GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צחי הנגבי: אבל פה לא מדובר על העניין הזה, מדובר על כבוד.
צחי הנגבי: גם אם אתה מחליט שאתה רוצה שהאיש יהיה אצלך ב-12:00 בלילה אתה צריך להגיד לו את זה בצורה מכובדת.
צחי הנגבי: ואם הוא אומר: יש לי בעיה, אשתי בהיריון – אתה צריך לכבד את העניין הזה ולהתמודד עם זה.
צחי הנגבי: זה העניין.
אורי מקלב: לאור הדברים שאמר איל, אלה שני דברים נפרדים.
אורי מקלב: אם זו שאלה של יחסי עבודה בין חבר כנסת לעובד שלו – זה סעיף שצריך להיכנס בסעיף של יחסי עבודה.
איל ינון: אפשר לשלב את זה בסעיף 19 שעוסק בעוזרים הפרלמנטריים.
אורי מקלב: פה מדובר על סעיף של לשון, של נימוס, של כבוד של הכנסת.
אורי מקלב: זה לא שייך לתנאי ההעסקה וצורת ההעסקה ואופן הדיבור לעוזרים פרלמנטריים.
אורי מקלב: אם יש דבר כזה, ויכול להיות שקיים דבר כזה שאת כל העצבים ואת כל המתח מוציאים על העובדים, אז צריך - - -
צחי הנגבי: אני לא מכיר, אבל יכול להיות.
אורי מקלב: אם איל אומר, אז כנראה שזה קיים.
יריב לוין: קיים, קיים.
אורי מקלב: אני גם שמעתי שזה קיים.
אורי מקלב: אנשים שלא האמנתי – מדברים מאוד יפה אתנו, גם בוועדות וגם בין החברים, ועם העובדים שלהם מתנהגים באופן בוטה.
איל ינון: אני חושב שוועדת האתיקה תדע להפריד בין מקרים שבהם נעשה שימוש לרעה על-ידי איזשהו עוזר פרלמנטרי שיש נסיבות אחרות שגורמות לו להתלונן לבין תלונה אמיתית.
איל ינון: אני לא חושב שיש חשש.
צחי הנגבי: המהות של סעיף 16 – נוציא את נושא העוזרים ונעביר אותו לסעיף 19 – היא איך חברי הכנסת מתנהגים עם הציבור שאתו הם באים במגע.
צחי הנגבי: זה הדבר המהותי, שם נדרשת אמירה.
צחי הנגבי: לפעמים ח"כים מדברים לא יפה, לאורחים בוועדות בעיקר.
אורי מקלב: כולל יושבי-ראש ועדות, סליחה שאני אומר את זה.
אורי מקלב: אנשים מגיעים, יש להם איזה כבוד לזה שהם מגיעים לפה והם חוטפים ולא יודעים מאיפה זה מגיע להם בכלל.
אורי מקלב: הרבה פעמים גם לא בצדק – אמרו איזה מילה.
אורי מקלב: בסדר, אבל בכל אופן, בשבילם - - -
צחי הנגבי: זה מאוד מעליב אותם, הם משתגעים מזה.
צחי הנגבי: הם באמת לא יודעים מה לעשות, כי הם רוצים להישאר בדיון ולא רוצים לריב עם היושב-ראש או עם אחד הח"כים, אבל הם מרגישים מושפלים.
צחי הנגבי: זה קורה בצורה תדירה.
אורי מקלב: שם הסעיף הזה צריך לבוא לידי ביטוי.
צחי הנגבי: אז נבקש מכם להתאים את סעיף 16 לעניין הספציפי הזה, של התנהלות מול ציבור.
צחי הנגבי: צריכים לייחד אותו רק למשכן או גם כשנמצאים מחוץ למשכן?
איל ינון: אני מייחד את זה קודם כול לאלה שחברי הכנסת באים אתם במגע יום-יומי בעבודה שלהם במשכן.
איל ינון: אתם רוצים גם סעיף כללי אחר - - -
צחי הנגבי: נגדיר לעצמנו.
צחי הנגבי: יש ארבעה סוגים של אנשים: עובדי משכן, עוזרים פרלמנטריים, חברי צוות פרלמנטרי – שאני לא יודע מה ההבדל - - -
<ארבל אסטרחן: עובדים של הסיעה, מנהלי סיעות.
צחי הנגבי: ומוזמנים לכנסת ולוועדותיה.
צחי הנגבי: אני לא יודע אם צריך לכלול את כולם.
צחי הנגבי: את העוזרים הוצאנו.
איל ינון: הוצאנו, ונכניס אותם בסעיף של העוזרים.
איל ינון: את כל השאר הייתי משאיר, אלה האנשים שאתם באים במגע.
אברהם מיכאלי: אתן לך דוגמה.
אברהם מיכאלי: באחת הוועדות היושב-ראש ואחד הח"כים נכנסו לוויכוח מאוד לא יפה עם אחד האורחים, שאני יודע שהוא הגיע לכנסת אחרי ארבע שעות נסיעה באוטובוס.
אברהם מיכאלי: הוא ניסה להביע את עמדתו, כנראה שהוא לא ידע את הכללים פה, וזרקו אותו החוצה.
אברהם מיכאלי: מישהו יגיד: הנה, תלונה לוועדת האתיקה, כי לא התנהג בכבוד.
אברהם מיכאלי: מצד שני, היו שם נסיבות שאמרו לו: עכשיו אתה לא יכול לדבר כי צריך להירשם או שיש הצבעה.
