GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צחי הנגבי: יכול להיות שלא יהיה שם, אבל יגידו את שם הרחוב שבו הוא גר או משהו כזה.
<ארבל אסטרחן: אם משאירים את זה, זה יכול להיות רק לבקשת מוזמן.
<ארבל אסטרחן: כלומר, לא יכול לבוא מישהו ש - - -
<שושנה מקובר: שחושב שנגרם נזק אלא הגורם עצמו שדיבר.
צחי הנגבי: הגורם עצמו יכול לדבר על מישהו אחר והמישהו האחר הזה יכול לבוא.
<ארבל אסטרחן: גם בעילות שכתובות היום כתוב: "לבקשת מי שהשתתף בישיבה העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו".
<ארבל אסטרחן: לדוגמה, היה דיון על איזו חברה ונטען שמישהו שם מושחת וכל הדיון הוא על זה.
אורי מקלב: קודם כל, זה יכול להיות חבר הכנסת בעצמו שאמר שם תוך כדי דיון בוועדה.
צחי הנגבי: מוזמן זה גם חבר כנסת.
אורי מקלב: במקרה הזה קצת לא.
אורי מקלב: עם חבר כנסת מחמירים אפילו יותר.
<ארבל אסטרחן: שהשתתף בישיבה.
אורי מקלב: אם הוא נכנס בהגדרה זה בסדר.
אורי מקלב: שאלתי האם יש הרבה פניות בנושא הזה והאם באמת זה מצומצם רק לפגיעה בשם בגלל ילד, או שיש עוד בקשות שהן יותר רחבות?
אורי מקלב: את מבקשת לצמצם ואני שואל אותך אם יש לך עוד פניות?
אורי מקלב: את אומרת שאת לא רוצה שיגיעו פניות, אבל האם מגיעות אלייך פניות שלא קשורות לצנעת הפרט או לנזק כזה אלא לסיבות אחרות?
צחי הנגבי: עד היום, בפרקטיקה, האם היו פניות?
<שושנה מקובר: עד היום ראינו ירידה דרסטית בפניות מאז שינוי התקנון, כלומר זה שסגרנו את זה לא אפשר והמצב הוא טוב.
<שושנה מקובר: לשאלתך, הפניות שאני כרגע משחזרת הן פניות שבאמת נוגעות לזיהוי, אבל אם נאפשר מקום רחב מדי, אנשים לא יאמרו רק: תשנו את השם שלי, אלא בואו תשנו את מה שאמרתי על ציבור, ולכן צריך מאד להיזהר.
אורי מקלב: איך אפשר למחוק בפרוטוקול, אדוני היושב-ראש, בתוך הוועדות?
אורי מקלב: אמרתי מילה שאני לא רוצה אותה ואני אומר:
אורי מקלב: אני רוצה למחוק את זה מהפרוטוקול.
<שושנה מקובר: לא ניתן.
צחי הנגבי: יהיה רשום: מבקש למחוק.
אורי מקלב: יש פסוק שאחריו כתוב: כאן צריך להפסיק.
אורי מקלב: אנשים שלא יודעים את זה אומרים את זה, אומרים: כאן צריך להפסיק.
אורי מקלב: זאת ההפסקה שהם עושים.
<שושנה מקובר: אני אתקשר לדוגמה שלך.
<שושנה מקובר: יש בתקנון הכנסת אפשרות שנקראת "כאן צריך להפסיק".
<שושנה מקובר: אדם שרוצה לומר דברים שלא יירשמו בפרוטוקול, ברגע שיושב-ראש הוועדה מכריז על הפסקה, מה שנאמר בהפסקה לא ייכנס.
אורי מקלב: אתם תמחקו גם מההקלטה?
אורי מקלב: אם זה הוקלט תמחקו את זה?
<שושנה מקובר: את ההקלטה אנחנו בדרך כלל לא עורכים כי היא לא מתפרסמת בשלב זה.
<שושנה מקובר: הטקסט לא ייכנס כל עוד זה נאמר במסגרת ההפסקה.
דב ליפמן: האם יש הגבלת זמן?
דב ליפמן: זאת אומרת, אם יש ילד ועכשיו הוא מבוגר.
<ארבל אסטרחן: הוא יכול לפנות גם אחרי שנים.
דב ליפמן: הוא פונה ליושב-ראש?
<שושנה מקובר: הפנייה היא בדרך כלל לוועדה.
צחי הנגבי: הוא לא יודע בדרך כלל למי לפנות, אבל אני מניח שבדרך כלל הפנייה נעשית כאשר זה הובא לידיעתו.
צחי הנגבי: זה בדרך כלל אמור להיות בסמיכות זמנים למה שנאמר.
צחי הנגבי: לא מגבילים.
אורי מקלב: יושב-ראש הוועדה המכהן.
אורי מקלב: הרי זה יכול להיות אחרי כמה שנים, כשזה כבר לא אותו יושב-ראש.
צחי הנגבי: הוא פונה ליושב-ראש.
צחי הנגבי: חזקה על היושב-ראש המכהן.
אורי מקלב: האם זה מכסה את יושב-ראש הוועדה המכהן?
צחי הנגבי: התחלפו יושבי-ראש.
צחי הנגבי: הפנייה היא ליושב-ראש המכהן.
