GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: אני לא יודע, אני אומר לכם את האמת, לי אין תשובה טובה לשאלה הזאת.
יריב לוין: יש לי תחושה שההסדר הקיים, התוצאה המעשית שלו היא שח"כים לא הולכים ולא משתתפים.
יריב לוין: יכול להיות שזה המצב, זה מה שצריך להיות, אני לא בטוח.
איל ינון: לא, צריך לתקן.
איל ינון: הח"כים שבאים אלינו לפרה-רולינג לעתים יוצאים מאוכזבים.
איל ינון: יש רבים שלא באים וכנראה הולכים.
יריב לוין: אבל, איל, בוא נגיד את האמת, הרי מה שקורה זה דבר כזה: אם מישהו קיבל הזמנה למשהו שמאוד מאוד מעניין אותו והוא רוצה ללכת אז הוא כבר טורח ועושה פרה-רולינג.
יריב לוין: אם מישהו מקבל הזמנה להצגה לתיאטרון הקרון הוא פשוט אומר "לא" ובזה זה נגמר – מה הוא צריך את זה?
יריב לוין: הרי תשמע, אני לא יודע מה עושים עמיתי, אבל אני, שאני אוהב כדורגל, אז יש לי מנוי לכדורגל, אני לא מחכה שמישהו ישלח לי איזו הזמנה ולבנות את זה שפעם ב...
יריב לוין: מישהו יזמין אותי לאיזה משהו כזה.
יריב לוין: שאר הדברים שאין לי מנוי לגביהם – כנראה כי אני גם פחות אוהב אותם, הם לא מדברים אלי כל כך, אז עכשיו גם יש לי תירוץ מצפוני טוב: עזוב, מה אני אעשה, אני צריך לשלם, אני צריך ללכת, לריב איתם על הכרטיס – עזוב, אני יורד מזה וגמרנו.
יריב לוין: אני אומר עוד פעם, זה ברור שאם תבוא לפה הופעה של איזו להקה מחוץ לארץ אין לזה שום הצדקה.
יריב לוין: אם מישהו בא ואומר לך: בוא תיקח מנוי ל-6 הצגות תיאטרון זה בוודאי לא יקום ולא יהיה.
יריב לוין: אלה דברים ברורים לחלוטין.
יריב לוין: הבעיה היא אם אתה רוצה לייצר לאנשים מסלול פשוט שאומר לו: תשמע, אדוני, הזמין אותך התיאטרון העירוני של חיפה לאיזשהו משהו פעם בשנה, לך בשקט, או שאתה אומר, בוא ניצמד למערכת הזאת ולמעשה בהחלטה הזאת נחליט שאנשים הלכה למעשה, בפועל, לא ילכו.
איל ינון: כל החלטה היא לגיטימית.
מיקי רוזנטל: אני מציע את הדבר הבא: ברוח הדברים שיריב אמר וכן מתוך רצון לעודד השתתפות של חברי כנסת באירועי תרבות וספורט, אני רואה בזה חשיבות גדולה לנסות להנמיך את הגדר אבל להוסיף שומרים חמושים.
מיקי רוזנטל: אני יודע שזאת משימה לא פשוטה אבל אני חושב שהיא חשובה וגם במיוחד שהדבר יהיה בהיר.
מיקי רוזנטל: הרי חלק ממה שאנחנו עושים פה זה שההסכם החדש בין חברי הכנסת הנבחרים לבין הציבור יהיה בהיר וברור לכולם, גם לחברי הכנסת וגם לציבור, שלא יהיו טענות, שלא יהיה עיסוק מיותר בסוגיות האלה.
מיקי רוזנטל: זאת בקשה קשה אבל תנסו להתמודד עם הדבר הזה.
איל ינון: אתם צריכים להנחות אותנו לגבי המדיניות העקרונית.
מיקי רוזנטל: אמרתי.
מיקי רוזנטל: דב, אתה חושב משהו אחר לעניין זה?
איל ינון: אתם רוצים להנמיך את הרף?
מיקי רוזנטל: אני אמרתי להנמיך את הרף אבל להוסיף שומרים.
יריב לוין: אני רוצה להגיע לתוצאה שתהיה בסך הכול פשוטה, שבמקרים הפשוטים והקלים זה יהיה - - -
איל ינון: אנחנו יכולים לבוא אתכם ולשמור שם, לראות.
דב חנין: הדבר הכי חשוב זה להבטיח שחבר הכנסת לא נהנה מהדבר.
מיקי רוזנטל: כן, זה בדרך כלל, תשמע בספורט זה די מובטח.
דב חנין: זה תלוי, מיקי, אם אתה אוהד את הפועל תל אביב זה חלק מהעסקה.
מיקי רוזנטל: סתם, חס וחלילה, אפילו בצחוק אני לא רוצה להגיד.
יריב לוין: האמת שבמקרה של הפועל תל אביב אני חושב שלא תהיה לנו בעיה, זה הכול יהיה בחינם תכף.
מיקי רוזנטל: השאלה היא אם אנחנו הולכים פה לכיוון לא נכון.
מיקי רוזנטל: אני מאוד רוצה להיות זהיר, אני מאוד מאוד מאוד רוצה לשמור על כללי האתיקה, שהדבר הזה יהיה מאוד מאוד אפקטיבי.