אברהם מיכאלי: הוא לא הבין את זה, הוא התעקש לדבר וזרקו אותו החוצה מהוועדה.
אברהם מיכאלי: הוא איים: אגיש נגדכם תלונה לוועדת האתיקה.
צחי הנגבי: זכותו.
צחי הנגבי: יושב-ראש הוועדה צריך לנהל את הישיבה בתקיפות, על-פי כללי הסדר, ואם מישהו לא מכבד את ההכרעות שלו אז הוא יוצא החוצה.
צחי הנגבי: אבל אם הוא מקלל אותו, מגדף אותו, אומר לו: מי אתה בכלל?
צחי הנגבי: או כל מיני דברים – זה לא מכובד.
אורי מקלב: לא צריך לבנות סעיף מיוחד ליושבי-ראש?
מיקי רוזנטל: אני עוקב אחרי החלטות ועדת האתיקה - הן מאוד מדודות.
מיקי רוזנטל: אני לא חושב שוועדת האתיקה החליטה אי פעם החלטות מאוד דרמטיות.
מיקי רוזנטל: בסך הכול, יש את האיזון הנכון בין הצורך לנהל ישיבה ולקדם עניינים לבין התלונות.
מיקי רוזנטל: אני חושב שצריך לתת כבוד לאורחים שבאים למשכן.
מאיר שטרית: יש בעיה?
מיקי רוזנטל: יש לא מעט טענות בעניין.
מאיר שטרית: מתוך אלפי ישיבות, נגיד שהיה פעם או פעמיים.
מיקי רוזנטל: כמובן, זה לא גוזל מזכותו של יושב-ראש הוועדה לנהל את הוועדה כהבנתו.
צחי הנגבי: גם אין סעיף כזה.
צחי הנגבי: זה רק by product של הדיון שעשינו.
אורי מקלב: פה יש אווירה אינטימית, אני רוצה להגיד לכם את האמת.
אורי מקלב: אני אומר את האמת שלי.
אורי מקלב: זה לא רק כלפי הציבור, אני אומר לך, בין החברים שלי, בתוך הסיעה שלי ביקשו להחליף ועדות.
אורי מקלב: חבר כנסת אומר לי: אני לא רוצה להיות בוועדה מסוימת בגלל היושב-ראש.
אורי מקלב: אני מרשה לעצמי להגיד את זה כאן, בגלל שאתה בדיוק הפוך, אתה דוגמה חיובית לאחד שמנהל ישיבה.
אורי מקלב: גם חבר כנסת – לא רק אזרח - מרגיש נוח להיות חבר בוועדות מסוימות ובוועדות אחרות לא, וזה בגלל צורת הניהול וההתנהלות של היושב-ראש.
אורי מקלב: עד כדי כך, ואני אומר את זה בצורה גלויה.
אורי מקלב: חבר כנסת, בתוך הכנסת, עם כל הזכויות של חבר כנסת, ובוועדות שהוא רוצה להיות חבר בהן - - -
צחי הנגבי: יש לנו פרק על הוועדות.
<ארבל אסטרחן: כן, יש נושאי תפקידים מיוחדים.
<ארבל אסטרחן: סעיף 64.
אורי מקלב: אולי אני מפתיע אתכם, אבל אני אומר לכם את זה בשקיפות מלאה, ואני לא חושב שאני אומר דברים שהם נורא נורא חריגים, רק לאיזו קבוצת חברי כנסת.
אורי מקלב: לפי דעתי, זו הרגשה של עוד חברי כנסת.
צחי הנגבי: בבקשה, חבר הכנסת לוין.
יריב לוין: אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים.
יריב לוין: אני באופן אישי מתנגד באופן מוחלט לכל הגבלה והצרה של שיקול הדעת של ראשי הוועדות.
יריב לוין: אני חושב שהכנסת גם ככה חלשה מאוד, היא גם ככה נשלטת במידה רבה על-ידי הממשלה, והדבר היחיד שעוד מייצר בה משקל נגד כלשהו ומאפשר לה איכשהו לבוא לידי ביטוי לקיים תהליך של הכנסת אינפוט שלה לתוך החקיקה וההחלטות שמתקבלות זו העובדה שלראשי הוועדות יש עצמאות מוחלטת, אי אפשר לכפות עליהם ולכן צריך להסתדר אתם.
יריב לוין: במובן הזה, זה מחזק את הכנסת כולה.
יריב לוין: ברגע שנשים עליהם מגבלות, באופן מיידי נביא למצב שבו הבלם האחרון בפני זה שהממשלה פשוט תכניס את החוק בקריאה ראשונה ותוציא אותו מכאן בקריאה שניה ושלישית פחות או יותר כמו שהוא בא, ייעלם וירד.
יריב לוין: אני אומר את זה דווקא לחבריי מהאופוזיציה – תהיו זהירים מאוד בדבר הזה.
מיקי רוזנטל: אבל הבעיה שלך היא בסעיף אחר, לא בסעיף הזה.
צחי הנגבי: הוא מדבר באופן עקרוני.
יריב לוין: כשאתה תתערב למי הוא נותן לדבר, איך הוא מנהל את ההצבעה, למי הוא זה ולמי הוא שם - מהר מאוד תביא אותו למקום שבו הממשלה תשלוט בו טוטלית, ואל תהיה שם.
יריב לוין: מתוך הכוונות הטובות תביא לנזק נורא.
מאיר שטרית: הניסוח של סעיף 16, כל מה שאתם כוללים שם, זה כאילו יש היום בעיה כלפי האנשים האלה.