<זהבה אילני: יש לי שתי שאלות, האחת, אם יש ירידה כזו דרסטית כמו שאת מציינת, מה הטעם - - -
<שושנה מקובר: כיוון שיש עדיין פניות ונמסר לי שאין עיגון בתקנון לשינוי שם מלא.
צחי הנגבי: היה לאחרונה, לא נזכיר.
צחי הנגבי: היו פניות פורמליות.
<זהבה אילני: השינוי הזה נשמע מאד גורף להרבה מאד ועדות.
<זהבה אילני: בואו נחשוב רגע, אתם יודעים כמה מזכירים אנשים עם מוגבלות או מוסדות בעייתיים בוועדת העבודה והרווחה?
צחי הנגבי: זה לא טוב.
<זהבה אילני: אז מה, נסגור אותם?
צחי הנגבי: לא, אבל אם יהיו תלונות?
צחי הנגבי: צריכים להקפיד?
<ארבל אסטרחן: שם היושב-ראש במהלך הישיבה יכול להגיד שהשם של המוסד או שם האדם לא ייכנס לפרוטוקול.
<זהבה אילני: זה נשמע ונראה קצת גורף מדי.
<רונית חייקין: למה את רוצה למחוק גם את העילה של ביטחון המדינה?
<ארבל אסטרחן: כי חשבנו להשתמש בעילות הקיימות.
צחי הנגבי: זה בוטל.
צחי הנגבי: קיבלנו עכשיו את ההערה והגורף נגרס וכרגע הוא לא הגורף אלא ממש נקודתי.
צחי הנגבי: בסך הכל, יושבי ראש של ועדה אמורים להיות רגישים בדיון כזה לכך שעלה שם ולהגיד: רבותי, אני מבקש שהשם הזה - - - אז התקנון תקף ולא צריך את השינוי.
צחי הנגבי: הבעיה היא כשלא שמו לב ולא חשבו באותו רגע ואולי לא שמעו גם.
צחי הנגבי: ולאחר מכן התעוררה הבעיה.
צחי הנגבי: כרגע, עם התיקון הזה אני רוצה להגדיר.
צחי הנגבי: הלשכה המשפטית תנסח אותו על בסיס ההערה שהושמעה כאן ושאנחנו מקבלים אותה, לא גורף אלא אך ורק בהקשר של דברים שנוגעים לזיהויו של אדם.
<ארבל אסטרחן: נכון, ועדיין זה יהיה החלטת יושב-ראש הוועדה באישור יושב-ראש הכנסת.
צחי הנגבי: אנחנו נקיים הצבעה על כלל התיקונים.
צחי הנגבי: מי בעד כל ארבעת התיקונים שהוצגו?
צחי הנגבי: הצבעה בעד ההצעה לתיקון תקנון הכנסת – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לתיקון תקנון הכנסת נתקבלה.
צחי הנגבי: קביעת ממלא מקום קבוע בוועדת הכנסת.
צחי הנגבי: לנגד עינינו יש מכתב היסטורי של חבר הכנסת איתן כבל, שמבקש מאתנו למנות את מיקי רוזנטל כממלא מקום קבוע בוועדת הכנסת מטעם סיעת העבודה.
אורי מקלב: יש כמה בקשות שמונחות על שולחן הוועדה לממלא מקום קבוע.
אורי מקלב: למה שלא תביא את זה עכשיו?
צחי הנגבי: זה לא היה על סדר היום.
צחי הנגבי: תודיע לנו ונעשה את זה בישיבה הבאה.
צחי הנגבי: בשבוע הבא אני לא פה וביקשתי ממיקי לנהל את הישיבה בעניין כללי האתיקה.
צחי הנגבי: הוא באמת עסק בזה.
צחי הנגבי: בכלל, יהיו בוודאי בהמשך הדרך עוד הרבה מאד דיונים בעניין כללי האתיקה ונוכל לחלק את העבודה בינינו.
אורי מקלב: הוא ממלא מקום קבוע שלך?
<ארבל אסטרחן: לא, של סיעתו.
<ארבל אסטרחן: הוא יכול לנהל את הישיבה אם החבר מסיעתו לא יהיה נוכח.
צחי הנגבי: על מה צריך להצביע?
<ארבל אסטרחן: שמאשרים הוא יכול להיות ממלא מקום קבוע.
צחי הנגבי: אוקיי, מי בעד מינויו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל כממלא מקום קבוע?
צחי הנגבי: הצבעה בעד ההצעה לקביעת ממלא מקום קבוע בוועדת הכנסת – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לקביעת ממלא מקום קבוע בוועדת הכנסת נתקבלה.
יריב לוין: על סדר היום בקשת יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה להקדמת הדיון בהצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשע"ד-2014, בקריאה השניה והשלישית.
יריב לוין: פנתה אלי יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה וביקשה פטור מחובת הנחה להצעת החוק הזו.
יריב לוין: הצעת החוק נועדה לאפשר הארכת מועד לבקשה לקבלת מימון לרשימות שיתמודדו בבחירות לרשויות המקומיות.
יריב לוין: ההצעה הזו, שיש לה יוזמים הן מסיעות הקואליציה והן מסיעות האופוזיציה, נועדה לאפשר לאותן סיעות לקבל את המימון שמגיע להן במהירות האפשרית.