מיקי רוזנטל: אבל בשביל שהדבר הזה יהיה אפקטיבי צריך לקבוע כללים, צריך אומץ ציבורי, במקרים מסוימים להגיד: תראו, הכללים הם מחמירים מדי, או הם לא נכונים, התוצאה היא לא טובה – שחברי הכנסת לא משתתפים ואנחנו כן רוצים שהם ישתתפו.
דב חנין: אני חושב שמאוד חשוב להתמקד במטרה שאנחנו רוצים להציג.
דב חנין: אתם מסתכלים על זה מזווית אחת, אני מציע במקביל להסתכל על זה גם מהזווית ההפוכה – מהם המצבים שאנחנו רוצים למנוע אותם?
דב חנין: אני חושב שזה די ברור לנו, אנחנו לא יודעים אולי לנסח את זה אבל די ברור לנו מה אנחנו רוצים למנוע.
דב חנין: אנחנו בפירוש רוצים למנוע מצב שמגיעה להקת רוק מחו"ל כזאת או אחרת וחברי הכנסת יושבים להם במתחם ה-VIP כי הם קיבלו הזמנה.
דב חנין: את זה אנחנו רוצים למנוע.
מיקי רוזנטל: בוודאות.
דב חנין: ליד הדבר הזה יש דברים דומים לו שהם דברים שמעוררים את כעסו של הציבור כי מדובר במשהו שהוא בפירוש טובת הנאה, יש לו משמעות כספית, אין לו משמעות ציבורית סבירה ומתקבלת על הדעת – אפשר כמובן למצוא תמיד איזשהו משהו מאוד מאולץ, אבל אין לו משמעות ציבורית סבירה ומקובלת על הדעת.
דב חנין: הדברים האלה צריכים להיות מאוד מחודדים וברורים שזה לא.
דב חנין: זו לדעתי חייבת להיות התוצאה.
דב חנין: אני לא מתנגד לניסוח מחדש או אפילו להקלות פה ושם, ובלבד שאנחנו בטוחים שהתוצאה הזו היא תוצאה שאנחנו מונעים אותה.
מיקי רוזנטל: זה בדיוק מה שאמרתי, בואו נוסיף שומרים, זאת אומרת, הגבלות.
מיקי רוזנטל: אני אתרגם את עצמי, חשבתי שאני ברור – שורה של סייגים שאומרים באופן חד משמעי מה אסור.
מיקי רוזנטל: אם זה מופע פרטי שבמובהק הוא פרטי - - -
דב חנין: מה זה "פרטי"?
מיקי רוזנטל: פרטי זה שהוא עסק לא נתמך על ידי המדינה, זאת אומרת שהוא איננו מוסד שנתמך על-ידי המדינה.
מיקי רוזנטל: לצורך העניין, כל מופעי הרוק האלה שציינתם אותם הם נעשים על-ידי - - -
דב חנין: גם תיאטרון החובבים לא נתמך על ידי המדינה.
מיקי רוזנטל: שניה.
מיקי רוזנטל: הם נעשים רק על-ידי מפיקים פרטיים שמביאים את כל הלהקות האלה.
מיקי רוזנטל: יבורכו המפיקים, זה חשוב, אבל מדובר בביזנס לשמו.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אם לא מדובר בגוף שנתמך על-ידי המדינה אין ספקא בכלל.
מיקי רוזנטל: אין ספקא.
דב חנין: לא ברור לי.
<תומר נאור: אבל, דרך אגב, כאן יש לך את ההופעה במצדה לדוגמה, שאיל דיבר עליה - - -
מיקי רוזנטל: קודם כל, זה לא גוף פרטי.
מיקי רוזנטל: מי שעושה את זה זו האופרה הישראלית נדמה לי ולכן זה עובר כבר לקטגוריה אחרת.
מיקי רוזנטל: אבל אם מדובר בגורם פרטי שעושה אירוע למצדה - - -
איל ינון: אבל זה אירוע, אגב, שעולה מאות שקלים.
מיקי רוזנטל: מיד.
מיקי רוזנטל: אנחנו קודם כל אומרים איזה שומרים אנחנו כן מוסיפים.
יריב לוין: אחרי אירוע יכול להיות שצריך גם לקבוע מנגנון פיצוי.
מיקי רוזנטל: אנחנו אומרים איזה סוג של שומרים אנחנו מוסיפים: אחד, זה העניין שזה גוף פרטי – בשום מקרה, בשום אופן, אלא באישור מיוחד של הוועדה וכו' וכו'; שניים, המחיר של הכרטיס – המחיר של הכרטיס הוא פקטור חשוב מאוד.
יריב לוין: זה בדרך כלל אינדיקציה.
מיקי רוזנטל: הוא מאוד מאוד משמעותי.
מיקי רוזנטל: כמו שקבענו כלל לגבי מתנה סבירה עד איזה סכום, גם פה יקבע כלל.
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה עכשיו להגיד את המספר אבל אפשר לקבוע מספר.
יריב לוין: אני מציע שנלך על אותו מספר שיש.
מיקי רוזנטל: יכול להיות, שיהיה חד וברור, אבל זה שומר נוסף שהוא חשוב מאוד לצורך העניין.
מיקי רוזנטל: ועוד כהנה וכהנה – אני עכשיו לא יכול למנות את כולם כי לא הכנתי את עצמי אבל אפשר להוסיף בהחלט איסורים שאומרים מה אסור.