צחי הנגבי: היועץ המשפטי פירט תלונות.
מאיר שטרית: כשאתה אומר: "ינהג בעובדי המשכן, בעוזרים הפרלמנטריים ובחברי הצוות הפרלמנטרי, וכן במוזמנים לכנסת או לוועדותיה ובאורחים אחרים, בכבוד ובהגינות" – לכאורה, בכל קהל.
מאיר שטרית: אני חושב שצריך להגיד את זה באופן כללי.
מאיר שטרית: יש בעיה עם עוזרים פרלמנטריים?
איל ינון: א', יש בעיות.
איל ינון: ב', אלה קבוצות של עובדים מסוגים שונים שחברי הכנסת עובדים אתם ברמה יום-יומית ורמת החיכוך, לטוב ולרע, היא מאוד גבוהה.
איל ינון: לכן דרוש סעיף מיוחד ולא סעיף כללי שאומר באופן כללי ביחס לציבור – חבר הכנסת יתנהג יפה או משהו כזה, כי זה לא אותו מבחן, לא אתגר יום-יומי כמו שיש פה, שמגיעים לפה מוזמנים.
איל ינון: חבר כנסת עובד עם עוזר פרלמנטרי שלו ומתייחס אליו בצורה מסוימת או מתייחס לעובד כנסת, בכל מיני רמות של עובדי כנסת שיש לנו פה.
איל ינון: לכן אני כן חושב, מהניסיון שלנו, שחשוב לייחד סעיף.
צחי הנגבי: היו תלונות של עובדי משכן על חברי כנסת?
איל ינון: נדיר יותר, אבל יש.
<ארבל אסטרחן: יש להם קושי להגיש קובלנה לוועדת האתיקה.
איל ינון: לא הוגשה קובלנה רשמית.
צחי הנגבי: של מוזמנים ואורחים?
איל ינון: מוזמנים – יש הרבה תלונות.
איל ינון: עוזרים יש פה ושם תלונות.
איל ינון: לא תלונות רשמיות לוועדת האתיקה, אבל תלונות שמגיעות.
איל ינון: מצד מוזמנים יש גם תלונות לוועדת האתיקה.
צחי הנגבי: עובדים לא הגישו כי לא נעים להם, אבל דיברו אתכם.
איל ינון: עובדים מדברים לפעמים, כן.
אברהם מיכאלי: זה טבעי, אנחנו מסתובבים בבניין 24 שעות בבניין.
צחי הנגבי: אלה מקרים חריגים, אבל לפעמים הכללים נוהגים גם במקרים חריגים.
מאיר שטרית: זה גם חברי כנסת אחד מול השני, לא רק עובדי משכן.
צחי הנגבי: זה היה סעיף קודם, כשלא היית.
מיקי רוזנטל: זה כבוד הכנסת וכבוד חבריה.
מיקי רוזנטל: יש לנו על זה סעיף נפרד, סעיף 10.
צחי הנגבי: אבל גם סעיף 14 דיברנו על זה והם קיבלו משימה לנסות לנסח את זה בדרך יותר תכליתית.
צחי הנגבי: נעבור לסעיף 17, שזה מעניין.
צחי הנגבי: זה לא היה בעבר, נדמה לי.
צחי הנגבי: "17.
צחי הנגבי: חבר הכנסת ימלא אחר הנחיות והוראות יושב-ראש הכנסת בכל הנוגע לסדר ולביטחון במשכן הכנסת.
צחי הנגבי: " איך זה נולד, אתם זוכרים?
מאיר שטרית: זה לא קיים בתקנון היום?
צחי הנגבי: זה נולד בוועדת זמיר.
<ארבל אסטרחן: בדוח ועדת זמיר זה קיים בנוסח אחר.
מאיר שטרית: אני חושב שהתקנון קובע שיושב-ראש הכנסת אחראי לכל מה שקורה במשכן.
<ארבל אסטרחן: זה בחוק משכן הכנסת ובתקנון הכנסת כתוב שהוא ינהל את ענייני הכנסת, ישמור על הסדר, הביטחון וכו'.
<ארבל אסטרחן: בדוח זמיר הוצע נוסח רחב יותר, שאמר: חבר הכנסת ימלא אחר הנחיות והוראות יו"ר הכנסת בכל הנוגע לסדר ולביטחון במשכן הכנסת, ובכלל זה בישיבות הכנסת, בנוגע לקיום תקנון הכנסת ובנוגע לעניינים הקשורים לניהול הכנסת, ובכלל זה אבטחת חבר הכנסת ואבטחת מידע.
צחי הנגבי: מיקי ואני, כשדנו בזה, הורדנו את זה והשארנו רק סדר וביטחון.
צחי הנגבי: אם יש אזעקות, הוא מנחה.
איל ינון: אתם רוצים להוסיף קצין הכנסת?
איל ינון: כי בפועל מי שעושה - - -
צחי הנגבי: יושב-ראש הכנסת ינחה את קצין הכנסת.
מאיר שטרית: הוא מעביר את זה באמצעות קצין הכנסת.
מיקי רוזנטל: מאז שניסחנו את הסעיף קרה משהו בכנסת עם יושב-ראש הכנסת, שמנע את כניסת נציגות הפליטים.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא מדברים ביושב-ראש הספציפי ולא בהחלטה הספציפית - - -
יריב לוין: אבל פליטים לא היו.
יריב לוין: הוא מנע כניסה של מסתננים.
יריב לוין: לא היה פליט שביקש להיכנס, היו מסתננים.