יריב לוין: לכן אנחנו רוצים לסיים את הנושא, עד כמה שניתן, במהירות.
אורי מקלב: יש כאן ממד של זמן.
אורי מקלב: אם לא מגישים את זה, מחר זה המועד האחרון.
אורי מקלב: אלה שיוציאו עכשיו כבר לא יוכלו - - -
יריב לוין: לא יוכלו להיכנס לתוך העניין הזה.
יריב לוין: לכן מציע שנאשר, בנסיבות הברורות האלה, את בקשת הפטור מחובת ההנחה לקריאה השניה והשלישית.
יריב לוין: פטור מחובת הנחה נתקבל.
יריב לוין: רבותי, אני פותח את הישיבה, יש לנו על סדר-היום שני נושאים, אתחיל מהנושא שרשום כסעיף ג': בקשת יושב-ראש הכנסת לאשר לראש ממשלת בריטניה לנאום במליאת הכנסת ביום רביעי, י' באדר ב' התשע"ד, 12 במרס 2014.
<אתי בן יוסף: אישרת לו כבר ב-19 בחודש והוא לא הגיע.
יריב לוין: כן, אישרנו בשעתו את הנאום של ראש ממשלת בריטניה כאן.
יריב לוין: בגלל עניינים שנוגעים למצב בארצו הביקור שלו נדחה, והם מבקשים לקיים את הנאום שלו ב-12 במרס.
יריב לוין: הנאום יהיה בשפה האנגלית, ילווה בתרגום סימולטני.
יריב לוין: אם מותר לי להוסיף, אני מקווה שיכבד אותנו קצת יותר מאשר נאומו של האורח האחרון שהיה כאן.
אורי מקלב: כנראה השפה משליכה על התוכן.
יריב לוין: כן, ונעה מעל הדוכן.
אורי מקלב: השפה משליכה על התוכן.
יריב לוין: מותר להגיד הכול.
אברהם מיכאלי: אל תהיה בטוח.
יריב לוין: <2.
יריב לוין: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 36) (מועד הפסקת כהונה), התשע"ד–2014> <3.
יריב לוין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 40) (מועד הפסקת כהונה)>
יריב לוין: מכאן אני עובר לשתי הצעות החוק: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 36) (מועד הפסקת כהונה), התשע"ד–2014; והצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 40) (מועד הפסקת כהונה), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
יריב לוין: שתי ההצעות האלה היו במקור הצעה אחת שהוגשה על-ידי חברת הכנסת מיכל בירן ועל ידי.
יריב לוין: הן פוצלו כדי להפריד בין תיקונים שנעשים בחוק-יסוד: הכנסת לבין תיקונים שנעשים - - -
<ארבל אסטרחן: חוקי יסוד בכלל.
יריב לוין: כן, בחוקי יסוד בכלל, נכון, לבין תיקונים שנעשים בחקיקה רגילה בחוק הכנסת ובחוק הממשלה.
יריב לוין: אני מציע אולי, ארבל - אין למעשה שינויים דרמטיים ממה שהיו בקריאה הראשונה, אני לא יודע אם יש שינויים בכלל אפילו.
<ארבל אסטרחן: כן, אלא אם יש הערות, הדברים כבר נאמרו לפני הקריאה הראשונה.
יריב לוין: אולי תתני רק איזושהי סקירה קצרה.
<ארבל אסטרחן: התכלית של הצעות החוק האלה היא להבהיר מה קורה במצב שבו שר או חבר כנסת מתפטר.
<ארבל אסטרחן: בדרך כלל זה קורה ביום חמישי ואז ההתפטרות אמורה להיכנס לתוקף בשבת.
<ארבל אסטרחן: מדי פעם מתעוררת השאלה מה קורה במצב כזה: האם ההתפטרות נכנסת לתוקף; האם היא נדחית לצאת השבת; האם מוסיפים עוד שעות; ואם מוסיפים - כמה?
<ארבל אסטרחן: האם מוסיפים יממה שלמה או רק שעות כמספר השעות שבין כניסת השבת לשעה שבה ההתפטרות הייתה אמורה להיכנס - ואם זה ככה, אז זה תמיד לא ברור כי שבת לא נכנסת באותה שעה בכל מקום, השבת היא לא בדיוק 24 שעות, וכל פעם הדבר הזה מעורר שאלה.
<ארבל אסטרחן: לגבי שרים גם יש איזושהי הנחיה של היועץ לעניין הזה.
<ארבל אסטרחן: ולכן, מוצע כאן להסדיר בחקיקה את העניין באופן שיהיה ברור וידוע, כי יש חשיבות רבה לשאלה מתי בדיוק מסתיימת כהונה של חבר כנסת או שר.
<ארבל אסטרחן: לכן, ההצעה היא לתקן הן את חוק-יסוד: הכנסת והן את חוק-יסוד: הממשלה בצורה זהה עם השלמה בחוקים הרגילים, בדברים שלא חייבים להיות בחוק-היסוד.
<ארבל אסטרחן: היום למשל, חוק-יסוד הכנסת אומר שחבר כנסת שהגיש התפטרות - החברות בכנסת נפסקת כעבור 48 שעות, זולת אם חזר בו מהתפטרותו לפני כן.
