך לכתוב כאן שלא יהיה ניגוד אינטרסים, או שלא כל אחד...
אורי מקלב:
תאגיד למשל יוכל לתת ערבות למפלגה חדשה?
אורי מקלב:
אז אלה כללים של מבקר המדינה.
<ארבל אסטרחן:
זה כן הכללים של ערבויות פרטיות – מי יכול לתת ערבות למפלגה - - -
<חנה רותם:
יש הנחיות כבר היום.
<ארבל אסטרחן:
בסדר, אז אנחנו מעגנים את זה.
<ארבל אסטרחן:
אולי צריך להגיד "ערבות בהתאם להנחיות המבקר", ואז יהיה ברור שזה חל גם על ערבות בנקאית וגם על ערבות אישית.
<יצחק בקר:
זה עדיף.
<ארבל אסטרחן:
עכשיו אנחנו מגיעים סוף-סוף לסעיף 7ב, שעניינו הלוואת המדינה שדיברנו עליה.
<משה שיפמן:
סליחה, אם כבר, אז לכתוב "ערבות בנקאית וערבות שאינה בנקאית, בהתאם להנחיות.
<משה שיפמן:
..".
<ארבל אסטרחן:
אבל למה צריך להגיד את זה?
<ארבל אסטרחן:
אפשר פשוט להגיד "ערבות".
<סיגל קוגוט:
"בנקאית או אחרת".
<משה שיפמן:
כן.
<ארבל אסטרחן:
כי אתה רוצה שיהיה ברור שזה גם ערבות אחרת?
<ארבל אסטרחן:
ובעצם זה חל גם על מפלגה, לא רק על רשימת מועמדים.
<סיגל קוגוט:
ברור.
<ארבל אסטרחן:
מפלגה שאינה מיוצגת ושלא הגישה רשימת מועמדים, גם לגביה יחולו ההנחיות האלה.
<ארבל אסטרחן:
צריך להגיד את זה.
<ארבל אסטרחן:
סעיף 7ב, עניינו הלוואה לסיעה.
<ארבל אסטרחן:
סעיף ההלוואה מדבר על כך שסיעה, כלומר, רק מפלגה שמיוצגת בכנסת, תוכל לקבל מאוצר המדינה, באמצעות יו"ר הכנסת – שזה המינוח שתמיד מדברים עליו בענייני המימון – הלוואות ותנאים אלה: הפסקה הראשונה מדברת על הלוואה שניתנת אחרי פרסום תוצאות הבחירות ועד תום שלוש שנים מיום כינוס הכנסת או עד היום הקובע – שזה מונח מוגדר, "100 ימים לפני הבחירות" – לפי המוקדם.
<ארבל אסטרחן:
ההלוואה תהיה בשיעור של מחצית מימון ההוצאות השוטפות שהיא מקבלת בחודש, לכל חודש מיום מתן ההלוואה ועוד מועד הפירעון.
אברהם מיכאלי:
ואם יהיו בחירות כל שנה, מה נעשה?
<ארבל אסטרחן:
אז כתוב מאיפה תנוכה ההלוואה הזאת – תנוכה מיד מהשוטף ומהמקדמה.
<ארבל אסטרחן:
לכאורה, יש לדבר הזה - - -
<מאור חמו:
ארבל, "עד מחצית", הרי אפשר לקחת פחות.
<ארבל אסטרחן:
מכאן ברור שאם המפלגה לוקחת את ההלוואה מיד בתחילת הכנסת, היא יכולה לקחת אותה לשלוש שנים, ואם היא לוקחת אותה אחרי שנה, נותרו לה רק שנתיים.
<ארבל אסטרחן:
יו"ר הכנסת רשאי לקבוע שלא תינתן הלוואה לפי פסקה זו, בשל סמיכות למועד הבחירות, לרבות בשל אישור הצעת חוק להתפזרות הכנסת בקריאה ראשונה – והחלטתו תחול על כל הסיעות.
<ארבל אסטרחן:
למשל במצב שבו אנחנו נמצאים היום.
<ארבל אסטרחן:
מהיום הקובע, שזה עוד שבוע אם חוק ההתפזרות באמת יעבור מחר, אי אפשר לקבל הלוואה.
<ארבל אסטרחן:
אבל היום אנחנו נמצאים במצב שהחוק עבר בקריאה ראשונה, ולכן, לפי מה שכתוב כאן, היו"ר רשאי לקבוע שלא תינתן הלוואה.
