GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: הלכה למעשה, כשבאו ההסתייגויות, הודעתי שאני לא בא והיה דיון.
צחי הנגבי: לא נימקת – זה לא קשור למה שכתוב פה.
צחי הנגבי: זה לגבי האם מצביעים עליהם או לא.
מאיר שטרית: אבל זו דרך.
מאיר שטרית: ברגע שאני לא מנמק, לא מצביעים וההסתייגויות נפלו.
<ארבל אסטרחן: לא, אתה לא חייב לנמק.
ירדנה מלר-הורוביץ: אתה לא חייב לנמק.
ירדנה מלר-הורוביץ: אתה רשאי לנמק.
ירדנה מלר-הורוביץ: אבל אם אתה נוכח, צריכים להצביע.
מאיר שטרית: לפי התקנון הקיים היום, אם השר לא נמצא, ההסתייגות לא מוצבעות.
צחי הנגבי: ההפך.
צחי הנגבי: יש מישהו אחר.
<ארבל אסטרחן: התקנון היום אומר שאם הוגשה הסתייגות בידי שר או סגן שר, יצביעו על ההסתייגות אם נכח באולם אחד השרים.
<ארבל אסטרחן: מספיק ששר אחר יהיה.
מאיר שטרית: זה המצב היום?
מאיר שטרית: אז קלקלו כבר את הקודם.
צחי הנגבי: זה נועד לעזור לסיטואציה שאמרת.
רוברט אילטוב: מאז שהיית שר המשפטים קלקלו.
<ארבל אסטרחן: מה שמוצע פה זה דווקא ללכת לכיוון שלך, שאם השר שהגיש את ההסתייגות נמצא או סגן השר – יצביעו על ההסתייגות, ואם הוא לא נמצא ונמצא סתם שר תורן – יצביעו רק אותו שר יבקש.
צחי הנגבי: זה רק אם הוא ביקש.
צחי הנגבי: איך הוא יבקש?
מאיר שטרית: ראש הקואליציה יגיד לו לבקש והוא יבקש.
ירדנה מלר-הורוביץ: הוא יבקש, כי מישהו יגיד לו.
צחי הנגבי: הקואליציה מייצגת את השר.
צחי הנגבי: חזקה על השר שהוא יגיד לקואליציה: חבר'ה, ויתרתי על זה, לא צריך להצביע.
צחי הנגבי: אם הוא לא יעשה את זה, זו בעיה.
צחי הנגבי: אבל זה נכון, כי זה מקל דווקא למנוע את הסיטואציה שאתה תיארת.
צחי הנגבי: בעד סעיף 13(3) – פה אחד
צחי הנגבי: עשינו את סעיף 13(3) – אז עשינו את כל הסעיף.
<ארבל אסטרחן: נכון, עשינו את כל סעיף 13.
<קריאה: יש לנו ישיבת סיעה.
רוברט אילטוב: יש חבר כנסת תורן?
מאיר שטרית: אופיר אקוניס.
צחי הנגבי: יש עוד שלושה סעיפים אחרונים, ואנחנו מסיימים.
<ארבל אסטרחן: לדעתי, פחות, כי את סעיף 16 כבר אישרנו, ונשארו רק סעיפים 14 ו-15.
<ארבל אסטרחן: סעיף 14 מדבר על נושא רציפות.
<ארבל אסטרחן: בתקנון החדש ניסינו להבהיר בכל מקום: לא מספיק שיהיה כתוב "הממשלה תביע עמדה" ו"הממשלה תגיד", אלא מי יכול לדבר בשם הממשלה.
<ארבל אסטרחן: יש דברים שונים: באי-אמון זה יכול לדבר, בהצעה לסדר זה יכול לדבר ובחקיקה זה יכול לדבר.
מאיר שטרית: אני מציע לשים את השר המקשר או את סגן השר המקשר במקום השר המקשר.
<זהבה אילני: לא מספיק בערעור?
<ארבל אסטרחן: על רציפות היום כתוב שהודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות תוצג על-ידי שר או סגן שר בענייני המשרד שבו הוא מכהן.
<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם זה חוק של משרד הכלכלה, רק סגן שר הכלכלה יכול לנמק או כל שר.
<ארבל אסטרחן: הוא יכול גם להציג רציפות וגם להשיב להתנגדויות לרציפות.
מאיר שטרית: הוא קובע: סגן שר מקשר.
<ארבל אסטרחן: יש פה בקשה של מזכירות הממשלה שמקובלת גם על יו"ר הכנסת.
אברהם מיכאלי: ואם היה שר מקשר?
<ארבל אסטרחן: היום, כל שר.
אברהם מיכאלי: סגן שר יכול להציג?
<קריאה: סגן שר לא יושב בממשלה.
<ארבל אסטרחן: זו הודעה בשם הממשלה.
<ארבל אסטרחן: כאן יש בקשה של מזכירות הממשלה --
מאיר שטרית: להסמיך סגן שר מקשר.
<ארבל אסטרחן: -- רק לעניין רציפות ולא לעניינים אחרים – לא לאי-אמון ולא לחקיקה – שסגן השר המקשר, אם קיים, גם יוכל להציג רציפות ולענות להסתייגויות על רציפות.
אברהם מיכאלי: אין לזה שום משמעות.
אברהם מיכאלי: הרי בהצבעה ממילא יצביעו איך שרוצים להצביע.