<ארבל אסטרחן: כמובן, 48 שעות נועדו לאפשר לו להתחרט, ומוצע להוסיף שאם הסתיימה התקופה האמורה ביום מנוחה יידחה סיומה ליום שלאחר מכן, שאינו יום מנוחה, והכל כפי שייקבע בחוק, ואז מוצע לקבוע בחוק רגיל, בחוק הכנסת גם מה זה יום מנוחה וגם מתי תסתיים התקופה.
<ארבל אסטרחן: לגבי יום מנוחה - מוצע לקבוע שמדובר על מועד ממועדי ישראל שמפורטים בפקודת סדרי השלטון והמשפט, שהם: שבת, שני ימי ראש השנה, יום הכיפורים, ראשון ושמיני עצרת של סוכות, ראשון ושביעי של פסח וחג השבועות.
<ארבל אסטרחן: כל אחד מהחגים האלה, אם ההתפטרות נכנסת בו לתוקף, ידחה את מועד כניסת ההתפטרות לתוקף, וההצעה היא שההתפטרות תידחה ליום שלמחרת בשעה עשר בבוקר.
אברהם מיכאלי: בעצם זה אומר: ראש השנה ושבת זה יידחה בשלושה ימים.
<ארבל אסטרחן: נכון, אם זה יומיים.
אברהם מיכאלי: בדרך כלל זה פיצול, אבל אלה חגים של שלושה ימים ברצף.
<ארבל אסטרחן: נכון, אם זה היה אמור להיכנס באחד מהם זה יידחה ליום שלמחרת שאינו יום מנוחה, ליום הרגיל בשעה עשר בבוקר, ואז יש ודאות בעניין הזה, וההצעה היא שזה יחול הן על התפטרות של ח"כ או שר, הן על פיטורי שר.
<ארבל אסטרחן: וזה יתוקן באותו אופן בחוק-יסוד: הכנסת, בחוק-יסוד: הממשלה, ובהתאמה בחוק הכנסת ובחוק הממשלה.
<ארבל אסטרחן: תיקון נוסף שמוצע כאן באותו נושא הוא לגבי נשיא המדינה.
<ארבל אסטרחן: נשיא המדינה - היום יש הוראה בחוק-יסוד: הנשיא, שגם ההתפטרות שלו נכנסת לתוקף 48 שעות לאחר שכתב ההתפטרות הגיע ליו"ר הכנסת.
<ארבל אסטרחן: כאן הוצע בכלל למחוק את האופציה הזאת.
<ארבל אסטרחן: נגיד, נשיא המדינה הוא לא מישהו שאמור להתפטר ולהתחרט, ההתפטרות שלו נכנסת לתוקף כשהוא מסר את כתב ההתפטרות, נקודה.
<ארבל אסטרחן: בלי הארכה.
<ארבל אסטרחן: אלה בעצם התיקונים שהיו בקריאה הראשונה ואושרו.
<ארבל אסטרחן: ופה רציתי להוסיף איזשהו תיקון של השמטה קטנה שקיימת בחוק הממשלה, שלא נוגע לתיקונים שלנו, אבל זה תיקון שפשוט חיכינו שהחוק הזה יתוקן בשביל להכניס את זה.
<ארבל אסטרחן: חוק הממשלה מפנה בסעיפים שונים לחוק-יסוד: הממשלה, אחד הסעיפים מפנה באיזשהו עניין: "כאמור בסעיפים 17 או 23", וחסרות המילים: "לחוק-היסוד", אז אנחנו מבקשים גם את זה, זו ממש השמטה מקרית, יכול להיות שאפשר היה לתקן את זה בכלל כתיקון טעות.
<ארבל אסטרחן: אני רוצה להכניס גם את הדברים האלה לתיקון שלנו בחוק הממשלה.
אברהם מיכאלי: הרווחת.
יריב לוין: מי בעד אישור הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 40) (מועד הפסקת כהונה), לקריאה שנייה ושלישית?
יריב לוין: שלושה-ארבעה, פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.
יריב לוין: מי בעד אישור הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 36) (מועד הפסקת כהונה), לקריאה השנייה והשלישית?
יריב לוין: לפיכך, שתי הצעות החוק אושרו כנוסח לקריאה הראשונה בתוספת הקטנה שציינה כאן קודם ארבל, יונחו במליאה לקריאה שנייה ושלישית.
יריב לוין: רבותי, אני פותח את הישיבה, אנחנו דנים ברביזיות על החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי דיון מיוחדים בקריאה השניה ובקריאה השלישית, לעניין הצעת חוק יסוד: הממשלה (תיקון), הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62), התשע"ד-2014, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, הצעת חוק שירות לאומי אזרחי, התשע"ד-2014, והצעת חוק יסוד: משאל עם.
יריב לוין: אני מציע שנתחיל בהנמקת הרביזיות אחר כך נשמע אם תהיינה התייחסויות, ובסוף ננסה לראות אם אנחנו מגיעים להסכמה ואם לא – נצביע.
יריב לוין: אני מבקש מחברי הכנסת מקלב ומיכאלי – שני אלה שהגישו את הרביזיה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אל"ף, אני אומר שמדינת ישראל הופכת היום להיות מדינה אחרת ממה שהיא היתה קודם, לפי מה שאני מכיר אותה.
משה גפני: לא היה דבר כזה, לא היתה מציאות כזו – מדובר בשלושה חוקים ששניים מהם הם חוקים שנוגעים לציבורים גדולים במדינת ישראל, מיעוטים, אמנם, אבל ציבורים גדולים במדינה שאצלם זה קריטי.