<ארבל אסטרחן:
אנחנו חשבנו שזה יכול להיות בעייתי לשים את היו"ר לבד בפוזיציה הזו; הרי מה אם תבוא אליו מפלגתו ותגיד לו "אנחנו זקוקים להלוואה"?
<ארבל אסטרחן:
ולכן אנחנו חושבים שאולי צריך להגיד "היו"ר, באישור הוועדה הציבורית", ולא להשאיר את זה רק לו.
<חנה רותם:
רק הוועדה הציבורית.
<סיגל קוגוט:
אנחנו עוד זוכרים את פריסת החובות ואת הכללים שדליה איציק נאלצה לעשות.
<חיים אבידר:
ארבל, זה צריך להיות בהמלצת הוועדה הציבורית, באישור היו"ר, כמו שעושים את פריסת החובות.
<ארבל אסטרחן:
אבל זה לא בדיוק המלצה, זה פשוט החלטה אם כן או לא.
<משה שיפמן:
אבל צריך לכתוב את זה בחיוב, לא בשלילה.
<ארבל אסטרחן:
עקרונית, עד היום הקובע מותר לקבל הלוואה.
<סיגל קוגוט:
שיפמן, עדיף ועדה ציבורית.
<משה שיפמן:
שנייה, כתוב פה שיושב-ראש הכנסת רשאי לקבוע שלא תינתן הלוואה.
<משה שיפמן:
צריך לכתוב את זה הפוך: שיושב-ראש הכנסת, בהמלצת הוועדה הציבורית, יכול לתת.
<ארבל אסטרחן:
אבל היום מותר.
<ארבל אסטרחן:
ממתי אסור לתת הלוואה לפי החוק?
<ארבל אסטרחן:
מהיום הקובע.
<ארבל אסטרחן:
היום הקובע זה, נגיד, שלושה ימים אחרי שעברה ההתפזרות.
<ארבל אסטרחן:
זאת אומרת, אם החוק הזה היה בתוקף, היום תבוא מפלגה ליו"ר הכנסת ותגיד לו "תן הלוואה".
<ארבל אסטרחן:
ואם זו מפלגתו, האם הוא יוכל להגיד להם שהוא לא נותן להם?
<ארבל אסטרחן:
זה ישים אותו במצב קשה.
<ארבל אסטרחן:
ולכן חשבנו שזה צריך להיות או רק ע"י הוועדה הציבורית, או: היו"ר, באישור הוועדה הציבורית.
<משה שיפמן:
אין לי בעיה שזה יהיה גם הוועדה הציבורית.
<ארבל אסטרחן:
גם או רק?
<משה שיפמן:
יושב-ראש הכנסת, על פי המלצה.
<ארבל אסטרחן:
עד מתי יהיה לו שיקול דעת?
<משה שיפמן:
עד היום הקובע.
<ארבל אסטרחן:
אז בשום שלב לא יהיה לו שיקול דעת?
<ארבל אסטרחן:
גם בתחילת הכנסת לא יהיה לו שיקול דעת?
<אייל זנדברג:
האם זה נכון להטיל על יושב-ראש הכנסת שיקול דעת כאשר הוא מסתכל על המפלגות לא מעבר למסך המרות, אלא הוא הוא רואה אותן לפניו והוא צריך לקבל החלטה לגביהן?
<אייל זנדברג:
למה זה צריך להיות ככה?
<טובי חכימיאן:
ארבל, את זוכרת שאת פריסת החובות העבירו מהיו"ר לוועדה, עקב הלחץ שהיה על היו"ר מהמפלגות?
<משה שיפמן:
אין לנו בעיה עם זה.
<סיגל קוגוט:
רגע, מה, רצית שברירת המחדל תהיה הפוכה?
<סיגל קוגוט:
שבגלל הסמיכות למועד הבחירות יצטרכו אישור מיוחד?
<משה שיפמן:
זה ההיגיון.
<אייל זנדברג:
אז שהאישור המיוחד יינתן על ידי איזשהו גורם שהוא לא - - -
<ארבל אסטרחן:
אז מי זה יהיה?
אורי מקלב:
הוועדה הציבורית.
<משה שיפמן:
לא, זה יהיה היושב-ראש, על פי המלצה של הוועדה הציבורית.
<אייל זנדברג:
אבל אם יש לו שיקול דעת, אז למה צריך את ה - - - ?