צחי הנגבי: זו גם הצבעה שתמיד השרים נמצאים, אבל לא משנה.
מאיר שטרית: תעבור על ההודעות של אופיר אקוניס בישיבה הקודמת של הכנסת.
צחי הנגבי: אני לא יודע על מה מדובר.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שעוד מעט הוא מתחלף עם מישהו אחר.
מאיר שטרית: הוא נתן כמה הודעות על החלת רציפות.
ירדנה מלר-הורוביץ: הלנו אתה אם לצרינו?
צחי הנגבי: מי מחליף אותו?
מאיר שטרית: אני מציין עובדה.
מאיר שטרית: מה לעשות?
<ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה למשל לא יוכל סגן שר.
ירדנה מלר-הורוביץ: רק סגן השר שבאותו משרד.
<ארבל אסטרחן: זה רק רציפות.
<זהבה אילני: הרחבת הסמכויות של אקוניס.
<ארבל אסטרחן: זו באמת הרחבה.
אברהם מיכאלי: אבל, הודעת הרציפות היא הודעה טכנית.
אברהם מיכאלי: הוא מקריא הודעה.
<ארבל אסטרחן: אגב, בעבר לא היה סגן שר מקשר, וככל שאני זוכרת לפחות לא בשנים האחרונות, כך שזה לא התעורר.
<ארבל אסטרחן: זו הבקשה.
צחי הנגבי: זה מקל.
ירדנה מלר-הורוביץ: כן היה.
ירדנה מלר-הורוביץ: שילנסקי היה סגן שר מקשר.
ירדנה מלר-הורוביץ: הוא סגן שר במשרד ראש הממשלה והמקשר.
צחי הנגבי: בעד סעיף 14 – פה אחד
צחי הנגבי: סעיף אחרון להיום.
<ארבל אסטרחן: הסעיף האחרון הוא סעיף 15, וזה עניין שרלוונטי לתחילת כנסת וזה לעניין הרכב הוועדות שנקבע בתחילת הכנסת.
<ארבל אסטרחן: כידוע, היום, הוועדה המסדרת מכינה הצעה של הרכב הוועדות ומביאה את זה למליאת הכנסת.
<ארבל אסטרחן: לפי חוק יסוד: הכנסת, ההרכב אמור להיות הרכב שמי, כי המליאה קובעת את חברי הוועדה.
<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אומרים: "ועדת הכנסת – אלה החברים, ועדת החוקה – אלה החברים וכו'".
<ארבל אסטרחן: מה שקורה הוא שלפעמים בתחילת כנסת יש סיעות שלא נותנות או לא יודעות עדיין לתת את שמות החברים או חלק מהחברים.
<ארבל אסטרחן: את יכולה להגיד: "אלה החברים שלנו.
<ארבל אסטרחן: ועדת חוקה?
<ארבל אסטרחן: נחליט עוד שבוע".
ירדנה מלר-הורוביץ: נודיע.
<אתי בן-יוסף: חסר.
<אתי בן-יוסף: בהמשך.
<ארבל אסטרחן: העניין הוא מה קורה אם לאורך זמן סיעה לא נותנת את השמות שלה.
<ארבל אסטרחן: האם במצב הזה כל אחד מחבריה יכול לבוא או שמא אף אחד מחבריה לא יכול לבוא?
<ארבל אסטרחן: זה נקבע בוועדת הכנסת ובמליאה; הרי לא יתנו לסיעה כזו לעכב את הרכב הוועדות.
<ארבל אסטרחן: אז המליאה מאשרת את הרכב הוועדות ואומרת: "אלה שמות חברי ועדת הכנסת, ויש עוד מקום לסיעת מרצ שתיתן שם".
<ארבל אסטרחן: כמה זמן סיעה יכולה לא לתת את השמות?
<ארבל אסטרחן: ומה קורה בזמן הזה?
<ארבל אסטרחן: אף אחד מחבריה לא יכול לבוא, כי הכנסת לא בחרה את הנציג שלה?
ירדנה מלר-הורוביץ: ומי שיבוא – הוא חבר ועדה?
אברהם מיכאלי: אם הם לא באים, למי זה מפריע?
אברהם מיכאלי: אם הם לא באים, שלא יבואו.
אברהם מיכאלי: מה, אני צריך להיות מוטרד מזה?
<ארבל אסטרחן: אין לזה היום הסדרה.
<ארבל אסטרחן: מוצע כאן שבאמת הכנסת היא זו שתקבע את ההרכב לפי הצעת הוועדה המסדרת, והקביעה תהיה בהתחשב בהרכב הסיעתי של הכנסת, בגודל הסיעות וכן בהודעת הסיעות על שיבוץ חבריהן אם נמסרה.
<ארבל אסטרחן: פה מוצע להגיד שאם לא מסרה סיעה הודעה כזאת, יהיו חבריה רשאים להשתתף בישיבות ועדה כממלאי מקום, כלומר יש מקום למרצ וכל אחד יוכל לבוא, במשך תקופה שלא תעלה על 45 מיום שהכנסת בחרה את חברי הוועדה.
<ארבל אסטרחן: בחלוף התקופה לא יהיו חברי הסיעה רשאים להשתתף כחברי הוועדה בישיבותיה עד לבחירתם על-ידי הכנסת כחברי הוועדה.
אברהם מיכאלי: למה נולד הצורך הזה?
<רונית חייקין-יעקבי: כן, רציתי לדעת באמת.
<רונית חייקין-יעקבי: מאיפה זה?