משה גפני: אחמד טיבי מגדיר את זה "ציפור הנפש", וזה ציפור הנפש.
משה גפני: החוק של המשילות גם פוגע בנו, גם פוגע בעוד מפלגות, בסופו של דבר זה גם יפגע במי שהציע את זה, שלא יעבור את אחוז החסימה, כמו שהיה בעבר, אבל עליהם אני לא מדבר, כי להם יש מפלגות אחרות שהם יכולים להצביע עבורן.
משה גפני: לציבור הערבי המשמעות של העניין היא שכאילו שהכנסת אומרת – הם לא יבואו לכאן, רק אם הם יעשו קומבינות, הקומוניסטים יתאחדו עם המוסלמים, כל מיני דברים כאלה שאו ואבוי אם היו עושים את זה אצל היהודים.
משה גפני: זה כאילו אומרים לעולם: מדינת ישראל בעניין הזה הופכת להיות לא דמוקרטית.
משה גפני: אי לא אומר.
משה גפני: מקיימים דיון בהליך, נותנים לאנשים להתבטא כמו שצריך - - אלא אם כן אתם יודעים משהו שאנחנו לא יודעים, שיש מחר בחירות.
משה גפני: אם לא – מה המהירות הזו?
משה גפני: למה לא לקיים דיון נורמלי, להגיע להסכמה, כמו שמגיעים להסכמה בדברים שהם בציפור הנפש?
משה גפני: זה הפירוש, אומרים – מדינת ישראל הופכת להיות מדינה כמו השכנות שלה.
משה גפני: זה מה שאנחנו הולכים לומר: הערבים לא יוכלו להיבחר.
משה גפני: אחרי זה מגיע החוק של מעמדם של בני הישיבות.
משה גפני: כולם יודעים שזה אצלנו נושא שהוא נושא קריטי במלוא מובן המילה.
משה גפני: היה צריך למצות את הדיון בעניין הזה.
משה גפני: בוודאי כשזה מגיע למליאת הכנסת.
משה גפני: עם כל הכבוד, מה שהיה בוועדת שקד שכל הזמן עופר שלח הכתיב לראש הממשלה.
משה גפני: לפחות תתנו לנו להביע את דעתנו.
יריב לוין: 24 שעות רצוף של דיון - - -
משה גפני: אין 24 שעות רצוף.
משה גפני: לא מקיימים דיונים בלילה.
יריב לוין: למה לא מקיימים דיונים בלילה?
יריב לוין: מהיום הראשון שהגעתי לכאן כל הזמן אני יושב בלילות.
משה גפני: יריב, אל תהיה נגדי.
יריב לוין: לא נגדך, אני רק שואל.
משה גפני: למה בוער העניין?
משה גפני: הרי בחירות, לפי מה שאני מבין, אין, בשבוע הבא.
משה גפני: מקסימום יהיה בקיץ.
יריב לוין: מי יודע?
יריב לוין: מישהו יודע?
משה גפני: גם אם יחליטו, אנחנו מתחייבים שגם אם תביאו הקדמת בחירות, אנחנו נצביע על זה, שזה לא יהיה בפסח.
משה גפני: זאת אומרת שאפשר יהיה לעשות את החוק.
משה גפני: הנה, אנחנו מתחייבים.
משה גפני: אז זה יהיה בקיץ, סביר להניח שזה מה שיקרה.
משה גפני: החוק לא דחוף, ודאי לא בבת אחת.
משה גפני: החוק שמדבר על מעמדם של בני הישיבות – גם מדובר על עוד למעלה משלוש שנים.
משה גפני: גם על זה מדובר.
משה גפני: ואני אומר לכם באופן רשמי – גם בעוד למעלה משלוש שנים לא יהיה אחד שכתוצאה מהחוק הזה יתגייס ויפסיק ללמוד תורה.
יריב לוין: מה זה שייך לזמן הדיבור?
משה גפני: אני אגיד לך מה זה קשור.
משה גפני: אם היה מדובר על דבר שיש לו דד ליין, שאם לא מחוקקים אותו במליאת הכנסת קורה משהו, שהכנסת מתפזרת, הממשלה נופלת, הקואליציה נופלת – אני לא יודע מה - - -
באסל גטאס: כך זה יהיה.
באסל גטאס: הקואליציה תיפול.
יריב לוין: חבר הכנסת גפני, בינתיים חל חוק שירות ביטחון, וצריך להוציא צווי גיוס לכולם, למיטב הבנתי.
משה גפני: תאמין לי שעם הכל בעניין הזה אפשר להסתדר.
משה גפני: תביא את החוק הזה בשבוע הבא, תיתן שלושה ימי דיונים.
משה גפני: אבל מה שאתם עושים, אני לא רוצה לחזור על אוקראינה, אתם עושים בתוך צפיפות כזו של שבוע אחד שלושה חוקים שהם מאד מאד משמעותיים, רק בגלל שמרכיבי הקואליציה לא מאמינים אחד לשני.
משה גפני: זה הסיפור, אין סיפור אחר.
משה גפני: מעוותים את הדמוקרטיה, קובעים את סעיף 98 שהוא סעיף דרקוני, שצריך להשתמש בו רק במקרים נדירים, רק בגלל שיש שנאה בין המפלגות שמרכיבות את הקואליציה.