איל ינון: ובסוגיית בני הזוג?
איל ינון: כלומר, אם הכלל אומר שחבר הכנסת יכול ללכת אז גם הוא רשאי לקבל עבור בת/בת זוגו?
מיקי רוזנטל: דעתי הפרטית לעניין זה היא שכן, אבל זה ייכלל בסכום המצטבר של המתנה המותרת.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אם אנחנו קובעים סך של 500 שקלים אז ברור שזה לא רק כרטיס אחד אלא שני הכרטיסים לא יכולים וכו'.
יריב לוין: ביחד.
מיקי רוזנטל: כי אחרת אנחנו לא מגיעים למטרה שלשמה אנחנו עכשיו דנים פה.
מיקי רוזנטל: אנחנו כן רוצים – אני רוצה לפחות – שחברי כנסת ישתתפו באירועים כאלו, זה נראה לי חשוב וראוי, אבל כמובן שצריך לקבוע כללים כאלה שיהיה ברור שלא מדובר בטובת הנאה נטו וכו'.
מיקי רוזנטל: עוד הערות לעניין הזה?
<תומר נאור: רק משהו אחד קטן לגבי הרף הכספי – אנחנו מדברים על מנעד מאוד רחב של אירועים.
<תומר נאור: מצד אחד יש לך באמת אופרה במצדה, מצד שני משחק כדורגל בין שתי קבוצות שהכרטיס הכי יקר יכול להגיע אולי ל-100 שקלים – האם אתה רוצה לעשות נגזרת של המחיר הכי יקר או באמת לשים איזשהו - - -
מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים להציב כמה שומרים.
יריב לוין: מה שאולי כדאי להכניס זה גם את האלמנט של החד פעמיות, אני חושב שהוא מאוד חשוב.
מיקי רוזנטל: נכון, בדיוק.
איל ינון: לא מנויים.
יריב לוין: כן, לא מנויים ולא שהוא מזמין אותך כל חודשיים.
מיקי רוזנטל: בשום מקרה.
מיקי רוזנטל: חבר כנסת לא יכול להיות מוזמן לאותה קבוצה 6 פעמים בעונה, גם אם הכרטיס עולה רק 70 שקלים, זה לא יכול להיות.
יריב לוין: זה לא תקין.
מיקי רוזנטל: אם הוא מאוד אוהד את הקבוצה שיטרח ויקנה כרטיס, בעיני אין פה בכלל שאלה.
מיקי רוזנטל: אז גם התדירות חשובה לצורך העניין של הסייגים שאנחנו קובעים.
איל ינון: סליחה שאני נכנס לרזולוציות כאלה אבל אנחנו פשוט נתקלים בכך בחיי היומיום.
מיקי רוזנטל: לא, זה טוב.
איל ינון: כשאנחנו מדברים על בן/בת זוג אנחנו מדברים על כרטיס זוגי, כלומר, זה יכול להיות העוזר הפרלמנטרי או הילד.
איל ינון: אנחנו מדברים על כרטיס זוגי.
יריב לוין: לפעמים אני נקלע – אני יכול להגיד שעכשיו אולי פחות, אני טיפה יותר מוכר אז זה יותר קל אבל בהתחלה, כשהייתי פחות מוכר, הייתי נקלע למקומות שאני פשוט לא מכיר אף אחד, לא מכיר.
מיקי רוזנטל: עוד שני סיבובים בערוץ 10- - -
יריב לוין: זה מצבים לא נעימים, פשוט מצבים לא נעימים.
מיקי רוזנטל: השאלה עוד איזה סייגים אנחנו צריכים להציב לזה אם אנחנו באמת מנמיכים את הגדר.
יריב לוין: זה ברור שזה לא מספיק.
מיקי רוזנטל: איזה עוד סייגים אנחנו צריכים?
מיקי רוזנטל: אנחנו נחשוב, כולנו צריכים לחשוב.
מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים לעגן כדי לא לפתוח דלת עכשיו למתן טובות הנאה באמצעות הדבר הזה שאנחנו רוצים כן להגיע לאיזו מטרה נכונה.
איל ינון: אמרתם מחיר, אמרתם התדירות, אמרתם המסחריות.
<ארבל אסטרחן: הגורם שנותן את זה.
מיקי רוזנטל: כן, הגורם שנותן.
יריב לוין: העובדה שזה גוף נתמך – אתה לא רוצה להכניס את העובדה שזה גוף נתמך?
דב חנין: את זה אני לא מבין.
דב חנין: יש הבדל בין המפיק שמזמין את מדונה לבין תיאטרון הקרון, שאולי למרבית הצער לא נהנה משום תמיכה ממשלתית למרות שאולי כדאי לתת לו.
מיקי רוזנטל: יש הבדל.
איל ינון: הוא לא יכול להיות קיים, דב, בלי שום תמיכה כלשהי.
יריב לוין: הוא לא יהיה קיים.
דב חנין: יש, יש דברים שלא נהנים מתמיכה.
יריב לוין: אז יבקשו היתר חריג.
מיקי רוזנטל: אני חושב שכמעט אין ספקות.
מיקי רוזנטל: גופים נתמכים – בכל אופן יש להם קריטריונים, יש קריטריונים שהמדינה סברה שראוי להעניק להם תמיכה כזאת או אחרת כי הם משרתים איזושהי מטרה ציבורית כזאת או אחרת, ואם אתם רוצים לישיבה הבאה נבקש גם את הקריטריונים של התמיכה.