מיקי רוזנטל: אני לא חושב שהם לוועדה ומעמדם לא הוגדר.
יריב לוין: צריך לדייק בעובדות המקרה.
מיקי רוזנטל: בוא נקרא להם "אורחים מסודן".
מיקי רוזנטל: עצם הוויכוח בינינו מעיד על הבעייתיות שיש בסעיף.
מאיר שטרית: זו סמכות של יושב-ראש הכנסת.
מאיר שטרית: יש לו סמכות למנוע ממי שהוא לא רוצה שייכנס, לא משנה מי ולא משנה גם מה שיקול הדעת שלו.
מיקי רוזנטל: החשש הוא שמעילה ביטחונית יושב ראש הכנסת, שהוא איש פוליטי – הוא אמור להיות ממלכתי, אבל הוא איש פוליטי - ימנע כניסתם.
מאיר שטרית: היו יושבי ראש כנסת שלא הסכימו שייכנסו לפה פלסטינים.
צחי הנגבי: מיקי, יש שני נושאים.
צחי הנגבי: אחד נוגע לחוק – אתה יכול להגיש תיקון לחוק שמסמיך מישהו אחר לעשות את זה.
צחי הנגבי: אתה לא רוצה שיהיה ואקום, שכל אחד יוכל להיכנס.
צחי הנגבי: אפשר להפקיד את זה בידי סמכות – ועדה בראשות שופט בית המשפט העליון תיפגש יום-יום עם קצין הכנסת ותחליט למי לתת.
מיקי רוזנטל: חס וחלילה, רק זה חסר.
צחי הנגבי: אבל מישהו צריך להיות בעל הסמכות.
צחי הנגבי: העניין שלנו זה חברי הכנסת - הם צריכים למלא את ההוראות שלו, זה מה שאנחנו אומרים.
אורי מקלב: הדוגמה של מיקי היא דוגמה טובה, אבל הפוכה.
אורי מקלב: רוצה להיכנס אותו אריתריאי – אני לא אומר אם הוא מסתנן או פליט - ובאים שני חברי כנסת ואומרים: הוא אתי, הוא ייכנס לפה.
אורי מקלב: כאן יש את הסמכות של היושב-ראש למנוע.
מאיר שטרית: למה ללכת על רחוק?
מאיר שטרית: אם עוזר פרלמנטרי שלך בא אתך באוטו והוא שכח את אישור הכניסה בבית, לא נותנים לו להיכנס.
מאיר שטרית: השוער עוצר אותו ואומר: אתה לא יכול להיכנס.
<ארבל אסטרחן: גם עובד כנסת.
צחי הנגבי: גם חבר כנסת, אם הוא לא מזהה אותו הוא משאיר אותו בחוץ.
מאיר שטרית: מאה אחוז, אז אני אומר שזו דוגמה.
מאיר שטרית: זה לא מישהו חשוד, עוזר פרלמנטרי.
מאיר שטרית: בעיניי, אגב, קצת מתעללים בהם.
מאיר שטרית: כבר התלוננתי ליושב ראש הכנסת ולמנכ"ל הכנסת, כשעוזרים פרלמנטריים מגיעים לכנסת אין שום סיבה שהם לא ייכנסו כמו עובדי כנסת .
מאיר שטרית: היום בודקים להם את הציוד, מפרקים להם את התיקים, כאילו הם חשודים ממעלה ראשונה.
איל ינון: תלוי כמה זמן הם בבניין, זה המבחן.
מאיר שטרית: לא היתה שום מגבלה.
מאיר שטרית: העוזר שלי נמצא בבניין 20 שנה, 15 שנה.
מאיר שטרית: פירקו לו את הציוד לא פעם אחת ולא פעמיים.
איל ינון: אחרי 15 שנה שהוא בבניין?
מאיר שטרית: כן, הוא עובד אתי כבר יותר מעשר שנים.
מאיר שטרית: אני חושב שצריך לתקן את זה.
מאיר שטרית: סיכמתי עם המנכ"ל שמי שעובד שלוש שנים במשכן, לא יבדקו אותו.
איל ינון: אלה הכללים.
מאיר שטרית: אבל זה לא עובד ככה.
מיקי רוזנטל: הדוגמה שנתתי אולי לא מספיק טובה כדי להבהיר את הסעיף שביקשתי להבהיר.
מיקי רוזנטל: בניסוח הזה, יכול יושב-ראש הכנסת לתת הוראה לחבר כנסת, להגיד לו: אני אוסר עליך לדבר עכשיו, כי המצב הביטחוני מאוד סבוך.
מיקי רוזנטל: נקודה סוף.
איל ינון: לא מדבר בכלל על עניינים ביטחוניים.
איל ינון: זה במובן של אבטחת משכן הכנסת, לא מסיבות ביטחוניות.
צחי הנגבי: מה שאתה מציע, מיקי, זה שלא תהיה לנו פה סמכות כלשהי שתוכל לתת הנחיות בענייני סדר.
מיקי רוזנטל: אני רוצה להגביל את הסמכות, שיהיה ברור שזה רק לענייני סדר ולא זו תהיה אצטלה להגביל חברי כנסת.
מיקי רוזנטל: זה החשש שלי.
איל ינון: כתוב במפורש: בכל הנוגע לסדר.
אברהם מיכאלי: אני לא מבין שזה ביטחון המדינה.
יריב לוין: צריך תמיד לקחת בחשבון שכל כלל שאנחנו קובעים פה, נמצא את עצמנו בסיטואציה שלא צפינו אותה ונצטער עליו.