משה גפני: כל אחד חושב שהשני שקרן, כל אחד רוצה את לטרת הבשר – אני לא אצביע בעד חוק הגיוס אם לא תצביע לי בעד חוק המשילות, אני לא אצביע על חוק המשילות אם לא תצביע על חוק משאל עם.
משה גפני: זו הסיבה, על זה אתם הולכים והורגים את הכנסת.
משה גפני: אני לא רוצה להגיד, אבל היתה ישיבה של הנהלת האופוזיציה.
משה גפני: אני 25 שנה בכנסת, ולא שמעתי משפט כזה, גם אם הוא לא יתבצע.
משה גפני: אחד מחברי הכנסת הערבים, אני לא יודע אם הוא רוצה שאני אגיד את שמו, הוא אמר: אני שוקל, אני אומר לא על דעת חברי – וחבריו אמרו שהם לא מסכימים, באמת – הוא אמר: אני שוקל להחזיר את פנקס חבר הכנסת שלי בשבוע הבא.
משה גפני: אני לא שמעתי משפט כזה בדמוקרטיה הישראלית 25 שנה שאני כאן.
יריב לוין: בוא נראה אם יחזיר, אוחר כך נבדוק.
דב חנין: חבל על הציניות, חבר הכנסת לוין.
יריב לוין: חבר הכנסת גפני, המיעוט לא יכול להכתיב את הדברים בכוח איומים.
יריב לוין: גם את זה צריך לזכור.
יריב לוין: זה גם חלק מהדמוקרטיה.
משה גפני: אבל אתה אדם אחראי.
יריב לוין: נכון, לכן הצעתי לכם 24 שעות דיון בחוק.
יריב לוין: לא מספיק?
משה גפני: תן לי, אני מסיים, אני עוד מתקשר להוא – איך אמרת?
משה גפני: שהדיחו אותו.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך: אתה אדם אחראי.
משה גפני: אתה חבר כנסת ציוני.
משה גפני: חשוב לך מוסדות השלטון.
משה גפני: חשוב לך הציונות והדמוקרטיה.
משה גפני: חשוב לך.
משה גפני: משפט כזה שייאמר בכנסת ישראל, שייאמר, לא שיתבצע – אני אומר לך שזה דבר חמור.
משה גפני: אני חבר כנסת חרדי.
משה גפני: אני לא אומר דבר כזה, אלא אם כן גדולי התורה יגידו לי.
משה גפני: אני לא אומר, אבל תדע לך שכשהוא אמר את זה – אצלי זז משהו בלב.
משה גפני: אם חושבים שידחקו ציבור כזה, של מיליון איש, שידחקו אותו לפינה, וגם לא יתנו לו להביא את הדברים שלו לידי ביטוי, אני אומר לך, כחבר כנסת ציוני – תחשוב פעמיים.
יריב לוין: עוד 12 שעות דיון – זה יפתור את זה?
יריב לוין: נו, אז באמת.
יריב לוין: הרי אין טענה שאין לך זמן לדבר.
יריב לוין: יש טענות לגוף החוק, שאני מבין אותן.
יריב לוין: אבל זה לא המקום.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, לכל דבר יש תקדימים.
אברהם מיכאלי: השינויים פה הולכים להיות דרמטיים, בכנסת ובעם.
אברהם מיכאלי: צריך להתייחס לדיון במליאה בחוקים האלה, בצורה הרבה יותר מחמירה ויותר זהירה מאשר אנחנו עושים את זה.
אברהם מיכאלי: אני מבין את הלחץ שיש עליך.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת גפני אומר את זה בצורה גלויה וזה ידוע לכולנו כבר.
אברהם מיכאלי: אנשי הקואליציה לא סומכים אחד עם השני, לכן הם מביאים עלינו את כל הלחץ הזה.
אברהם מיכאלי: אנשי הקואליציה לא מסתדרים ביניהם, ואנחנו צריכים לשלם על כך כאופוזיציה ולבקש תחינה לתת לנו לדבר.
אברהם מיכאלי: מה יש לנו לעשות במליאה, חוץ מלדבר?
אברהם מיכאלי: הרי אנחנו יודעים שאין לנו רוב.
אברהם מיכאלי: חוץ מלדבר, מה נשאר לנו?
אברהם מיכאלי: לבוא ולהביע מחאה על החוקים שאנחנו מתנגדים להם.
אברהם מיכאלי: עכשיו, אם אתה היית באופוזיציה בדיוק היית נוהג בדרך הזו.
אברהם מיכאלי: לכן אני יודע שאתה הגון בגישה שלך לתת לכנסת למצות את הדיון בצורה הכי סבירה.
אברהם מיכאלי: עכשיו אתה אומר- נתתי לכם 24 שעות.
אברהם מיכאלי: אני לא יכול להכתיב לכל החברים שלי באופוזיציה איך לדבר, אבל אתה יודע מה זה דיוני לילה.
אברהם מיכאלי: אנשים באים רדומים, חצי ישנים וחצי עם פיז'מה.
אברהם מיכאלי: ואז מנסים לדבר.
אברהם מיכאלי: הכנסת גם לא נראית הכי מכובדת, באמצע הלילה לקיים דיון.