<ארבל אסטרחן: כי זה קרה גם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הנוכחית.
<ארבל אסטרחן: המליאה הרכיבה את הוועדה.
אברהם מיכאלי: שלא באו?
<ארבל אסטרחן: לא שלא באו אלא שהסיעה לא נתנה שמות.
צחי הנגבי: למה זה מפריע למישהו?
<רונית חייקין-יעקבי: זו בעיה של הסיעה.
<זהבה אילני: זו בעיה של הסיעות.
<רונית חייקין-יעקבי: למה?
צחי הנגבי: בואו וננסה להבין למה.
<ארבל אסטרחן: הרי הכנסת קבעה: "אלה חברי ועדת הכנסת, והאחרון הוא מרצ – נציג".
צחי הנגבי: מרצ לא מילאה נציג 97 ימים.
<ארבל אסטרחן: אני חייבת לומר שהיתה מחלוקת גם אצלנו בלשכה המשפטית וגם כשדיברנו על זה עם ח"כים האם זה אומר שיש מקום למרצ וכל אחד יכול לבוא, ואז בעצם אין לה אינטרס לתת שם של חבר, או שמא זה אומר שכל עוד היא לא נתנה חבר אף אחד לא יכול לבוא.
צחי הנגבי: מה זה "לבוא"?
צחי הנגבי: להצביע הוא לא יכול.
<ארבל אסטרחן: להצביע.
צחי הנגבי: ממלא מקום יכול להצביע גם אם הוא לא מונה על-ידי הכנסת?
<זהבה אילני: אם אופוזיציה מתמודדת על ראשות ועדה, אז איך אנחנו יכולים לשבץ?
<זהבה אילני: אנחנו לא תמיד יכולים לשבץ במיידי.
<ארבל אסטרחן: עוד 45 יום?
צחי הנגבי: השאלה היא: להצביע.
<זהבה אילני: הרי גם אנחנו לא הגשנו שמות.
<ארבל אסטרחן: 45 ימים?
אברהם מיכאלי: אומרים: חברים, שיגישו בזמן.
<ארבל אסטרחן: 45 ימים זה המון זמן אחרי שקמו הוועדות.
<ארבל אסטרחן: הרי יש זמן עד שנותנים - - -
<זהבה אילני: אבל האופוזיציה והקואליציה זה אותו סיפור.
צחי הנגבי: אני רוצה להבין את נושא ההצבעה.
צחי הנגבי: מרצ לא מינתה נציג – למה יש לה מישהו שיכול להצביע שם?
<ארבל אסטרחן: מה שקורה הוא שכשהקימו את הוועדות במליאה ידעו שרוצים שיהיה כך וכך לליכוד ושנתנו שמות ושיהיה כך וכך לעבודה וכו', וידעו שמגיע למרצ מקום בוועדת הכנסת.
<ארבל אסטרחן: אז כשהקריאו את ההרכב לאישור המליאה, אמרו: "אלה הם החברים, חבר הכנסת הזה, הזה והזה ומרצ".
<ארבל אסטרחן: ברגע שאמרו את זה במליאה, מה זה אומר?
<ארבל אסטרחן: נציג מרצ יכול לבוא ולהצביע או לא יכול?
<ארבל אסטרחן: וזאת בתקופה הזאת עד שנתנו שם.
<רונית חייקין-יעקבי: יש מצב שאת יכולה לא לתת לחבר-כנסת להצביע?
<ארבל אסטרחן: כן, כי המליאה לא בחרה אותו.
צחי הנגבי: הוא גם לא קיים.
צחי הנגבי: כתוב "מרצ".
<רונית חייקין-יעקבי: כאן יש לו מקום.
<רונית חייקין-יעקבי: בסדר, חבר'ה,...
צחי הנגבי: כתוב שיש מקום לסיעה, והסיעה יכולה לקבל החלטה מי האיש שלה.
צחי הנגבי: אבל, אם היא לא מקבלת - - -
<רונית חייקין-יעקבי: אז אתה מונע מהסיעה?
אברהם מיכאלי: יש פגיעה חוקתית בכך שסיעה מסוימת שהתרשלה ולא הגישה את המועמד שלה שזכויותיה נפגעו בזה שהם לא ישבו בוועדת הכנסת הזמנית?
צחי הנגבי: אנחנו שואלים: מה הוא מחיר ההתרשלות?
אברהם מיכאלי: נכון, מה יקרה?
צחי הנגבי: איפה יש אינסנטיב?
צחי הנגבי: איפה נותנים תמריץ לסיעה לעמוד במחויבות שלה?
<ארבל אסטרחן: לדעתי, 45 ימים זה המון זמן.
<רונית חייקין-יעקבי: למה זה קריטי?
<ארבל אסטרחן: כי הפעם התעוררה מחלוקת אמתית.
<ארבל אסטרחן: אני חושבת שהייתה סיעה אחת, או שתיים, שמשכה ומשכה ולא נתנה שמות, והם באו ושאלו.
<ארבל אסטרחן: לא יודעת.
<ארבל אסטרחן: זו סיעה קטנה.
צחי הנגבי: ויכוח פנימי.
אברהם מיכאלי: ויכוח פנימי שלהם.
<ארבל אסטרחן: הם באו ושאלו אותנו – כשהקריאו את ההרכב במליאה, אמרו שיש להם נציג – האם עכשיו הנציג יכול לבוא ולהצביע.