יריב לוין: לכן צריך להיות זהירים.
אברהם מיכאלי: התלונות שמגיעות לוועדת האתיקה, בעיניי הן באמת על מקרים חריגים.
אברהם מיכאלי: מישהו שדיבר במליאה על סוגיות רגישות מבחינת ביטחון המדינה, אף יושב-ראש כנסת לא השתיק אותו.
אברהם מיכאלי: הוא דיבר חופשי, מעל הבמה.
אברהם מיכאלי: זה לא ביטחון המדינה.
צחי הנגבי: בואו נגדיר לעצמנו את הסעיף: הסעיף הזה נועד לכפות עלינו, חברי הכנסת, סוג של איפוק, גם כשיש הוראה של יושב-ראש הכנסת שלא מוצאת חן בעינינו והיא בתחום סדר וביטחון.
צחי הנגבי: אנחנו סבורים שהוא עושה שימוש לרעה בסמכות שלו, עדיין אנחנו צריכים למלא את זה.
צחי הנגבי: אחרי זה יש לנו סמכויות לפנות לוועדת האתיקה, ללכת לבג"ץ או ללכת למיליון דברים אחרים.
צחי הנגבי: אבל זה מגדיר לנו סוג של ריסון – עשו מה שצריך, אחרי זה תיאבקו בזה.
אורי מקלב: זה החלק של הסדר.
אורי מקלב: מה זה קשור לביטחון?
צחי הנגבי: זה אפילו לא הסדר.
צחי הנגבי: יש יושב-ראש, אתה מכבד את הסמכות שלו.
צחי הנגבי: אם הוא טעה בהפעלת הסמכות שלו, יש לך אפשרויות למצות את מה שנראה לך עוול אחר.
צחי הנגבי: לכאורה, בתוך כללי האתיקה זה אומר: בואו נתנהג כמו שצריך כשיש שימוש בסמכות.
מיקי רוזנטל: העליתי בפניכם את החשש שלי עצמי.
אורי מקלב: לא קצין הכנסת הזה אלא הקודם אמר לי שחברי הכנסת לא עומדים בהנחיות הביטחוניות שנותנים להם לא לגבי הזמן שהם שוהים במשכן הכנסת, אלא מחוץ למשכן הכנסת - בין בכניסה למקומות בתוך הארץ וגם הרבה הרבה בחוץ לארץ – לא עומדים בכללים של דיווח לשגרירות, למשל.
אורי מקלב: יש דברים רבים שמוטלים על חברי הכנסת והם לא מקיימים את זה.
איל ינון: אתה מעלה התלבטות מעניינת שדנו בה בוועדת האתיקה.
איל ינון: למשל, חבר כנסת פונה לוועדת האתיקה בבקשה לאישור נסיעה לחו"ל במימון גורמים זרים, כפי שצריך לעשות, אבל הנסיעה היא למדינה שקצין הכנסת קובע שהיא מדינה מסוכנת כרגע, נמצאת ברשימת המדינות המסוכנות, ויש ידיעות שרוצים לפגוע בחבר כנסת – לאו דווקא הספציפי, אלא כסמל.
איל ינון: השאלה היא אם ועדת האתיקה יכולה לקחת במניין שיקוליה את השיקול הזה.
איל ינון: כי מבחינת המבחנים הקלסיים שוועדת האתיקה בוחנת את הנסיעה – האם הארגון הוא ארגון ציבורי; האם יש לו"ז הולם לחבר הכנסת בחו"ל – כל הדברים האלה הם בסדר גמור.
איל ינון: נשאר רק העניין שקצין הכנסת אומר: טורקיה, ירדן, מרוקו – סתם אני נותן דוגמאות למדינות שעלו – הן מדינות סיכון, העמדה שלי היא שביטחונית שחבר הכנסת, גם אם הוא נוסע בנסיעה לא מטעם הכנסת, הוא סמל והוא נמצא בסיכון.
איל ינון: הוא לא מאובטח בחוץ לארץ בנסיעה הזאת ולכן אני מבקש להטיל וטו על הנסיעה הזאת.
איל ינון: האם ועדת האתיקה צריכה לשקול את זה במניין שיקוליה או לא?
צחי הנגבי: זה לא עניין אתי.
איל ינון: כשחבר הכנסת מקלב העלה את השאלה האם צריך להכניס לפה גם את הנחיות קצין הכנסת לגבי התנהגות מחוץ למשכן הכנסת, זה נוגע לשאלה שעלתה גם בוועדת האתיקה.
מיקי רוזנטל: זה לא עניין אתי.
אורי מקלב: למשל, דיווח.
אורי מקלב: חבר הכנסת צריך לטלפן לקב"ט בשגרירות כל יום.
אורי מקלב: אז נניח שאתה לא עושה את בכלל, עברת ממדינה למדינה בתוך אירופה, לא שומר על כללי הבטיחות שהכנסת דורשת.
אורי מקלב: אני לא מדבר עכשיו אם רחבעם זאבי היה עומד לדין בוועדת האתיקה על זה שהוא לא רצה בכלל.
אורי מקלב: אני חושב שלא על זה מדובר, מדובר על הדברים הפנימיים.
אורי מקלב: זה קורה גם בארץ, שמבקרים באזורים מסוימים שאומרים שיש בעיה.
צחי הנגבי: זה נושא שצריך לחשוב עליו.
צחי הנגבי: הוא לא קשור לפרק.