מיקי רוזנטל: אבל אין לי ספק שתיאטראות, לצורך העניין האופרה, קבוצות מחול וכו', שכולם נתמכים – יש הבדל, בעיני אפילו הבדל מהותי, בינם לבין מפיק פרטי שכל הרצון שלו, המניע שלו הראשוני הוא רווח.
דב חנין: מאה אחוז, אז זה מפיק פרטי לעומת מוסד תרבות.
מיקי רוזנטל: מוסד נתמך.
דב חנין: המילה "נתמך" לא נראית לי רלוונטית לעניין.
דב חנין: במגזר הערבי חלק גדול ממוסדות התרבות לא נתמכים לצערי.
איל ינון: הם לא יכולים לשרוד, דב.
דב חנין: הם באמת לא שורדים.
יריב לוין: מה, אין להם תמיכה עירונית?
איל ינון: או נתמך על-ידי המדינה או על-ידי הרשות המקומית, אחרת אין קיום כמעט למוסדות האלה.
דב חנין: לרשויות המקומיות אין כסף לתמוך.
איל ינון: אולי יש בודדים כאלה.
מיקי רוזנטל: זמננו תם, אני מבין שאתם צריכים לעבור לעניינים אחרים.
יריב לוין: היה יותר כיף פה.
מיקי רוזנטל: תאמין לי, זו הוועדה הכי מעניינת, מפסיד מי שלא בא.
מיקי רוזנטל: היא גם חשובה.
מיקי רוזנטל: אני מודה לכל המשתתפים המכובדים, אנחנו מחכים להצעותיכם, אנחנו נמשיך כמובן להתקדם.
מיקי רוזנטל: ישיבה זו נעולה.
יריב לוין: רבותי, אני פותח את הישיבה, על סדר-היום סוגיה שבאופן מעשי היא טריוויאלית, נדמה לי לחלוטין, והיא סוגיית הסמכת ועדות הכנסת לדון בסוגיות אזרחיות הנוגעות ליהודה ושומרון.
יריב לוין: הדיון מתקיים על פי בקשתה של יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברת הכנסת מירי רגב, שנתקלה – ותכף אני מניח שהיא גם תאמר את הדברים – בתופעה שכולנו נתקלים בה כאשר עולות סוגיות אזרחיות שיש להן נגיעה ליהודה ושומרון.
יריב לוין: הן נדונות כדבר שבשגרה בוועדות הכנסת השונות, לדוגמה דיונים שמתקיימים בנושאי תחבורה – מועברים לוועדת הכלכלה, נושאים של איכות סביבה – מועברים לוועדת הפנים והגנת הסביבה, דיונים שנוגעים להיבטים משפטיים, לרבות צווי אלוף, ביצוע שלהם וכדו' – נדונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט וכן הלאה.
יריב לוין: הדוגמאות הן כמובן רבות מאוד וגם טבעיות, אלא שאנחנו נתקלים מדי פעם במצבים לא נעימים של מוזמנים שמוזמנים לדיונים של אותן ועדות ומנצלים את העובדה – או לא מנצלים, מעלים איזושהי טענה שחלה עליהם חובת התייצבות רק כאשר מדובר בדיונים בוועדת החוץ והביטחון, ולכן לדיונים שמתקיימים בוועדות האחרות הם באים על בסיס התנדבותי, מה שנקרא – כשנוח להם וכשהם רוצים.
יריב לוין: הדבר הוא כמובן בלתי סביר, בלתי הגיוני, פוגע בעבודה של אותן עבודה, אני חושב שפוגע גם במעמד הכנסת ואין לו שום הצדקה.
יריב לוין: ולכן, על מנת שיהיה בידי ראשי כלל הוועדות כלי טוב שאתו הם יוכלו להעמיד את אותם מוזמנים על טעותם, אנחנו רוצים לקבל איזושהי החלטה פורמלית בעניין הזה שתאפשר להם באמת לפעול.
יריב לוין: אני מציע שמירי גם תציג לנו את המקרים שאת נתקלת בהם.
מירי רגב: קודם כל, תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש, אני חושבת שתיארת מאוד נכון את המציאות.
מירי רגב: נוצר מצב שראשי מועצה באיו"ש פונים אלי לקיים דיונים בתחום סמכותי כוועדה – נושא כלבת באזורים מסוימים, נושא תשלומי ארנונה ביישובי שומרון, סוגיית הגנת הסביבה של שריפה וחומרים מסוכנים כאלה ואחרים, ומשרדי הממשלה לא מוכנים לבוא לדיונים.
מירי רגב: הם אומרים לי: מה פתאום, הנושא הזה ידון רק בוועדת החוץ והביטחון.
מירי רגב: אבל מה, אנחנו יודעים שוועדת החוץ והביטחון מאוד עמוסה ויש לה הרבה מאוד נושאים לטפל בהם שקשורים לביטחון המדינה.
מירי רגב: אני לא רואה היום את ועדת חוץ וביטחון – גם כחברה שהייתי בה שנים, ואני עדיין חברה בה, וגם כיושבת-ראש ועדת משנה שהייתי בוועדת חוץ וביטחון – מתכנסת היום לדון בבעיית הכלבת בשומרון.