<ארבל אסטרחן: אני חייבת לומר שאני חשבתי שכן, ואחרים חשבו שלא.
<קריאה: שלא.
<קריאה: שלא?
רוברט אילטוב: זה נשמע "כן"?
צחי הנגבי: אפשר להאריך את זה מעבר ל-45 ל-60 יום, אבל יותר מחודשיים לקבל החלטה על מינוי בוועדה זה - - -
אברהם מיכאלי: כמה זמן הוועדה הזמנית קיימת?
צחי הנגבי: זה לא הזמנית.
אברהם מיכאלי: זה בכלל?
<ארבל אסטרחן: בכלל בוועדות.
צחי הנגבי: אוקיי, ניתן 60 ימים ונלך על הסעיף הזה.
<ארבל אסטרחן: אני חשבתי ש-45 ימים זה הרבה, אבל בסדר.
<אתי בן-יוסף: מהכנסת הבאה.
<ארבל אסטרחן: רק שלא יחשבו כל הסיעות שיש להן עכשיו 60 יום.
צחי הנגבי: עובדה שעשו את זה גם בלי זה.
<ארבל אסטרחן: הרי היום כבר נותנים זמן לסיעות מלכתחילה לתת את השמות.
<ארבל אסטרחן: כולם נתנו את השמות.
<ארבל אסטרחן: סיעה שלא נתנה – עכשיו לתת לה עוד 60 יום?
<ארבל אסטרחן: 45 יום לא נשמע לכם מספיק?
אברהם מיכאלי: אני חושב שזה פינוק לסיעות.
אברהם מיכאלי: שיתווכחו עד מחר ושיתנו את השמות בזמן, וזה הכל.
אברהם מיכאלי: אחר כך שיחליפו ביניהם את החברים.
צחי הנגבי: קודם כל, אלה באמת מקרים חריגים, כי לסיעה ולח"כים יש אינטרס להיות חברים בוועדות.
צחי הנגבי: זה קורה כשיש מחלוקת.
צחי הנגבי: אנחנו המתנו בסבלנות שבעה חודשים עכשיו למנות את הוועדה – מה ששר הביטחון ביקש – בעניין פטור לבנות.
צחי הנגבי: אבל גם זה הגיע עד- - -
<רונית חייקין-יעקבי: כמה זמן תמתין ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון?
צחי הנגבי: אני חושב שכבר היום יצטרכו לגמור את זה.
<עליזה בראשי: זה בוער לך עכשיו.
<עליזה בראשי: אחרי 60 יום זה לא בוער לךְ.
<עליזה בראשי: זה הכל עניין של...
<עליזה בראשי: זה לא אישי.
צחי הנגבי: נלך לקראת האופוזיציה וניתן לה עוד 15 יום, כלומר זה 60 ימים.
<ארבל אסטרחן: אני רק מבהירה שב-60 הימים האלה כל אחד מהסיעה יכול להצביע בגלל שיש להם נציג.
<רונית חייקין-יעקבי: בדרך-כלל, הרי 98% נותנים את זה בזמן ו-2% לא נותנים.
<ארבל אסטרחן: אני מקווה שזה לא יגרום - - -
ירדנה מלר-הורוביץ: חל על זה שאם יש מחלוקת מי מייצג את הסיעה – זה יושב-ראש הסיעה?
צחי הנגבי: רבותי, אנחנו אישרנו רק דברים בודדים לדיון ההמשכי.
<אתי בן-יוסף: הצבעת, כן?
יריב לוין: על סדר-היום הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד-2013 – פטור מחובת המתנה לפני הקריאה השנייה והשלישית וקביעת סדרי דיון מיוחדים.
יריב לוין: אני כבר אומר, שנוכח שיחות שמתקיימות בניסיון להגיע להסדרים שיאפשרו גם את השלמת החקיקה של חוק הריכוזיות, שהוא חשוב לכולם היום, אני לא רוצה כרגע להיכנס לסוגיה של קביעת סדרי דיון מיוחדים.
יריב לוין: אם נזדקק לזה, אנחנו נקיים ישיבה נוספת של ועדת הכנסת.
יריב לוין: סוכם על דעת יושב-ראש הכנסת, שבמידה והדבר יידרש הישיבה תתקיים אפילו במקביל למליאה.
יריב לוין: אני מקווה שבכל זאת נצליח להגיע לעמק השווה ונחסוך את העניין הזה.
יריב לוין: אבל אנחנו בהחלט צריכים להידרש לשאלה של פטור מחובת המתנה לפני הקריאה השנייה והשלישית.
יריב לוין: האם יש מישהו שרוצה להציג את זה מטעם ועדת הפנים?
מאיר שטרית: אני מציע לאשר.
יריב לוין: אני אומר בכמה מילים.
יריב לוין: כולנו מכירים את פרטיה של הצעת החוק.
יריב לוין: היא חייבת להסתיים, לאור הפסיקה של בג"ץ שביטלה את החוק הקודם, ולכן אנחנו נדרשים לעמוד בלוח זמנים שיאפשר את השלמתה.
יריב לוין: על החוק הזה התקיימו דיונים מעמיקים, גם בקריאה הראשונה, גם בוועדת הפנים.
יריב לוין: עד כדי כך מעמיקים, שהם התארכו כך שאי-אפשר היה להשלים את הגשת החוק עוד בשבוע שעבר.
יריב לוין: אני גם חושב שהתקיים בנושא הזה דיון ציבורי ער, וטוב שכך.