<סיגל קוגוט:
למה צריך אותו אם חייבים אותה?
אורי מקלב:
בגלל שהוא מוביל דברים פה.
<ארבל אסטרחן:
הוועדה תמליץ לו לא לתת הלוואה, אבל יו"ר המפלגה שלו ילחץ עליו שכן ייתן.
<משה שיפמן:
כל הסמכות של החוק הזה היא בידי היושב-ראש.
<משה שיפמן:
גם הוועדה הציבורית, היא ממליצה ליושב-ראש להעלות את המימון.
<סיגל קוגוט:
הבנו, בסדר.
<סיגל קוגוט:
אנחנו נכתוב את זה ככה שאי אפשר יהיה לעשות את זה בלי הוועדה.
<ארבל אסטרחן:
אבל אם הוועדה ממליצה שלא, האם הוא יוכל לאשר?
<סיגל קוגוט:
לא, הוא לא יוכל לאשר.
<סיגל קוגוט:
אבל בגלל שהוא מנהל את הבניין הזה, באים אליו בסוף.
<ארבל אסטרחן:
אין דרך להגיד את זה.
<סיגל קוגוט:
יש דרך להגיד את זה.
<סיגל קוגוט:
אנחנו נכתוב את זה ככה שזה יהיה כמו שאמרנו.
<משה שיפמן:
לא, אף אחד לא ידע לפני שבועיים שיהיה פיזור של הכנסת.
<ארבל אסטרחן:
ושבוע שעבר?
<משה שיפמן:
כתוב פה "לרבות".
<משה שיפמן:
אי אפשר לחזות בחוק את הכול.
<משה שיפמן:
אם יושב-ראש הכנסת חושב - - -
<ארבל אסטרחן:
אפשר להגיד שתמיד הוא צריך את המלצת הוועדה הציבורית.
<משה שיפמן:
אם החשב חושב שיש פה - - - , הוא פונה ליושב-ראש הכנסת שיפנה לוועדה הציבורית - - -
<סיגל קוגוט:
שיפמן, מה אכפת לך שתמיד יצטרכו את המלצת הוועדה?
<סיגל קוגוט:
הרי בתחילת כנסת היא תמיד תמליץ - - -
<סיגל קוגוט:
תסביר למה לא.
<סיגל קוגוט:
מה אתה חושב, שהיא סתם תגיד לא?
<סיגל קוגוט:
למה?
<סיגל קוגוט:
מה הפחד?
<סיגל קוגוט:
היא סתם תגיד לך לא, יום אחרי הבחירות?
<סיגל קוגוט:
זה הפחד?
<משה שיפמן:
כמו שאני לא צריך את הוועדה הציבורית כדי לקבל את המימון מדי חודש בחודשו, אני לא צריך את הוועדה הציבורית - - -
<סיגל קוגוט:
לא, הבעיה שלך היא שאתה לא יודע מה זה "סמיכות לבחירות".
<משה שיפמן:
למה אני לא יודע?
<סיגל קוגוט:
כי "היום הקובע" זה תאריך ברור, אבל זה שאנחנו "אוטוטו בבחירות" זה לא תאריך ברור.
<משה שיפמן:
אם יש חשש לסמיכות, אפשר לפנות - - -
<סיגל קוגוט:
ואם הוא לא יפנה?
<מאור חמו:
אני רוצה לשאול שאלה.
<מאור חמו:
בואי נגיד שהמצב הזה קרה ויו"ר הכנסת והוועדה אישרו הלוואה – הרי תוך שלושה חודשים אתה צריך להחזיר את זה מהמקדמה.
<מאור חמו:
אז מה קרה?
<ארבל אסטרחן:
לא, אבל יכול להיות שאתה שנתיים בתוך הכנסת ואז ההלוואה היא גדולה.
<מאור חמו:
לא, ההלוואה היא של שנה, ואני מחזיר אותה מהמקדמה מיד.
<מאור חמו:
לא קרה פה כלום.
אורי מקלב:
סיגל, בסך הכול, אנחנו כחברי כנסת לא רוצים ללכת לוועדה ציבורית על כל דבר, אנחנו הולכים לוועדה ציבורית איפה שאנחנו רואים שיש בעיה.
אורי מקלב:
מתי אנחנו רואים שיש בעיה?
אורי מקלב:
אולי בשאלה מה זה "סמיכות" - - -
<סיגל קוגוט:
אז על "סמיכות" צריכים ללכת לוועדה ולקבל.