אברהם מיכאלי: מה מבקשים פה?
אברהם מיכאלי: מבקשים פה להרחיב את הדיונים האלה, לדחות את הדיונים האלה לעוד כמה ימים, עוד פעם – דיונים ארוכים יותר, בימים.
אברהם מיכאלי: עד 12 בלילה להפסיק את הדיונים.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי – אנשים הסתייגו גם מדיוני לילה ואמרו - אנחנו לא יכולים, כל אחד מאתנו, להרשות לעצמנו - - -
יריב לוין: אבל תמיד היו כאן דיוני לילה.
אברהם מיכאלי: היו, בסדר.
אברהם מיכאלי: איך שהם נראו – אתה יודע.
יריב לוין: אני מניח שלפחות האופוזיציה תהיה במלוא נוכחותה.
יריב לוין: יישבו 50 חברי הכנסת - - -
אברהם מיכאלי: האופוזיציה תשב פה, האופוזיציה תנהל את הדיון.
יריב לוין: אני מניח, לפחות.
יריב לוין: אנחנו גם נשתדל לבוא, כמובן, אבל אני מניח שמבחינת
יריב לוין: כם לפחות אין שום בעיה של נוכחות.
אברהם מיכאלי: אני אומר לך, אני מאד חושש פה לתקנון הכנסת.
אברהם מיכאלי: תקנון הכנסת – אנחנו יושבים בימים האלה ומנסים שוב לשפר את תדמית הכנסת, לשפר כללי אתיקה.
אברהם מיכאלי: רבותיי, על מה אנחנו דנים פה, שהכנסת פורצת גדר מתי שהיא רוצה?
אברהם מיכאלי: מתי שהקואליציה לוחצת - אני לא רוצה להשתמש במילים בוטות כלפי אותה מפלגה שסוחטת אתכם, אבל חברה', תתאוששו.
אברהם מיכאלי: לא כל דבר צריכים להסכים.
אברהם מיכאלי: אתם יכולים להגיד – את החוקים האלה נעביר בקצב של דיונים יותר ארוכים, יותר מסודרים.
אברהם מיכאלי: לכן אני לא יודע מה רכז האופוזיציה, יושב ראש סיעות האופוזיציה סיכם, אולי צריך לדווח לנו, אולי, אנחנו לא יודעים מה היה הסיכום.
יריב לוין: הוא עוד לא סיכם.
אברהם מיכאלי: אנחנו בתחושה שבעצם סותמים לנו פיות.
אברהם מיכאלי: האופוזיציה צריכה להחליט מה היא רוצה לעשות: להשתתף בדיון שהוא דיון דמה, דיון שרק נותן לנו שלוש דקות או עשר דקות, כל מי שרוצה.
יריב לוין: איזה עשר דקות?
יריב לוין: יש 24 שעות לכל חוק.
אברהם מיכאלי: אם אתה לוקח בחשבון שלא כולם יכולים לשבת פה באמצע הלילה ולדבר – מה לעשות?
יריב לוין: עד היום יכלו ומעכשיו הם לא יכולים.
אברהם מיכאלי: אני לא חושב שעד היום גם, זה התנהל בצורה מכובדת.
אברהם מיכאלי: אז מבקשים להוסיף יום נוסף לכל חוק.
אברהם מיכאלי: מה זה אי אפשר?
יריב לוין: קיבלת 24 שעות רצוף לנהל דיון רצוף.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת לוין, איפה כתוב את זה שאי אפשר בגלל ש "יש עתיד" סוחטת אתכם.
יריב לוין: חבר הכנסת מיכאלי, קיבלת דיון.
יריב לוין: אי אפשר לשתק את כל עבודת הכנסת.
אברהם מיכאלי: אני מצפה פה שהכנסת הפעם – כולנו, במיוחד יושב ראש הכנסת, הייעוץ המשפטי של הכנסת – לא יתנו לדבר הזה לעבור בצורה כזו.
איתן כבל: אדוני היושב ראש, אני אומר בכנות רבה.
איתן כבל: האמת, כל מה שאנחנו עושים עכשיו זה זוג של פאסדה, ולו רק מהסיבה הפשוטה, ונכון, ישבנו והצעת לי הצעה, לשיטתך היא מרחיקת לכת.
איתן כבל: אני לא במצב רוח לצחוק, או דברים מסוג הזה, אבל לשיטתנו אין מצב, כי מה קורה פה?
איתן כבל: זו לא התגמשות אמיתית כי מהרגע שהוחלט, גפני, שאתם, הדיון שלכם מסיבות כאלה ואחרות לא ייצא מתוך המתחם של שני-שלישי-רביעי – נגמר הסיפור.
איתן כבל: נגמר הסיפור.
איתן כבל: אין לך מנדט.
איתן כבל: זאת אומרת, מה שאנחנו עכשיו - - על זה נאמר "מכדררים ברחבה".
איתן כבל: אין לנו מצב בכלל שאנחנו עומדים שבו מי מאתנו יכול לצאת מתוך המסגרת ולעשות מעשה.
איתן כבל: כי מבחינתך אתה כבול בתוך קואליציה בעייתית, קשה, שכל מילה קשה שאני אומר רק תמעיט ממה שמתקיים שם.
איתן כבל: כולם נהיו משגיחי כשרות אחד של השני.