יריב לוין: אני מניח שגם בקריאה השנייה והשלישית נקיים בו דיון מהותי ורחב.
אברהם מיכאלי: האם זה נכון שיושבת-ראש הוועדה הפסיקה את הדיונים?
יריב לוין: היא לא הפסיקה את הדיונים.
יריב לוין: היא קיימה דיונים והיא קיימה הצבעות.
יריב לוין: אני אזכיר שביום רביעי בשבוע שעבר, במהלך הדיונים שהיו, מאחר שהמליאה היתה צריכה להיסגר בשל החנוכה, האופוזיציה עשתה מעשה שהוא כמובן לגיטימי, השתמשה בכלים שלה כדי לקיים איזשהו פיליבסטר של הצבעות שמיות.
יריב לוין: יעיד חברי דב חנין שכבר במהלך העניין הזה אמרתי שאם הרצון הוא לכפות את העובדה שיהיה צריך לבקש פטור מחובת הנחה ולקיים כאן דיון, זה בהחלט לגיטימי, ואני אפילו מוכן להסכים לזה מראש.
יריב לוין: אבל ברור שבסופו של דבר צריך לאפשר לכולם להשמיע את דעתם, אבל אי-אפשר לסכל את החקיקה באמצעים מהסוג הזה.
יריב לוין: לכן אני חושב שהפטור נדרש, ואני מציע שכך יהיה.
<אתי בן יוסף: זו גם עמדת הממשלה.
יריב לוין: כמובן שזו גם עמדת הממשלה, כפי שאומרת אתי, וכמובן גם עמדת ועדת הפנים.
יריב לוין: אני מניח שנשמע עמדה אחרת מחבר הכנסת חנין.
דב חנין: אני מתנגד מכל וכל לבקשה לפטור מחובת הנחה על החוק הזה.
דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כל להזכיר לנו שאנחנו עוסקים במהדורה שלישית של חוק שפעמיים מצא את מותו בדרכים לא מקובלות.
דב חנין: בפעם הראשונה, חוק ההסתננות הראשון עבר בקריאה ראשונה, לפני חמש שנים.
דב חנין: הוא אפילו קיבל דין רציפות, וסיים את דרכו בעקבות מכתב ששלח לנו יושב-ראש ארגון "יד ושם", שהזכיר את ההיסטוריה של היהודים במהלך המאה ה-20 ושאל איך מדינת היהודים מסוגלת לאמץ חוק שמטיל עונשים פליליים כל כך כבדים על אנשים שכל חטאם הוא שהם הגיעו לכאן במלחמה או במאבק על חייהם.
דב חנין: בעקבות זאת, באותו חוק ההסתננות הראשון הממשלה הודיעה בצעד חסר תקדים, אחרי שהחוק עבר בקריאה ראשונה – ממשלת נתניהו, אגב – שהיא מוותרת על החוק הזה.
דב חנין: כך החוק לא הושלם.
דב חנין: לאחר מכן הממשלה הביאה חוק אחר, שגם עליו התנהל בכנסת ויכוח מאוד קשה, וגם הוא עבר בקריאה ראשונה ושנייה ושלישית.
דב חנין: אני זוכר שאפילו דיברתי כמה שעות במליאה באותו לילה.
דב חנין: בין היתר ניסיתי גם לשכנע את הכנסת, שקודם כל כמובן החוק אינו ראוי, אינו נכון ציבורית, מהותית, מעשית, אבל בשולי הדברים גם אמרתי שהחוק הזה לדעתי הוא לא חוקתי, למרות שזה לא תפקידה של הכנסת להחליט מה חוקתי ומה לא.
דב חנין: בשביל זה יש לנו בית-משפט.
דב חנין: בית-המשפט, אגב, בהמשך הדרך אמר את דברו ופסל את החוק בהרכב של תשעה שופטים, פה-אחד, כבלתי חוקתי.
דב חנין: עכשיו אנחנו עוסקים במהדורה שלישית של החוק הזה, ואני שואל אתכם, עמיתי חברי הכנסת, האם לא ראוי לפחות, לאחר שעברנו כבר את הדרך הקשה הזאת – ואני יודע שיש בינינו ויכוח, חבר הכנסת לוין, לגבי החוק לגופו – אבל האם לא נכון לפחות בסוגיה כזאת, שכבר היינו במסלול הזה, ואני לא רוצה לנבא היום ולומר האם החוק הנוכחי ייתפס כחוקתי או לא - - -
יריב לוין: אי-אפשר לנבא, כי איש איננו מכיר את החוקה.
יריב לוין: אז אף פעם לא תוכל לדעת.
דב חנין: אני חושב שהניבוי שלך ושלי בסוגיה הזאת יהיה די טוב, אבל נחסוך אותו למליאה.
אורי מקלב: יכול להיות שדב יודע מראש את ההחלטה.
דב חנין: לא, אני לא יודע מראש.
דב חנין: אני רק יכול לנתח אותה.
יריב לוין: במדינת ישראל מתפתח ענף מיוחד של תורת הנסתר, שמכתיב את חיינו בלי שאנחנו יודעים.
דב חנין: השאלה שלי, ואני אומר את הדברים במלוא הרצינות, האם לא ראוי שהכנסת, דווקא בסוגיה כזאת, תקדיש את הזמן הראוי.