מירי רגב: עם כל הכבוד, ועדת חוץ וביטחון לא יכולה לדון בזה.
יריב לוין: לא, היא גם לא תדון, היא לא יכולה ואין לה כלים.
מירי רגב: ואז נוצר מצב שוועדת חוץ וביטחון – שהיא עמוסה בסוגיות ביטחוניות – לא מתעסקת בנושאים האזרחיים של איו"ש, ואנחנו, ככנסת ישראל, מפקירים 300,000 תושבים שאף ועדת כנסת לא מסוגלת לטפל בהם וכל טיפול בהם הוא טיפול התנדבותי.
מירי רגב: הם באים אלי – ברצותם הם באים, ברצותם הם לא באים.
מירי רגב: כך גם משרד הביטחון, בוודאי המשרד להגנת הסביבה, בוודאי משרדים כאלה ואחרים שהשרים שלהם באים ממפלגות כאלה ואחרות.
מירי רגב: בנושא איכות החיים של האנשים, רווחת האנשים, חיי תושבים במדינת ישראל – אין הבדל בין מי שגר ביהודה ושומרון, בלוד, בתל-אביב או בקריית שמונה.
מירי רגב: הכנסת צריכה לתת מענה לכל אזרחי המדינה, בין אם הם יהודים, בין אם הם ערבים, בין אם הם מתנחלים ובין אם הם גרים בעיר, אין שום ספק בכך.
מירי רגב: ולכן חשבתי שצריך לעשות מהלך אמיתי וחשוב בכנסת לטובת אותם אנשים שגרים ביהודה ושומרון.
מירי רגב: פניתי בסוגיה הזאת אליך, כבוד היושב-ראש, שמחתי על תשובתך.
מירי רגב: פנינו ביחד גם ליושב-ראש הכנסת, ביקשתי לדון עמו גם בעניין הזה, לקבל את הסכמתו לעניין הזה.
מירי רגב: הוא אמר גם לי וגם ליריב שהוא בהחלט מבין את הרציונל של הנושא הזה, ולכן הוא מאפשר לנו לדון - - -
יריב לוין: לא רק זה, הוא אמר שהוא תומך בזה באופן חד משמעי, שזה מובן מאליו.
מירי רגב: כן, הוא תומך וזה מובן מאליו ואפילו, אם היה צריך והיינו מזמנים אותו להביע את עמדתו, הוא היה מגיע לכאן.
מירי רגב: ולכן אני חושבת, יריב, שההחלטה הזו היא החלטה חשובה, היא החלטה נכונה, היא החלטה שמאפשרת לאותם 300,000-400,000 מתיישבים באיו"ש – שלא רק ממשלת הליכוד שלחה אותם אלא ממשלות ישראל כולן שלחו אותם לשם – מאפשרת לכנסת לטפל בבעיות אמיתיות.
מירי רגב: בדיוק כמו שאני מטפלת בקריית שמונה או בשדרות כך אני צריכה לטפל גם באלקנה וגם בשומרון.
יריב לוין: אגב, אני מוכרח לומר שהרבה מאוד מהבעיות האלה הן גם בעיות שיש להן נגיעה – למשל נושאים סביבתיים, נושאים שיש להם נגיעה של איכות סביבה – נגיעה רוחבית בכלל, כמו בעיות של זיהום מים.
מירי רגב: אני לא רואה את ועדת חוץ וביטחון מתעסקת עם זיהום מים או כלבת באיו"ש, עם כל הכבוד.
יריב לוין: דוגמה טובה היתה סוגיה של בעיות זיהום מים, שגורמים מסוימים באו ואמרו:
יריב לוין: אנחנו לא רוצים לבוא כי זיהום מים – כשמזהמים את מי תהום שם, למרות שזה מה שבסוף מגיע אלינו – אתה לא יכול לאלץ אותי להגיע לדיון.
יריב לוין: אני חושב שזה לגמרי לא סביר.
יריב לוין: היה דיון שזימן חבר הכנסת ברוורמן בוועדת הכלכלה בנושא של בעיות שנגעו לתחבורה ולמכרזים של תחבורה ציבורית שהוציא משרד התחבורה.
יריב לוין: שוב נתקלנו במצב שבו היו גורמים שאמרו: אנחנו לא רוצים לבוא.
יריב לוין: אחר כך, אגב, כשמזמינים לוועדת חוץ וביטחון הם גם בסוף לא באים.
יריב לוין: גם עם הבעיה הזאת, יושבת-ראש הוועדה, אנחנו מתמודדים כל הזמן.
יריב לוין: ולכן אני חושב שהדבר הזה הוא מתבקש, אני חושב שהוא חיוני.
יריב לוין: בועז, איפה אתם עומדים?
בועז טופורובסקי: מה היועצת המשפטית אומרת?
מירי רגב: ממתי יועצת משפטית צריכה לקבוע מדיניות?
בועז טופורובסקי: אנחנו קובעים.
מירי רגב: יועצת משפטית צריכה לקבוע האם זה חוקי או לא חוקי, ממתי יועצת משפטית קובעת מדיניות?
בועז טופורובסקי: אני לא שואל אותה על מדיניות, אני מתייעץ אתה.
מירי רגב: אה, אוקיי, חשבתי ששאלת אותה על מדיניות.
בועז טופורובסקי: בסופו של דבר אנחנו נקבע.