<סיגל קוגוט:
בסדר, נכתוב את זה ככה.
אורי מקלב:
אני מניח שגם היושב-ראש יודע מה זה "סמיכות" - - -
<סיגל קוגוט:
אבל יש עליו לחצים.
<מאור חמו:
סיגל, גם אם יהיה עליו לחץ, הפער הוא 55 יום: מה-100 יום האלה ועד 45 יום לפני הבחירות, שאז הם יקבלו מקדמה וזה יקוזז.
<מאור חמו:
כלומר, אין פה איזה משהו מסוכן.
<ארבל אסטרחן:
אם הגשת רשימת מועמדים.
<סיגל קוגוט:
ואם לא הגשת?
<סיגל קוגוט:
ואם נבלעת ברשימה אחרת?
<סיגל קוגוט:
ואם הבטיחו לך שריון למס' 2 ואז לא תגיש?
<משה שיפמן:
אז אם אתה לוקח מקדמה איתך, אז יש לך מקדמה.
<משה שיפמן:
אם אתה לא לוקח את המקדמה - - -
אורי מקלב:
רבותיי, אנחנו חייבים להתקדם.
<ארבל אסטרחן:
7ב(2).
<ארבל אסטרחן:
ההלוואה הזאת תיפרע בתשלומים שווים באמצעות ניכוי ממימון ההוצאות השוטפות שהסיעה מקבלת בחודש, מהחודש שלאחר קבלת ההלוואה ועד תום שלוש שנים מיום כינוס הכנסת.
<ארבל אסטרחן:
אם הסתיימה כהונתה של הכנסת - - -
<חיים אבידר:
רגע, בתשלומים שווים של הקרן.
<חיים אבידר:
אי אפשר תשלומים שווים גם של הקרן וגם של הריבית, כי הריבית משתנה כל פעם.
<ארבל אסטרחן:
אוקיי, אין בעיה, יש לנו בפסקה (5) הוראה שזה צמוד להפרשי ריבית והצמדה.
<חיים אבידר:
לא, אבל כשהריבית קבועה יש לוח שפיצר של קרן וריבית - - -
<משה שיפמן:
זו אותה ריבית כמו שלוקחים בהחזר של הסיעות.
<חיים אבידר:
לא, אבל פה מצוינים תשלומים שווים, ולכן צריך להבהיר את הנושא הזה.
<חיים אבידר:
תשלומים שווים של קרן וריבית כשיש קרן וריבית קבועה, ואז עושים שפיצר.
<חיים אבידר:
עכשיו, אם לוקחים לפי ריבית פסוקה, אז הריבית משתנה כל פעם.
<ארבל אסטרחן:
זה אומר שהסכום נטו לא יהיה זהה.
<ארבל אסטרחן:
בסדר, זאת לא בעיה.
אורי מקלב:
איפה כתוב שיש הגבלה כמה אפשר לפרוע מתוך החשבון השוטף?
אורי מקלב:
יש לזה הגבלה?
אורי מקלב:
כל המימון השוטף יכול להילקח?
אורי מקלב:
אין הגבלה לזה?
<סיגל קוגוט:
לא, אין הגבלה.
<משה שיפמן:
זאת הערה טובה.
אורי מקלב:
אבל אחד הדוברים אמר שעם כל הכבוד להחזרי הלוואות, אנחנו רוצים מצב שגם השוטף יהיה.
<סיגל קוגוט:
נכון, צריך גם פעילות ציבורית, צריך שיישאר מינימום לפעילות שוטפת.
<משה שיפמן:
יש גם את הקנס של מבקר המדינה.
<משה שיפמן:
אם כל המימון הולך להלוואה, אז מאיפה לוקחים את הקנס?
<משה שיפמן:
כלומר, צריך להשאיר משהו, לא לקחת את כל התשלומים.
<ארבל אסטרחן:
אבל אם ישאירו חלק לכנסת אז מאיפה ייקחו את הכסף הזה?
אורי מקלב:
פריסה יותר ארוכה.
<אייל זנדברג:
אבל המשמעות היא שהחישוב של כמה כסף הם יוכלו ללוות יושפע מאותה כרית ביטחון שאתה משחרר עכשיו.
<ארבל אסטרחן:
היום הם יכולים ללוות עד שלוש שנים - - -
אורי מקלב:
כן, אבל הוא אומר שאם זה רק 50%...