מאיר שטרית: נתקלתי בסוגיה שינון דיבר עליה.
מאיר שטרית: הייתי אמור לנסוע עם הרצוג לכנס בירדן בנושא של היוזמה הערבית.
מאיר שטרית: קצין הכנסת אמר שלדעתו זה מסוכן לנסוע והוא לא מסכים שניסע.
מאיר שטרית: ביטלנו את הנסיעה, למרות שמאוד כעסנו על זה ואמרנו: מה פתאום?
מאיר שטרית: אם הכנסת חושבת שיש מצב מסוכן שיעשו אבטחה, שידאגו שהשב"כ יעשה אבטחה.
מאיר שטרית: זה לא הגיוני שיבטלו לנו נסיעות עבודה על בסיס זה שאומרים שזה מסוכן או לא מסוכן.
מאיר שטרית: ברור לי שיכולתי להגיד לקצין הכנסת: שמעתי אותך, תודה רבה.
מאיר שטרית: אני בכל זאת נוסע.
מאיר שטרית: אני לא שואל אותך, ואני לוקח את הסיכון על עצמי.
מאיר שטרית: זאת אומרת, אי אפשר למנוע מחבר כנסת לנסוע.
מאיר שטרית: חבר הכנסת יכול להגיד שהוא לוקח את הסיכון.
איל ינון: אתן דוגמה, תאילנד מוגדרת כרגע כמדינת סיכון.
איל ינון: יש חברי כנסת שרוצים לנסוע באופן פרטי לתאילנד, לחופשה פרטית עם המשפחה, וקצין הכנסת מתנגד לזה.
איל ינון: באים אליו, שואלים אותו, והוא אומר: דע לך, המדינה הזאת היא מדינת סיכון.
איל ינון: המלצתי החמה היא לא לנסוע לשם.
איל ינון: אבל אתם לא רוצים להפוך את זה לכלל.
מיקי רוזנטל: אני חושב שאם קצין הכנסת מוצא שיש בזה סיכון של ממש, הוא יפנה ליושב-ראש הכנסת ויושב-ראש הכנסת יכול לפנות.
איל ינון: אבל זה לא קשור לסדר והביטחון במשכן הכנסת.
צחי הנגבי: בני, בבקשה.
<בני שדה: סעיף 17 לא נותן לנו שום דבר בנושא של התנהגות מעבר לכל החוקים והכללים.
<בני שדה: הוא לא מוסיף לנו, גם לא מבחינה אתית, גם לא מבחינת יחס של כבוד, של נימוס, של הליכות או משהו.
<ארבל אסטרחן: זה הופך את זה לעבירה אתית.
<בני שדה: אבל על פי חוק חייבים למלא את הנחיות יושב-ראש הכנסת.
<בני שדה: איני - -
איל ינון: אבל אם לא יהיה לך את הכלל האתי זה לא יהפוך לעבירה אתית.
<בני שדה: - - אבל זו לא עבירה אתית.
<בני שדה: יושב-ראש הכנסת אומר לך מה לעשות, נקודה.
<בני שדה: אין בזה אתיקה.
מאיר שטרית: אסביר לך איפה זה אתיקה.
מאיר שטרית: אתה בא להיכנס לכנסת עם אדם נוסף – קורים דברים כאלה, מהעולם, זה לא מההפטרה.
מאיר שטרית: יושב-ראש הכנסת לא מרשה לאיש הזה להיכנס.
מאיר שטרית: חבר הכנסת משתולל וצועק: מה פתאום?
מאיר שטרית: מה אתה קובע?
מאיר שטרית: אני מצפצף ולא רוצה.
מאיר שטרית: לא ייתנו לו להיכנס בסוף, כי זה תלוי במשמר, אבל התנהגות חבר הכנסת הזה היא לא במקומה.
מאיר שטרית: הוא צריך לכבד - - -
<בני שדה: בשביל זה יש לנו כבר סעיפים 10, 11, 12.
<בני שדה: סעיף 17 לא מוסיף שום דבר.
צחי הנגבי: הם מאוד כלליים.
צחי הנגבי: אני לא זוכר שזה קרה, שיושב-ראש הכנסת נתן הנחייה שנוגעת לסדר וביטחון וחברי הכנסת הפרו אותה.
צחי הנגבי: אבל זה מסוג הדברים שלא גורעים אם הם נמצאים, כי זה יותר מחדד מקרה קזואיסטי, שאולי יקרה ואולי לא יקרה.
<בני שדה: אבל יש חוק, תקנות והכול, אני לא צריך את זה באתיקה.
צחי הנגבי: איזה חוק?
<בני שדה: בחוק הכנסת תפקידו של יושב-ראש הכנסת מוגדר – מה לעשות, איך לעשות ומי כפוף לדברים האלה.
צחי הנגבי: חברי הכנסת, אין להם מגבלה לנהוג בתוך משכן איך שהם רוצים.
צחי הנגבי: יש להם חסינות.
צחי הנגבי: הם אומרים: במסגרת מילוי תפקידי אני יכול להיות ולהיות פה, ולא תגיד לי איפה להיות.
צחי הנגבי: אנחנו אומרים: כן נגיד לך.
צחי הנגבי: יושב-ראש הכנסת, ככלל אתיקה שחל עליך לכבד את הכנסת, אנחנו רוצים שתמלא את ההוראות.
אברהם מיכאלי: אני חושב שזה נכון מה שאתה אומר.
אברהם מיכאלי: חבר כנסת, כביכול, יכול לעשות מה שהוא רוצה בבניין הזה כי הוא לא פחות מיושב-ראש הכנסת במעמד שלו.