דב חנין: אנחנו עוסקים פה בזכויות אדם, אנחנו עוסקים פה בשאלות עקרוניות, אנחנו עוסקים פה בחירותם של בני-אדם.
דב חנין: אנשים יכולים להיכלא לשנה ללא משפט, אנשים יכולים להיכלא לנצח במן מתקן כליאה שנקרא מתקן כליאה פתוח ונמצא אי-שם במדבר, וצריכים להירשם שלוש פעמים ביממה כדי לא לאבד שם את הזכויות לקבל ארוחת בוקר.
דב חנין: האם לא ראוי שאנחנו נקיים על זה דיון מסודר?
דב חנין: דיון מסודר זה אומר שתניחו היום את החוק במליאת הכנסת, תאפשרו לחברי הכנסת לראות את החוק.
דב חנין: החוק, אגב, עבר שינויים מסוימים בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית.
דב חנין: תנו לחברי הכנסת לעיין בו, תנו להם לקרוא אותו, תאפשרו דיון ציבורי, ביקורת ציבורית.
דב חנין: כי הרי אנשים אפילו לא יודעים.
דב חנין: כשאנחנו נניח את הנוסח לקריאה שנייה ושלישית, רוב הציבור בישראל, רוב אנשי האקדמיה, רוב האנשים שעוסקים בתחום לא יודעים מה כתוב בחוק הזה, כי זה חוק שונה ממה שכתוב בקריאה הראשונה.
דב חנין: אני אומר כמי שהשתתף בדיונים.
מאיר שטרית: הגישה שלך היא גישה כוללת לגבי כל המסתננים, גם אלה שיש להם סכנת חיים וגם כאלה שסתם באו?
דב חנין: השאלה שלך מאוד עניינית.
דב חנין: אחד הוויכוחים לגופו של עניין בחוק הזה הוא על הדרישה שלנו שמדינת ישראל תבדוק.
דב חנין: הרי אם מדינת ישראל היתה בודקת, היה מתגלה שחלק מהאנשים הם פליטים ומבקשי מקלט, וכלפיהם יש חובות, וחלק מהאנשים הם לא פליטים ולא מבקשי מקלט, וכלפיהם אין למדינת ישראל חובות.
דב חנין: אבל זה אחד הוויכוחים לגופו של עניין.
מאיר שטרית: אדם שעבד פה חמש שנים עם חולה סיעודי ונגמר לו הרישיון, עכשיו הוא נמצא כפליט.
דב חנין: אתה צודק, אני אתך בעניין הזה.
דב חנין: אבל אם היינו נותנים לחוק הזה קצת יותר שהות, אז למשל חבר כנסת רציני כמוך, שכן קורא חוקים וכן מתעמק בדברים ומגבש דעה עצמאית, היתה לך ההזדמנות לעשות את זה בשיקול דעת.
דב חנין: יכול להיות שהיית בא לסיעה שלך ואומר: יש לי סימני שאלה לגבי סעיף כזה או אחר.
דב חנין: למה אין, למשל, למדינת ישראל חובה לבדוק את הבקשות האלה ולנהוג מצד אחד בגמישות כלפי מי שהוא פליט ובתקיפות כלפי מישהו שאיננו פליט?
דב חנין: אבל אין לך ההזדמנות הזאת, כי אתה תקבל את כל החבילה הערב, אתה נכנס למסלול הזה של הצבעות לקריאה שנייה ושלישית, וכחבר הקואליציה רוב הסיכויים שתאלץ להצביע בעד.
מאיר שטרית: אולי תקזז אותי.
דב חנין: לא, אני בטוח לא אקזז אותך.
דב חנין: אבל למה שלא תהיה לך הזכות להביע את דעתך, לאחר שתקרא את החוק, תלמד אותו לגופו ותוכל לגבש דעה, אתה וכל חבריך בקואליציה?
יריב לוין: חבר הכנסת חנין, הרי הדיון בהסתייגויות לא ייקח שעה.
יריב לוין: אני מכיר את חבר הכנסת שטרית.
יריב לוין: בניסיונו הרב, הוא בשעה מכיר לקרוא את החוק, גם ללמוד אותו וגם לעמוד על משמעויותיו.
יריב לוין: אז אני לא מודאג לגביו.
יריב לוין: לגבי האחרים, אנחנו נדאג שתהיינה עוד שעתיים של הסתייגויות.
יריב לוין: אנשים כמוני אחרי שלוש שעות יצליחו להתמודד עם העניין הזה איכשהו.
יריב לוין: אבל אם יהיו שאלות, חבר הכנסת חנין, אני אציע שחברים ייעזרו בך.
דב חנין: אני בהחלט אשמח לעזור לכל החברים שמעוניינים בכך.
דב חנין: אבל מעבר לדיון הפנימי אצלנו בכנסת, הדיון הזה חשוב שהוא יתקיים גם בזירה הציבורית.
דב חנין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ביקורת ציבורית וביקורת מקצועית וביקורת משפטית לפעמים יכולה לסייע לנו.
דב חנין: היא יכולה לסייע גם לכם לעשות את הדברים יותר תקינים.
יריב לוין: אין על זה ויכוח.
יריב לוין: אפשר לדון בכל דבר עד קץ הימים.
דב חנין: לא עד קץ הימים.
יריב לוין: בסוף צריך גם לקבל החלטות, ויש לוחות זמנים.
באסל גטאס: תפנו לבג"ץ שייתן עוד חודשיים-שלושה.
דב חנין: חבר הכנסת לוין, אתה צודק.