<ארבל אסטרחן: יש היום סמכות לכל ועדות הכנסת לדון בנושאים אזרחיים גם לגבי מה שקורה בשטחים.
<ארבל אסטרחן: זה נכון שמקובל בכנסת שמי שדן בזה זו ועדת חוץ וביטחון בגלל שמי שאחראי בשטח הוא המפקד הצבאי ולא באופן ישיר המשרדים השונים – זאת אומרת, לא שר התחבורה, אלא המפקד הצבאי שמחיל את החקיקה בשטח.
<ארבל אסטרחן: אבל ככל שהוועדות רוצות לדון בנושאים האלה, הדוגמאות שנתנה יו"ר ועדת הפנים, אין איזושהי מניעה לעשות את זה כבר היום אגב.
מירי רגב: לא, זה לא נכון מה שאת אומרת.
מירי רגב: הם לא באים.
מירי רגב: אני הזמנתי את המשרד להגנת הסביבה, ארבל, לדון במספר סוגיות על המגזר הערבי, מגזר בדואי ועל המגזר באיו"ש – כמובן שלמגזר הבדואי והערבי הם באו ברצון, למגזר באיו"ש הם אמרו שהם לא באים, זה לא מסמכותנו לפנות אליהם.
מירי רגב: זה לא לעניין ואני לא רוצה להתחנן בפני אף משרד לבוא אלי.
<ארבל אסטרחן: לא צריך להתחנן, משרדי הממשלה חייבים לבוא לוועדת הכנסת כשהן מזמינות אותם.
מירי רגב: יש ועדה, יש לי תחומי אחריות בוועדה – שכל משרד יבוא וייתן את תשובתו לגבי תחומי אחריות של הוועדה שלי.
מירי רגב: לא התעסקתי בתחומי ביטחון ולא התעסקתי בתחומי כלכלה, התעסקתי בתחומי ועדת הפנים והגנת הסביבה ואני לא צריכה להתחנן בפני אף שר ואף משרד שיבואו לתת מענה לבעיות ומצוקות שמעלות מועצות אזוריות באיו"ש.
בועז טופורובסקי: אבל החלטה כאן לא משנה את העובדה הזאת.
מירי רגב: בטח שהיא משנה.
<ארבל אסטרחן: הם אומרים שאין להם סמכות שם?
מירי רגב: כן, שזה רק בוועדת המשנה באיו"ש.
<ארבל אסטרחן: הם לא יכולים להגיד לכנסת איפה לדון.
יריב לוין: ברור שהם לא יכולים, אנחנו רוצים שיהיה לנו נייר שאתה יכול לשלוח לבן אדם, להגיד לו: הנה, אדוני, יש החלטה של ועדת הכנסת, אתה חייב להגיע.
מירי רגב: וגם משרד הביטחון לא רוצה לשלוח אלינו, הם אומרים: הכול יהיה בוועדת חוץ וביטחון.
בועז טופורובסקי: אז בואו נחיל גם את החוק הישראלי עליהם.
יריב לוין: הלוואי, אבל את זה אני לא יכול לעשות פה.
יריב לוין: לו יכולתי, תאמין לי, בועז, הייתי עושה את זה.
בועז טופורובסקי: אני יודע שהייתי עושה את זה.
יריב לוין: ועוד נעשה גם, אבל אנחנו כרגע לא מחילים שום דבר, רוצים לתת פתרון לבעיה מערכתית של עבודת הכנסת בכלל.
<ארבל אסטרחן: משרדי הממשלה לא עושים טובה לכנסת שהם מגיעים.
מירי רגב: אבל זה מה שקורה היום, ארבל.
מירי רגב: את רואה, הנה, לדוגמה – אני אפילו לא ידעתי שמשרד הביטחון לא רצו להגיע ומזכירת הכנסת אומרת לי כאן שהיא התערבה.
מירי רגב: אני צריכה לערב מזכירת כנסת?
מירי רגב: זו בושה לי.
מירי רגב: הצעה לסדר שלא אני קבעתי אותה, שיושב-ראש ועדת - - -
דב ליפמן: ועכשיו הם כן יגיעו?
ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו התערבנו.
ירדנה מלר-הורוביץ: הודעתי ליושב-ראש, אני כתבתי מכתב מאוד חריף, הם הגיעו, התייצבו.
<ארבל אסטרחן: זה לא תקין.
בועז טופורובסקי: יריב ומירי, אם מה שאתם אומרים זה נכון אז זה לא מתאים לכם, אתם לא צריכים החלטה שלא משנה כלום.
מירי רגב: לא, אני צריכה החלטה מסודרת.
יריב לוין: לא, אני אומר לך, יש כאן בעיה.
בועז טופורובסקי: אבל אומרת היועצת המשפטית שההחלטה הזאת לא משנה את העובדה שהם עדיין צריכים להגיע – אז למה צריך לשנות את ההחלטה?
יריב לוין: נכון, היא לא משנה, אני רק רוצה שיהיה לי מסמך כתוב שאני יכול לשלוח לכל מוזמן כזה שאומר לי: אני לא בא.
בועז טופורובסקי: אבל יש לך, אתה יכול לקבל מהיועצת המשפטית מסמך כתוב שהם מחויבים להתייצב.
יריב לוין: עובדה שלא, מה לעשות?
מירי רגב: עובדה שלא.
בועז טופורובסקי: עזוב, נו.