אברהם מיכאלי: מכיוון שהוא יושב-ראש, הוא יכול לקבוע את הסדר, איך לנהוג בבניין.
צחי הנגבי: זה למקרי חירום – יש איזו הפגנה שהתפרצו לתוך הכנסת, אתם זוכרים שפעם קפץ עיתונאי איטלקי מהיציע והוא התבצר שם.
צחי הנגבי: היושב-ראש יכול להגיד: אני מבקש שאף אחד לא ייכנס למליאה עכשיו, כי צריך לתת למישהו אחר לטפל בעניין הזה.
צחי הנגבי: הוראות טכניות – אני זוכר שהלכנו פה עם מסיכות בתקופת מלחמת המפרץ, זו היתה הוראה של היושב-ראש.
צחי הנגבי: לא חייבים למלא אותה, אבל מבחינת כללי האתיקה אנחנו מבקשים שזה יהיה מכובד, ואם לא אפשר להטיל סנקציה.
צחי הנגבי: היה פה תרגיל לפני כמה זמן, חברי הכנסת התבקשו לנהוג כאילו זה מקרה חירום אמיתי.
צחי הנגבי: הם יכולים לצפצף.
צחי הנגבי: אני ישבתי בחדר, הייתי עסוק.
צחי הנגבי: אבל אם הייתי יודע שיש כלל שמחייב אותי, יכול להיות שהייתי חושב פעמיים.
צחי הנגבי: בשבוע הבא אהיה בחוץ לארץ.
צחי הנגבי: מיקי, אני מבקש שתנהל את הישיבה בשבוע הבא.
צחי הנגבי: במהלך הפגרה נקבע סדרה של דיונים נוספים.
אברהם מיכאלי: יש לי הערה, שהערתי גם בישיבה הקודמת, ניסיון להתאים את השעות שלנו.
צחי הנגבי: נעשה מאמץ.
צחי הנגבי: אני רוצה שאתם מאוד מעורבים, ננסה לתאם יחד אתכם.
<ארבל אסטרחן: טכנית, חבר הכנסת רוזנטל לא חבר ועדה קבוע ולכן לא יכול לנהל את הישיבה.
צחי הנגבי: הוא ממלא מקום קבוע.
צחי הנגבי: תסבירי לנו אחר כך אם יש פתרון, ואם אין אז אין.
צחי הנגבי: לא נפר את כללי האתיקה לטובת כללי האתיקה.
מיקי רוזנטל: אני ממלא מקום קבוע.
מאיר שטרית: לא, אי-אפשר.
מאיר שטרית: דנים בכללי אתיקה של חברי כנסת, על התנהגותם של חברי כנסת וכן האלה, אז אני חושב שבלי קשר לדיון הזה – צריך להשלים את הדיון ולגמור את זה – אני חושב שצריך לעשות ישיבה עם ועדת לוי.
מאיר שטרית: אני מדבר על היחס לחברי הכנסת במקומות אחרים, שלדעתי זה עניינה של הוועדה לטפל בו, כדי להקל על חברי הכנסת, ואתן דוגמה.
מאיר שטרית: שדה התעופה – על פי החוק הישראלי מותר לחבר כנסת להיכנס לכל מקום שאין בו סכנה ביטחונית.
מאיר שטרית: במילים אחרות, חבר כנסת יכול להיכנס לשדה התעופה באופן חופשי, לפי החוק.
מאיר שטרית: הוא יכול להיכנס לתוך אולם הנוסעים ולקבל נוסעים, להוציא נוסעים, ללוות נוסעים.
מאיר שטרית: מותר לו.
מאיר שטרית: מעשית, אתה רוצה להיכנס – לא ייתנו לך.
מאיר שטרית: אתה צריך לעמוד בתור, להוציא אישור, בודקים אותך, ואם אתה לא מוכר אז בודקים אותך עשר פעמים.
מאיר שטרית: חבר הכנסת טס לחוץ לארץ, אני יודע שיש כל מיני מכובדים שמגיעים ישר לכבש המטוס – אני לא מציע שחבר כנסת יגיע לכבש המטוס, אבל אני חושב שהם לא צריכים להיכנס לבלגן שיש בשדה.
מאיר שטרית: אף אחד לא מתייחס אליהם.
מאיר שטרית: אני רואה את חברי הכנסת עומדים בתורים.
איל ינון: לא, למה?
איל ינון: היום יש דרכון דיפלומטי לכל חברי הכנסת.
מאיר שטרית: אין לזה שום משמעות.
אברהם מיכאלי: הולכים ברנטגן, עוברים את כל - - -
מיקי רוזנטל: אפשר להסדיר את זה עם רשות שדות התעופה, ואפשר.
מיקי רוזנטל: הם הביעו את דעתם שהם רוצים.
צחי הנגבי: אני חושבת אחרת לחלוטין ממך.
צחי הנגבי: אני חושב שחברי הכנסת צריכים לעמוד כמו כולם בתור, כמו אחד האדם.
צחי הנגבי: לדעתי, אין להם שום עדיפות בשום דבר.
מאיר שטרית: זה לא הדבר המקובל בעולם, בשום מקום.
צחי הנגבי: אבל זה מחייב דיון.
צחי הנגבי: זה לא קשור לכללי האתיקה.
איל ינון: זה לא קשור לוועדת לוי, זה קשור לוועדת הכנסת.
מאיר שטרית: תנאי עבודה של חברי הכנסת.