דב חנין: אין הכוונה היא לקיים פה דיון עד קץ הימים.
דב חנין: אם אין פטור מחובת הנחה, הממשלה מניחה את החוק היום ויכולה בוודאי בשבוע הבא ביום שני להביא אותו להצבעה.
דב חנין: מבחינת תקנון הכנסת היא אפילו יכולה להביא אותו להצבעה ביום רביעי.
<ארבל אסטרחן: מחר.
<ארבל אסטרחן: קריאה שנייה ושלישית זה יום.
דב חנין: אז מחר.
דב חנין: אני לא מבקש לשנות סדרי עולם, אבל אתם אל תשנו סדרי עולם במקום שלא ראוי לקיים בו הליך כל כך בהול וכל כך מזורז.
דב חנין: הנקודה השנייה שאתה העלית, אדוני היושב-ראש.
יריב לוין: בקצרה, חבר הכנסת דב חנין.
איתן כבל: אנחנו מבקשים לשמוע גם את היועצת המשפטית על הדברים.
דוד רותם: דב חנין, כל חמש דקות שאתה מדבר זה עוד כמה מסתננים.
דב חנין: יש גדר, חבר הכנסת רותם.
דב חנין: בניתם גדר, השקעתם המון כסף בזה.
דב חנין: הממשלה כל הזמן מתגאה שחודש אין מסתננים, לא רק בחמש הדקות האלה שאני מדבר.
יריב לוין: הוא התכוון כמה מסתננים שלא יוצאים.
דב חנין: הם כולם מחכים לחוק לקריאה שנייה ושלישית.
דב חנין: הטענה השנייה היא, שיש לוחות זמנים שבג"ץ קבע.
דב חנין: אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שהטענה הזאת היא טענה מקוממת.
דב חנין: הרי מה בג"ץ קבע?
דב חנין: בג"ץ קבע שאת האנשים שנמצאים כרגע בכליאה צריך לשחרר.
דב חנין: המדינה אומרת לנו שהכוונה בחוק הזה היא לא לכלוא את אלה שכלואים היום.
דב חנין: אז מה הבהילות?
דב חנין: אם אתם לא רוצים לכלוא את אלה שכלואים היום וצריכים לשחרר אותם עד יום ראשון, עד ה-15 לחודש דצמבר, אם הכוונה היא לא לכלוא אותם אז אין שום בעיה של לוחות זמנים.
דב חנין: אז תחוקקו את החוק מחר או שתחוקקו את החוק ביום שני הבא, ומי שתשחררו תשחררו, ומי שלא תשחררו לא תשחררו.
דב חנין: האמירה הזאת שאומרת שכל המטרה של הבהילות הזאת היא כדי לאפשר לממשלה להכניס לכלא את מי שהיא טוענת שהיא לא רוצה להכניס אותו לכלא, ושאין לה מגמה להכניס אותו לכלא, זה פשוט מסוג הדברים שהופכים אותי לנפעם מחוסר היושר וחוסר ההגינות של ממשלת ישראל.
דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לסיים ולומר – השאלה במקרה הזה איננה שאלה טכנית ואיננה שאלה פרוצדוראלית.
דב חנין: דווקא המגמה האמיתית שיש ביסודה של הצעת החוק, שאתה ביושר אמרת אותה גם בוועדה, שהמטרה היא לעמוד בלוחות הזמנים של בג"ץ כדי לאפשר כליאה של אנשים שבג"ץ הורה לשחרר אותם – דווקא הדבר הזה מעיד שאנחנו לא בדיון על פרוצדורה, אנחנו לא בדיון על סדרי דין, אנחנו בדיון על חירות של בני-אדם שמחופש לדיון על פרוצדורה.
דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך.
דב חנין: נמצאים כאן נציגים של ארגונים שעוסקים בזכויות אדם.
יריב לוין: אני אאפשר לנציגה אחת בקצרה.
יריב לוין: הם נקראים מוקד סיוע לעובדים זרים, אז הם יהיו ממוקדים, אני סומך עליהם.
יריב לוין: גברת אמי אסתר סער, מוקד סיוע לעובדים זרים, בבקשה.
<אמי אסתר סער: אומר בשני משפטים שיביעו מעט ממה שאני חושבת.
<אמי אסתר סער: אנו מתנגדים לבקשת הפטור מחובת הנחה, שכל תכליתה למנוע שחרורם של מאות מבקשי מקלט שאמורים להשתחרר לפי החלטת בג"ץ ביום ראשון הקרוב.
אברהם מיכאלי: מי אתם?
<אמי אסתר סער: מוקד סיוע לעובדים זרים ועוד כמה ארגונים, שיחד מנסים לסייע לאותם מבקשי מקלט.
אורי מקלב: את זה צריך לומר מראש, ואחר כך אנחנו נחליט.
יריב לוין: מותר להם להביע את דעתם.
מאיר שטרית: יושב פה דניאל סלומון, שהוא היועץ המשפטי של רשות ההגירה.
מאיר שטרית: שאלתי אותו לגבי בדיקות, ואני חושב שכדאי שישמעו.
יריב לוין: חבר הכנסת כבל ביקש לשמוע מהיועצת המשפטית התייחסות.
איתן כבל: בעניין מה שטען חבר הכנסת דב חנין לגבי הבהילות והאם נראה בעינייך שזה על-פי התקנון.