אורי מקלב:
יכולים לקחת את כל ה-50% לכמה זמן?
אורי מקלב:
אני לא יודע כמה, נניח לכל הקדנציה, נניח לארבע שנים.
אורי מקלב:
עדיין יכול להיות שסכום ההלוואה הוא יותר גדול מארבע שנים - - -
<סיגל קוגוט:
לא, זה לא יהיה.
<ארבל אסטרחן:
סכום ההלוואה הוא עד מחצית משלוש שנים; ואם לקחת אחרי שנה, אז רק מחצית משנתיים.
<ארבל אסטרחן:
אני לא יודעת לגבי מצב שמפלגה רוצה להחזיר במעט תשלומים, למשל שלושה תשלומים.
אורי מקלב:
להקדים אפשר.
<מאור חמו:
תמיד אפשר להקדים.
<ארבל אסטרחן:
אבל אם זה תשלומים שווים אז אי אפשר להקדים.
אורי מקלב:
אז נעשה סעיף שמי שרוצה.
אורי מקלב:
הרי זה סביר מאוד שמי שרוצה להקדים - - -
<ארבל אסטרחן:
נכון, אבל רצית לכתוב שחייבים להשאיר לה כסף לשוטף.
<ארבל אסטרחן:
אבל אם אני רוצה להקדים, אז לא יישאר כסף - - -
אורי מקלב:
אבל לא על חשבון ה-50%.
אורי מקלב:
נניח שהיא רוצה עכשיו - - -
<ארבל אסטרחן:
לא, 50% בטוח הולך לה להחזר, זה תמיד.
<ארבל אסטרחן:
50 מיועד להחזר, אם היא לוקחת 50.
אורי מקלב:
נניח שמפלגה קיבלה תרומות כחוק והיא רוצה עכשיו להחזיר – אני לא חושב שמישהו יאסור דבר כזה.
<ארבל אסטרחן:
אפשר לומר במפורש שלפרוע היא תמיד יכולה.
אורי מקלב:
ארבל, את אמנית הניסוח, תכניסי את זה.
<מאור חמו:
חשבוּת הכנסת לא תתנגד לפירעון מוקדם.
אורי מקלב:
לא, אבל ארבל אומרת שאסור לה, שחובה לשלם את זה שוטף.
<ארבל אסטרחן:
לא, אני לא אומרת את זה.
<ארבל אסטרחן:
אפשר לפרוע את זה.
<חיים אבידר:
רבותיי, קורה שמפלגה מוכרת נכס ואז יש לה כסף והיא רוצה להחזיר את זה.
<חיים אבידר:
אבל על זה האוצר צריך להשיב, כי אנחנו מעבירים את הכסף לאוצר.
<משה שיפמן:
אבל צריך לכתוב משהו אחר, שאם למשל היה מקרה שמחזירים את כל המימון ויש קנסות, אז שהקנסות נגבים לפני ההלוואה.
<משה שיפמן:
צריך להתייחס לזה.
<משה שיפמן:
שהקנסות קודמים להלוואה.
<ארבל אסטרחן:
נראה איך נכניס את זה.
<ארבל אסטרחן:
אבל אם חישבו כבר את ההחזר לפי הסכום ואז פתאום בא הקנס, אז אין מאיפה להחזיר את ההלוואה.
<משה שיפמן:
אז פורסים מחדש.
<ארבל אסטרחן:
בסדר, נראה איך נעשה את זה.
<ארבל אסטרחן:
צריך לכתוב שהיא יכולה לפרוע את זה לפני - - - ?
אורי מקלב:
הם אמרו שזה מיותר, עזבי.
<מאור חמו:
לא צריך.
<ארבל אסטרחן:
אני ב-7ב(3).
<ארבל אסטרחן:
אם מסתיימת כהונת הכנסת, במקרה שהסיעה הגישה רשימת מועמדים, את מלוא סכום ההלוואה שטרם הוחזר מורידים מהמקדמה.
<ארבל אסטרחן:
אם היא לא הגישה רשימת מועמדים, מנכים ככל האפשר מהתשלומים השוטפים שעוד נותרו לה עד סוף הכנסת.
<טובי חכימיאן:
אין, אם היא לא מגישה רשימת מועמדים, זה בדיוק 47 יום לפני, כלומר, יישארו רק עוד שני תשלומים.
<טובי חכימיאן:
זה ממש הרגע האחרון.