צחי הנגבי: תעשה תעודת זהות ביומטרי – לא תעמוד בתור, לא קשור לכנסת או לא כנסת.
צחי הנגבי: זה הכי נכון לעשות.
צחי הנגבי: אבקש מנציג "הרוויזיוניסטים" להציג את הרוויזיה.
צחי הנגבי: מיהו?
<קריאה: אתה רוויזיוניסט.
<קריאה: גפני.
צחי הנגבי: אני כבר עברתי לקדימה.
צחי הנגבי: יש נציג ל"רוויזיוניסטים" שיציג את הרוויזיה?
משה גפני: כן, אני.
צחי הנגבי: אנא שב ושוחח עמנו.
קארין אלהרר: גפני, איזה דרמה.
צחי הנגבי: כן, אדוני, רשות הדיבור ניתנה לך.
צחי הנגבי: זו פעם ראשונה ב-22 שנותיך בכנסת שאתה לא מנצל אותה.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני נורא מצטער על העובדה הזאת שאתה לא מאפשר ליועצת המשפטית לומר את דעתה.
צחי הנגבי: נעשה הפסקה.
צחי הנגבי: יש לך מה לומר?
<ארבל אסטרחן: כפי שאמרת, לא הייתי.
אברהם מיכאלי: עד שנותנים לך לדבר - - -
<ארבל אסטרחן: כפי שאמר יו"ר הוועדה, לא הייתי בוועדה ולא אוכל להגיב.
משה גפני: אני שואל אם זה נכון מה שאמרתי.
<ארבל אסטרחן: אני לא יכולה להתייחס לדברים תיאורטיים.
<ארבל אסטרחן: אבל נמצא פה היועץ המשפטי של ועדת החוקה שהיה במקום, יוכל להסביר.
משה גפני: טוב, אוקיי, אני ממשיך.
צחי הנגבי: אז אני באמת מבקש ממך.
צחי הנגבי: לא לא, זה חשוב מה שאמרת.
צחי הנגבי: היועץ המשפטי של ועדת החוקה, בבקשה.
משה גפני: לא, לא זה מה ששאלתי, עם כל הכבוד.
צחי הנגבי: אה.
צחי הנגבי: זאת אומרת, חוות דעת שלו לא מספיק טובה?
משה גפני: תאמין לי, במריחות אני יותר טוב ממך.
צחי הנגבי: זה בטוח.
משה גפני: עם כל הכבוד, אני שאלתי, יש יועצת משפטית לוועדת הכנסת, זו ההתמחות שלה.
משה גפני: אמרתי: זאת הייתה תמונת המצב.
משה גפני: אם זו תמונת המצב, האם צריך להצביע עכשיו על נושא חדש?
משה גפני: אם היא לא אומרת, אז לא, בסדר, אין בעיה.
משה גפני: בלאו הכי, הרי מה זה משנה מה שהיועצים המשפטיים יגידו, אתם תצביעו כפי שהייתה הוראת הקואליציה.
צחי הנגבי: היועצת המשפטית של הוועדה, אני חייב להגן עליה, אתה יודע כמוני, שהיועצת המשפטית של ועדת הכנסת מעולם לא נמנעת מלומר את דעתה.
משה גפני: לא, אבל מה שהיא אמרה עכשיו - - -
צחי הנגבי: היא לא יכולה לגבש דעה כי היא לא הייתה שם.
צחי הנגבי: יש יועץ משפטי שהיה שם.
צחי הנגבי: אותו אתה לא רוצה לשמוע כי כנראה ש - - -
משה גפני: לא, אני רוצה לשמוע אותו, אבל את ההחלטה המשפטית, אם אפשר להצביע על נושא חדש, זה ועדת הכנסת.
משה גפני: אני בעד לשמוע את היועץ המשפטי.
צחי הנגבי: אתה רוצה לומר משהו?
צחי הנגבי: אתה לא חייב, רק אם אתה מרגיש שאתה רוצה.
<אלעזר שטרן – הלשכה המשפטית: יש שתי שאלות.
<אלעזר שטרן – הלשכה המשפטית: שאלה אחת שאלה של התנהלות ושאלה אחת שאלה תקנונית.
<אלעזר שטרן – הלשכה המשפטית: השאלה אם נטענה טענת נושא חדש או לא זו שאלה עובדתית.
<אלעזר שטרן – הלשכה המשפטית: אני יכול להגיד את דעתי, היא לא כל כך משנה, זו שאלה עובדתית, זו לא שאלה משפטית.
אורית סטרוק: אנחנו נשמח לשמוע, בתור אחד שישב בחדר - - -
קארין אלהרר: אורית, למה את מפריעה לו?
משה גפני: זה התפקיד שלנו, להפריע.
קארין אלהרר: לא, זה לא התפקיד שלה.
צחי הנגבי: קארין.
קארין אלהרר: שאלתם שאלה, תנו לו לענות.
קארין אלהרר: קצת כבוד לבן-אדם.
צחי הנגבי: חברת הכנסת אלהרר, אבל היועץ המשפטי מגיב, אני מבקש לא להפריע.
אורית סטרוק: אנחנו נשמח לשמוע, בתור אחד שישב בחדר, אם לדעתך אני ביקשתי נושא חדש.
צחי הנגבי: אורית.
<אלעזר שטרן – הלשכה המשפטית: אומר את האמת.
צחי הנגבי: בוא נשמע אותו.
אורית סטרוק: אולי אני לא יודעת איך לדבר, אני לא יודעת.