<ארבל אסטרחן: אני יכולה להגיד בקצרה, כי הדבר מוכר לוועדת הכנסת.
<ארבל אסטרחן: אני חושבת שאין שבוע שאנחנו לא דנים פה בפטור מחובת הנחה.
<ארבל אסטרחן: התקנון קבע מועדים לתקופות שהצעות חוק צריכות להיות מונחות על שולחן הכנסת.
<ארבל אסטרחן: הוא קבע גם את הסמכות של ועדת הכנסת לקצר את המועדים האלה.
<ארבל אסטרחן: לגבי קריאה שנייה ושלישית, המועד מלכתחילה הוא קצר, הוא יום אחד.
<ארבל אסטרחן: בשונה מהקריאה הטרומית והראשונה, שאז בשביל לתת פטור נדרשת ועדת הכנסת לעשות את זה בקוורום מיוחד שלפחות שליש מהחברים צריכים להיות נוכחים, לגבי קריאה שנייה ושלישית אין הדרישה הזאת.
<ארבל אסטרחן: זה נכון שככלל המצב הטוב ביותר היה להיצמד ללוחות הזמנים שקובע התקנון.
דב חנין: זה מאוד נדיר שיש פטור לקריאה שנייה ושלישית.
דב חנין: מתי את זוכרת לאחרונה?
יריב לוין: לא, חבר הכנסת חנין.
יריב לוין: לדעתי זה קורה כל שבוע.
דב חנין: שמבקשים מראש על כל הקריאות, זה אני יודע.
<ארבל אסטרחן: זה קורה הרבה.
יריב לוין: אני בכנסת הקודמת לא אפשרתי, פרט אולי למקרה חריג אחד או שניים, פטור מראש בכל הקריאות, והיו לי פטורים מקריאה שנייה ושלישית כמעט כל הזמן.
יריב לוין: אגב, בראש המצעד צועדת ועדת העבודה והרווחה והבריאות בעניין הזה, שיש לה בקשות כאלה.
אורי מקלב: בחוקים מוסכמים.
יריב לוין: תודה רבה, אני עובר להצבעה.
יריב לוין: 8 בעד, 3 נגד, אין נמנעים.
יריב לוין: אני קובע שבקשת הפטור אושרה.
יריב לוין: חבר הכנסת שטרית ביקש שנאפשר לדניאל סלומון.
<דניאל סלומון: לגבי הנושא של הבדיקות הפרטניות של בקשות למקלט, במסגרת החקיקה הזאת היו שני תיקונים ביחס לחוק הקודם.
<דניאל סלומון: קודם כל, תקופת המשמורת קוצרה משלוש שנים לשנה.
<דניאל סלומון: התיקון השני הוא קיצור התקופה שהממשלה לקחה על עצמה לבדיקה פרטנית של בקשות למקלט מתשעה חודשים לשישה חודשים.
יריב לוין: אז אנחנו גם מברכים, כמובן, על השינוי הזה.
צחי הנגבי: אני פותח את הישיבה, גברתי מזכירת הכנסת.
צחי הנגבי: על סדר יומנו ראשית ערעורו של חבר הכנסת משה פייגלין על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר את דחיפות הצעתו לסדר-היום בנושא: האם הקשר בין חברת "שראל" למשרד הבריאות כשר או פסול?
צחי הנגבי: משה ינמק את בקשתו, בבקשה.
משה זלמן פייגלין: קודם כול, בשל הפעילות פה בכנסת לא יכולתי להסביר את העניין בישיבת הנשיאות עצמה.
משה זלמן פייגלין: יצא בדיוק שהנושא דובר כשלא הייתי, וכשדיברתי אחר כך גם עם יושב-ראש הבית וגם עם אנשים אחרים, הם פשוט לא הבינו את הנושא, ולכן דחו אותו.
משה זלמן פייגלין: והרושם שלי שלאף אחד לא הייתה בעיה - - -
באסל גטאס: ערעור מותר רק לסגני הנשיא?
ירדנה מלר-הורוביץ: כל חבר.
<קריאה: כל חבר שהציע הצעה.
ירדנה מלר-הורוביץ: > הוא פה בכובע הראשון שלו.
אורי מקלב: דווקא זה חריג שסגן יושב-ראש הכנסת מגיש ערעור.
אורי מקלב: זה דווקא החריג.
אורי מקלב: אני לא זוכר דבר כזה.
דוד רותם: לא, זה בדרך כלל לא קורה כי סוגרים את זה בפנים.
משה זלמן פייגלין: לא הייתי שם.
באסל גטאס: כן, כולם מסכימים.
צחי הנגבי: מותר ל-119 ח"כים לערער, רק ליושב-ראש אסור.
משה זלמן פייגלין: הנושא הוא טכני, טריוויאלי.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה שהוועדה תבין שלא היה כאן דיון על הנושא והוא דיון שהובא, אני הייתי, הצגתי ולא הצלחתי ועכשיו אני מביא את זה לכאן.
משה זלמן פייגלין: לא הצגתי את הנושא בישיבת הנשיאות.
דוד רותם: למה לא הגעת לישיבת הנשיאות?
משה זלמן פייגלין: משום שהורצתי משם.
<שי מלכה: לא, אתה הגעת ויצאת לפני הסוף.
משה זלמן פייגלין: אני אפילו לא זוכר מה זה היה.
דוד רותם: אחמד טיבי היה בישיבת הנשיאות?
דוד רותם: לא יכולת לסגור את זה אתו מראש?