<אייל זנדברג:
זה ממש הרגע האחרון.
<אייל זנדברג:
צריך לפעול ברגע שיודעים שכהונת הכנסת - - -
<ארבל אסטרחן:
אבל איך אתה יודע את זה?
<ארבל אסטרחן:
ביום ההגשה.
<מאור חמו:
איך אתה יודע אם היא מגישה או לא?
<אייל זנדברג:
אז זה אולי לא תנאי טוב, כי יש פה... בעצם זה אמור להיות כלי של גבייה, לא?
<ארבל אסטרחן:
נגיד שאנחנו נמצאים במצב כמו היום, שמפזרים את הכנסת.
<ארבל אסטרחן:
למפלגות יש - - -
<חיים אבידר:
אני אגיד לך מה קבענו בפריסה.
<חיים אבידר:
שמהיום אנחנו כבר לוקחים את התשלומים השוטפים לצורך פירעון ההלוואות, ומה שנשאר לוקחים מהמקדמה.
<יצחק בקר:
אותו משטר צריך להיות לגבי הקנסות של מבקר המדינה.
<טובי חכימיאן:
אבל רשימת מועמדים מוגשת רק בינואר, אז זה כאילו המימון של פברואר.
<טובי חכימיאן:
כלומר, אם תיקחי את המקרה הנוכחי, זה מימון רק של פברואר, כי במרץ כבר מתכנסת הכנסת החדשה לפי התוצאות החדשות.
<טובי חכימיאן:
כלומר, זה רק חודש אחד.
<ארבל אסטרחן:
אז האם אתם מוכנים שבמקרה שבו קיצרו את כהונת הכנסת ונותרה הלוואה, זה ירד ממלוא תשלומי השוטף שנותרו עד הבחירות?
<ארבל אסטרחן:
ברגע שיצאו לבחירות, ברגע שהגענו ליום הקובע ונותרה הלוואה שטרם נפרעה, אז אתה תנכה את זה גם מהשוטף, ואם נשאר מעבר לשוטף אז מהמקדמה.
<משה שיפמן:
אבל מה נעשה עם העובדים של המפלגות?
<מאור חמו:
יש עובדים, צריך לשלם משכורת.
אורי מקלב:
רבותיי, זה לא דיון שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו להיכנס אחד בדברי השני, צריך לעשות את זה מסודר.
אורי מקלב:
מר שיפמן, איך אתה מגיב על הכוונה להחזיר את ההלוואה אפילו ממלוא המימון?
אורי מקלב:
אתם מתכוונים לכל המימון כולו, נכון?
אורי מקלב:
ואז, מנגד, אתם טוענים שיש עובדי מפלגה.
<טובי חכימיאן:
אבל אלה שלושה חודשים, מאור.
<טובי חכימיאן:
אתה יכול להתארגן בשלושה חודשים.
<סיגל קוגוט:
זה שלושה חודשים, הרי יש לי את היום הקובע, שכולם כבר יודעים שיש בחירות.
<מאור חמו:
מאיפה?
<מאור חמו:
אם אין לי הלוואה אז מאיפה אני אתארגן?
אורי מקלב:
אבל יודעים את זה, אז למה אנחנו צריכים...
<יצחק בקר:
אולי אפשר לגלגל את החוב לכנסת הבאה?
<ארבל אסטרחן:
אבל אם יש מפלגה שלא מגישה רשימת מועמדים, למשל עצמאות, שלקחה הלוואה ולא הגישה רשימה - - -
<סיגל קוגוט:
ואז זה קרן הצבי, פשוט לא תקבל את הכסף.
<אייל זנדברג:
צריך למצוא איזשהו מנגנון בחוק שיבטיח את הכסף האבוד הזה.
אורי מקלב:
לא את כולו, רק את החודש-חודשיים האלה של המימון.
<ארבל אסטרחן:
העניין הוא שנכון שזה רלוונטי רק למי שלא מגיש רשימה, שזה לא קורה הרבה.
אורי מקלב:
אבל איך את יכולה לדעת, הרי הגשת רשימה זה במועד אחרון.
אורי מקלב:
ולא זו אף זו, יש גם רשימות שיֵדעו רק ברגע האחרון, שהן עדיין בדיונים.
אורי מקלב:
אבל מצד שני להשאיר את המפלגות בלי שום כסף זה גם משהו שיכול לשבש להן את כל המערכות.