בועז טופורובסקי: אז לא צריך את ההחלטה הזאת?
בועז טופורובסקי: ההחלטה הזאת לא תשנה.
ניצן הורוביץ: נו, מה אתם משחקים פה במשחקים?
ניצן הורוביץ: הרי זו לא הכוונה האמיתית.
יריב לוין: כן, מה הכוונה האמיתית?
יריב לוין: בוא תסביר לי, מה הכוונה האמיתית?
ניצן הורוביץ: די, מספיק עם ההיתממות, זה שטויות במיץ עגבניות - - -
מירי רגב: ניצן, תסביר מה הכוונה.
ניצן הורוביץ: תגידו, למה ללכת סחור סחור?
יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אני רוצה להבין משהו, כשהיה דיון, כשישבנו יחד - - -
ניצן הורוביץ: די, זה לא דיון רציני פה, אתם מבלבלים את המוח.
יריב לוין: יושב פה חבר הכנסת מקלב והוא היה אתי, הוא יכול להעיד מכלי ראשון שאני הגשתי בקשה לדיון מהיר בנושא "מערך התחבורה הציבורית במטה בנימין" לפני החטיפה.
יריב לוין: תאמין לי, לפני החטיפה.
ניצן הורוביץ: יש ועדה ייעודית לעניין הזה.
יריב לוין: רגע, חבר הכנסת הורוביץ, רגע.
יריב לוין: הגשתי בקשה לדיון מהיר, הבקשה אושרה על-ידי הנשיאות פה אחד, אף אחד לא התנגד לה, לכולם היה ברור שהמקום לדון בו הוא בוועדת הכלכלה.
יריב לוין: יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת ברוורמן – שלא חשוד בתמיכה במפעל ההתיישבות לצערי – קבע כמובן דיון, בכלל לא העלה על דעתו לחשוב שהנושא צריך לדון במקום אחר.
יריב לוין: הדיון שהיה היה דיון סופר חשוב, היתה רק בעיה אחת – הנציג של הצבא פשוט לא בא, למה?
יריב לוין: כי זה ועדת הכלכלה, הוא לא "סופר" אותה, אז הוא לא מגיע.
יריב לוין: אז זה נראה לך תקין?
יריב לוין: זה נראה לך בסדר?
ניצן הורוביץ: זה בכלל לא קשור לזה, זה עניין של אי הופעה או אי התייצבות של מוזמנים בוועדות הכנסת, זה לא קשור לפורום.
יריב לוין: אבל זה דבר שיטתי.
ניצן הורוביץ: לא נכון, לא נכון.
יריב לוין: בוודאי שזה קשור, כי זה דבר שיטתי.
יריב לוין: מה לא נכון?
ניצן הורוביץ: תשמע, אני אתן לך דוגמה אחרת.
ניצן הורוביץ: אני אתן לך דוגמה אחרת, אפשר להגיד?
ניצן הורוביץ: הייתי בכנסת הקודמת יו"ר ועדת עובדים זרים – אתה יודע כמה פעמים זימנו את אנשי משרד הפנים ואת שר הפנים אלי ישי והם לא התייצבו לוועדה כי לא בא להם?
יריב לוין: לא בסדר, לא בסדר.
ניצן הורוביץ: אז מה זה קשור?
ניצן הורוביץ: מה זה קשור ליהודה ושומרון בכלל?
ניצן הורוביץ: אין שום קשר - - -
יריב לוין: אני אגיד לך מה הקשר – יש לך בעיה מערכתית שהצבא בא ואומר לך: אני לא מגיע.
ניצן הורוביץ: זה לא נכון, אתם סתם מנסים להעביר איזו שטות, קשקוש, בלבול מוח.
יריב לוין: לא נכון, פשוט לא נכון.
מירי רגב: ניצן, תאמין לי, אני אומרת לך, זה לא נכון, בחיי.
יריב לוין: לא נכון, זה פשוט לא נכון.
ניצן הורוביץ: אז אני אומרת לך שהבעיה היא זו שהצבא – ואת היית שם אז את יודעת איך הצבא - - -
מירי רגב: אבל זה לא רק הצבא.
מירי רגב: יש בעיית כלבת או בעיה מסוימת של זיהום מים באיו"ש, המשרד להגנת הסביבה אומר לי: אני לא בא לדיונים על איו"ש, רק בוועדת חוץ וביטחון.
מירי רגב: תגיד לי, זה הגיוני?
ניצן הורוביץ: קודם כל, מעבר לזה, יש גם ועדה בוועדת חוץ וביטחון לעניינים אזרחים באיוש.
מירי רגב: אבל הם לא מתעסקים בזה – הם מתעסקים בזה?
מירי רגב: תעשה לי טובה.
יריב לוין: נו, באמת?
יריב לוין: היא מסוגלת לטפל בכל המכלול הזה בלי להכיר את המטריה ולנהל דיון?
ניצן הורוביץ: מחר יש למשל דיון בוועדה הזאת – אתם לא יודעים – על כיסוי סלולרי באיו"ש.
יריב לוין: תאמין לי שאנחנו יודעים.
ניצן הורוביץ: מוטי יוגב כינס אז עושים דיון על כיסוי סלולרי.
יריב לוין: מאה אחוז, נו אז מה?
מירי רגב: זו תקלה, זה לא בסדר, היועצים המשפטיים לא מכירים את זה.