איתן כבל: כולם מוסמכי כשרות.
איתן כבל: כל אחד בודק, כולם מסתובבים עם מכשירי בדיקה, לבדוק מה מידת הכשרות.
איתן כבל: ברגע שזה קורה, אז אתה ואני יושבים, רק, אתה יודע – אתה עושה את עבודתך - -
איתן כבל: - - אתה עושה את עבודתך נאמנה, אתה שליח של הקואליציה, אתה יושב ראש הקואליציה.
איתן כבל: הנחו אותך, כמו שמנקודת המבט שלי הנחו אותי לבואו ולומר: איש יקר, ההצעה שלכם בתהליך הזה – אתם מחליטים שהפוליטיקה יותר חשובה מהמהות.
איתן כבל: אני לא מזלזל, אני לא טהרן, לא צדקן, עשיתי כאן מספיק תרגילים פוליטיים בבית הזה.
איתן כבל: אני לא בא מהמקום של טהרנות וצדקנות.
איתן כבל: לא ביקשתי מאף אחד שימליץ עלי להדליק משואה של טהרן או צדקן.
איתן כבל: יחד עם זאת, בכל זאת, נער הייתי וגם זקנתי – ובסופו של דבר, כשאתה נכנס לתוך המהות ואתה מנסה לבדוק באמת כמה רגעים היו כאלה, כמו היום - - -
יריב לוין: בכמה חוקים היו 24 שעות דיון?
דב חנין: אתה יודע שלאחד הדוברים יש 27 - - -הסתייגויות?
דב חנין: מה אתה אומר?
יריב לוין: אפשר גם להגיש 27 שעות הסתייגות.
יריב לוין: זה קנה מידה למשהו?
דב חנין: זו זכותנו.
יריב לוין: רוצה שאני אקריא לך את ההסתייגויות, או שאני אחסוך ממך?
דב חנין: תקריא ואני אסביר אותן.
יריב לוין: "במקום "להביע אמון" - - -במקום "מאותה שעה", ל "מאותה עת".
יריב לוין: בוא תלמד אותי איך מנמקים את ההסתייגויות האלה, לא יספיקו 24 שעות לנמק את הדבר הזה?
אילן גילאון: ההסתייגויות האלה יותר מהותיות מהחוקים שחייבים לעבור.
יריב לוין: תמיד מה שאתם עושים זה מהותי.
יריב לוין: חבר הכנסת כבל, בשביל ההסתייגויות האלה – 24 שעות, הרי זו הבעיה שלכם, איך תמלאו את ה 24 שעות שצריך לנמק את ההסתייגויות האלה, שלא אומרות כלום.
יריב לוין: זו הרי הבעיה.
יריב לוין: מה ההצגה הזו?
איתן כבל: קודם כל, הכנסת הזו העבירה חוקים למכביר, שבמקום "ו" ייאמר "גם".
איתן כבל: ישבו פה וקיימו דיונים ואלה חוקים בספר החוקים של מדינת ישראל.
יריב לוין: לכן אני אומר – 27 יממות, אפשר גם 27 כנסות.
יריב לוין: איזה קנה מידה זה?
איתן כבל: אני באתי לפה ואני באמת אומר את זה, לך – מה אתה עכשיו, נכנס לי למהות?
יריב לוין: לא, אני אמשיך: "משהביע" – "מיד לאחר שהביע", "בין השרים" – "בין חברי הממשלה".
יריב לוין: סתם דף מקרי שלקחתי פה – עם ההסתייגויות המהותיות ש 24 שעות לא יספיקו לנמק אותן.
דב חנין: חבר הכנסת לוין, אל תעשה מעצמך צחוק.
דב חנין: לא מתאים לך לעשות מעצמך צחוק.
יריב לוין: אה, אני עושה מעצמי צחוק.
יריב לוין: להגיש את ההסתייגויות האלה ולהגיד שצריך 27 יום לנמק אותן, זה לא צחוק?
אילן גילאון: ואתם, להגיש את החוקים האלה ולהגיד שמתחייבים לעשות אותם ב 72 שעות – זה כן רציני?
אילן גילאון: זה כן מהותי?
איתן כבל: זה בכלל לא משנה.
איתן כבל: גם אם כל ההסתייגויות שלנו יהיו מהסוג הזה – זה לא עניינך.
יריב לוין: זה לא ענייני?
יריב לוין: 24 שעות לא מספיקות לנמק אותן, חבר הכנסת כבל?
דב חנין: תבטלו את הכללים, תבטלו את התקנון.
איתן כבל: יריב, אתה מדבר על שני דברים שונים.
איתן כבל: אתה מדבר אתי על מה אולי ראוי להצביע עליו או לא.
איתן כבל: יש לאנשים מה לומר.
יריב לוין: רק צריך להגיע להצבעה בזמן סביר, זה הכל.
איתן כבל: אז אני אומר לך, גם – שוב, אני אומר על ציפור הנפש.
איתן כבל: אני זוכר, הייתי פה בהתנתקות, והצבעתי נגדכם בעניין ההוא.
איתן כבל: אני זוכר איך ביקשתם ונאבקתם, בצדק, מהמקום שלכם - - -
יריב לוין: 10,000 איש - - -
איתן כבל: ומה אתה רוצה לעשות עכשיו, לגרש – כמה ערבים יש בישראל?