<סיגל קוגוט:
אבל הן בחרו לקחת הלוואה.
אורי מקלב:
אבל את כל הכסף השוטף אתה נותן עכשיו כהחזר הלוואה.
<אייל זנדברג:
נדמה לי שיש גם איזושהי אחריות על המפלגה, שצריכה לתכנן בצורה כזאת שאם בשוטף של השלושה חודשים האחרונים אין לה דרך לשלם משכורות, אז זה - - -
<משה שיפמן:
אין דרך לקיים - - -
<סיגל קוגוט:
אבל אתם צריכים לתכנן את זה.
אורי מקלב:
תכניס את עצמך לראש של עובד המפלגה, אב מפרנס עם חמישה ילדים.
<אייל זנדברג:
אני מבין, בתור אבא שמנהל משפחה ומתכנן - - -
אורי מקלב:
אבל הוא עובד שלהם.
אורי מקלב:
הוא עובד שלהם, והוא לא יקבל מהם.
<מאור חמו:
איך אפשר לתכנן כזה דבר כשפתאום מודיעים שיש בחירות?
<מאור חמו:
איך אפשר להתארגן לכזה דבר?
<סיגל קוגוט:
אתה צריך לדעת שהשנה השלישית שלך היא בסכנה גדולה.
<מאור חמו:
אבל כאן זה שנה שנייה, אז איך אני אתארגן לכזה דבר?
<סיגל קוגוט:
בגלל זה קיבלתם הוראת שעה.
<סיגל קוגוט:
אבל השנה השלישית היא שנה מסוכנת, ואתם יודעים את זה טוב מאוד.
אורי מקלב:
סליחה, רבותיי, יש כאן הצעת פשרה.
אורי מקלב:
הם אומרים ככה: לא תינתן, כדי למנוע ממפלגות שלא ירוצו.
אורי מקלב:
.. שאנחנו נוכל להרוויח כמה שיותר כסף שלא ילך לאיבוד.
אורי מקלב:
מצד שני, ברגע שהוגשה הרשימה, הם יוכלו לקבל את ה-50%.
אורי מקלב:
אז יש כאן אולי עיכוב של 30 יום, 27 יום.
אורי מקלב:
החשבות לא תשחרר את הכסף, היא תראה: מי שהגיש רשימה, היא תשחרר לו את הכסף, את ה-50%, כמו היום, ומי שלא הגיש רשימה, הכול ילך מול הפירעון.
<משה שיפמן:
ברגע שאתה מגיש רשימה אתה מקבל את המקדמה ואז אין לך שום בעיה.
<משה שיפמן:
פה הבעיה היא בדלתא בין מצב כמו היום ועד להגשת הרשימות.
<משה שיפמן:
בכנסת שעברה זה היה תשעה חודשים, תשעה חודשים שהכסף - - -
אורי מקלב:
מה, קבעו תאריך מאוד מאוחר?
<משה שיפמן:
לא, בין הקריאה הראשונה לקריאה שנייה ושלישית היו תשעה חודשים.
<סיגל קוגוט:
אז זה לא היה היום הקובע, כי זה היה רק קריאה ראשונה.
<סיגל קוגוט:
היום הקובע זה רק אחרי שעובר חוק הפיזור.
אורי מקלב:
גם זה יכול להיות חמישה חודשים.
<ארבל אסטרחן:
זה 100 ימים.
<ארבל אסטרחן:
ההפרש הוא בין 100 ל-47.
<סיגל קוגוט:
שיפמן, אנחנו מדברים על היום הקובע, שזה בין 100 ימים ל-90 ימים, תלוי בעילה.
<טובי חכימיאן:
שיפמן, תרגם את זה למצב של עכשיו.
<טובי חכימיאן:
היום הקובע הוא יום חמישי, ואז זה כאילו אתה מפסיד מימון של חודשיים, זה הכול.
<משה שיפמן:
ביום הקובע אני אלך לוועדה הציבורית והיא תקבע לי כמה אני יכול להשאיר וכמה אני יכול להחזיר.
<יצחק בקר:
תוך שלוקחים בחשבון את הסנקציה של מבקר המדינה.
<משה שיפמן:
בוודאי, הם מנוכים ראשונים.
<ארבל אסטרחן:
מה הוועדה הציבורית אמורה לעשות?
<ארבל אסטרחן:
לנחש אם אתה הולך להתמודד או לא הולך להתמודד?