מירי רגב: הנה, היה לי עכשיו דיון על המסים בשומרון, נושא תשלומי מיסי ארנונה, באה מירי, היועצת המשפטית – והיא אחת, בוא נגיד, הטובות בכנסת, טוב?
מירי רגב: לא הטובה ביותר אבל בוודאי בין הטובות בכנסת, נכון?
יריב לוין: ואגב, היא במקרה גם של חוץ וביטחון.
מירי רגב: היא של חוץ וביטחון, בגלל זה אמרתי שזה בענייני פנים.
ניצן הורוביץ: מכיר אותה.
מירי רגב: והיא אמרה לי: אני לא יכולה לתת לך ייעוץ, אני לא יכולה לתת לך ייעוץ בעניין הזה אלא מי שאחראי על נושא הפנים – שזה תומר.
מירי רגב: ואז משרד המשפטים באו - - -
ניצן הורוביץ: זה נכון, כי היא היועצת של ועדה אחרת, נו, מה?
מירי רגב: אבל אני מסבירה לך שלכן יועצת משפטית לא יכולה לדון בוועדת חוץ וביטחון בנושא מסים.
יריב לוין: זה עניין של ידע והכרת המטריה.
יריב לוין: תגיד לי, יש בעיה עם המועצה הדתית ביישוב מסוים – זה צריך לדון בוועדת חוץ וביטחון?
איילת שקד: זה מה שקורה היום?
מירי רגב: כן, את יודעת שאני לא מסוגלת לעשות דיון על כלבת באיו"ש כי המשרד להגנת הסביבה לא רוצה לבוא?
יפעת קריב: היועצת המשפטית אמרה שאפשר לזמן בכל מקרה.
יריב לוין: רבותי, זה לא מה שקורה, מה שקורה הוא שהדיון מתקיים תמיד בוועדה הייעודית, זה מה שקורה.
מירי רגב: אם בכלל.
יריב לוין: רק הם לא מתייצבים, כל אחד בא כשבא לו, אז הוא אומר: אני לא אבוא.
ניצן הורוביץ: זה לא קשור בכלל.
בועז טופורובסקי: אבל ההחלטה הזאת לא משנה.
יריב לוין: די, באמת.
מירי רגב: באמת, זו בושה וחרפה.
מירי רגב: מה אנחנו רוצים?
ניצן הורוביץ: מה התעוררתם עכשיו גם?
ניצן הורוביץ: מה היה עד עכשיו?
ניצן הורוביץ: לא הסתדרנו?
ניצן הורוביץ: לא טופלו נושאים אזרחיים באיו"ש?
ניצן הורוביץ: מה זה השטויות האלה?
מירי רגב: אני אגיד לך מה התעוררנו, ניצן.
ניצן הורוביץ: זו היתממות.
ניצן הורוביץ: הרי אתם רוצים להכניס את זה, אתם מחפשים כל דרך בשביל להכניס את זה.
מירי רגב: ניצן, אני אומרת לך את האמת.
ניצן הורוביץ: אי אפשר כבר לסבול את ההתנהגות הזאת.
מירי רגב: אני, כיושבת-ראש ועדת הפנים, במשך שנה לא מסוגלת לטפל בנושאים אזרחיים של איו"ש.
ניצן הורוביץ: אתם מבלבלים את המוח, אתם מקשקשים וזו הכול שטות.
ניצן הורוביץ: תגידו את האמת לפחות.
ניצן הורוביץ: תגידו את האמת.
ניצן הורוביץ: יריב, תגיד את האמת, אתה מעוניין לטשטש את העניין הזה של יהודה ושמרון, זה הסיפור, לטשטש את העניין.
יפעת קריב: יש לי שאלה ליועצת המשפטית.
מירי רגב: שיש עתיד יצביעו נגד.
יפעת קריב: היועצת המשפטית, סליחה, יש לי שאלה: כזה נושא משמעותי - - -
מירי רגב: היועצת המשפטית מנהלת את הוועדה.
יפעת קריב: לא, אני רוצה לשאול שאלה.
מירי רגב: תשאלי, תשאלי.
יפעת קריב: אני מתנצלת, כזה נושא משמעותי וחשוב לא צריך לעבור דרך המליאה, לא צריך לעבור בהצעה לסדר?
יפעת קריב: זה יכול לבוא ככה לוועדת הכנסת?
יריב לוין: זה בדיוק הסמכות שלה.
יפעת קריב: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, נו, תנו לי לדבר אתה – או שזה גם אסור לשאול את היועצת המשפטי על שאלה משפטית?
יריב לוין: את יכולה לשאול הכול, גם מותר לי להציע תשובה.
יפעת קריב: אז אני מבקשת את התשובה המשפטית של היועצת המשפטית:
יפעת קריב: האם נושא כזה יכול לעבור בכזאת קלות?
יפעת קריב: זה לא צריך לעבור מליאה?
יפעת קריב: זה לא צריך לעבור הצעה לסדר?
יפעת קריב: זה לא צריך לעבור איזשהו דיון לפני כן?
<ארבל אסטרחן: אני ארצה לשמוע איך יו"ר הוועדה רוצה לסיכום את הדיון, אבל בעיקרון ועדת הכנסת היא ועדה - - -
יפעת קריב: הוא רוצה לסכם את זה בהצבעה, זה די ברור.