GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: מה היינו עושים בלי הכדורגל, צחי?
צחי הנגבי: - - - בבקשה, יואל.
<יואל בריס: לעניין הסעיפים 22 ו-23 רק להבהיר, העמדה שלנו היא שזה לא צריך לעבור לפיצול מהותי, ושזה צריך להידון בוועדת הכספים, כמו שמופיע אגב, גם בטבלה שמונחת לפנינו שהנושא הזה הוא נושא שבסמכות ועדת הכספים באופן מובהק לפקודת מס הכנסה.
<יואל בריס: ואומנם, החוק המקורי נחקק בוועדת הקליטה והעלייה, אבל לנו לא ידוע על סיכום שכך ייעשה גם לגבי התיקון הזה.
<יואל בריס: אם יש משהו שאני לא יודע, אז אפשר לתקן אותו בהמשך, אבל זו העמדה.
צחי הנגבי: תברר את זה אחר כך.
צחי הנגבי: אבל העמדה שלך, איילת?
איילת שקד: פיצול מהותי לוועדת הכספים, וגם חבר הכנסת רוזנטל וחבר הכנסת גפני חושבים אותו דבר.
משה גפני: כן, אני הצטרפתי אליה.
צחי הנגבי: כרגע יש קונצנזוס פה, אבל נראה מי יהיו כשתהיה ההצבעה.
יצחק הרצוג: תראו, הרבה סעיפים פה של המיסוי הם נכונים, אתם עושים פה עבודה חשובה מאוד שהגיע זמנה, אבל אנחנו מגיעים לסעיף המהותי, אלא אם יש למישהו קודם – בסעיף 36 שזה להעלות את שיעורי המס על יחיד ב-1.5% על כלל האוכלוסייה.
יצחק הרצוג: איילת, כדאי שתשמעו.
איילת שקד: איזה סעיף?
יצחק הרצוג: סעיף 36.
יצחק הרצוג: מדובר על העלאת שיעורי המס על יחיד - - -
אברהם מיכאלי: מה עם 25?
משה גפני: מה 36?
יצחק הרצוג: תראה אם יש לך הערות עד 36.
מיקי רוזנטל: יש לכם משהו קודם?
משה גפני: אה, בטח.
יצחק הרצוג: אולי תקרא ותגיד.
יצחק הרצוג: תראה מה יש לך קודם.
מיקי רוזנטל: שאלו אתכם, אתם לא מקשיבים: אם יש לכם משהו קודם.
מיקי רוזנטל: אז תעיר, נו.
משה גפני: סעיף 25, מה דילגת?
מיקי רוזנטל: אז תקריא, בבקשה.
יצחק הרצוג: מה יש לך ב-25?
צחי הנגבי: אני רוצה שהמשבר בקואליציה לא ייעשה פה.
משה גפני: ביקשתי רשות דיבור.
יצחק הרצוג: אה, כן, סליחה, צודק.
יצחק הרצוג: הוא יתחיל, בסדר.
יצחק הרצוג: ועוד איך שהוא יתחיל.
איילת שקד: אה, גפני זה אתה עשית.
צחי הנגבי: חבר הכנסת גפני, אתה ברשות עכשיו.
יצחק הרצוג: טעות שלי, טוב ששמת לב.
משה גפני: אנחנו נמצאים עכשיו – אחרי שדיברנו אידיאולוגיות וכל הדברים האלה – בחיי היומיום.
משה גפני: בחיי היומיום אנחנו בוחנים מה מביא לנו שר האוצר.
משה גפני: והתברר ששר האוצר הוא נגד הסטודנטים.
משה גפני: אני אז הבאתי את הנושא הזה של נקודת זיכוי לסטודנטים - -
יצחק הרצוג: לאקדמאים.
משה גפני: - - בתואר אקדמי ראשון, לא אאריך בעניין, כבר דובר על זה פעמים רבות.
משה גפני: מדובר בפגיעה קשה בסטודנטים, פגיעה קשה.
משה גפני: אני לא רוצה להאריך מכיוון שאמרת בצדק, אדוני היושב-ראש, זה לא המקום לדיון במהות הנושא, אבל רק שנדע את הכותרת, ולכן אנחנו צריכים לקבל החלטה על העניין הזה.
משה גפני: אחד הדברים שנאמרו, זה היה עבודה.
משה גפני: עבודה – דיברנו כבר בנושא של הפנסיה.
משה גפני: עכשיו הייתה אמירה נוספת – אקדמיה, שצריך לעודד אנשים לצאת לאקדמיה, להיות סטודנטים, להתקדם, להשכיל, ליבה, כל הדברים.
משה גפני: הנה, אנחנו מגיעים עכשיו לסעיף שמעמיד אותי מאוד מאוד במבוכה, מכיוון שהסעיף הזה פוגע בליבת העניין של הסטודנטים.
משה גפני: זאת אומרת, מי שסטודנט שבא ממשפחה עשירה שההורים דואגים לו, הוא יכול לעשות הכול, אין לו בעיה של כסף, יוכל ללמוד, בסדר.
משה גפני: מי שבא ממעמד הביניים או ממשפחות חלשות יותר מבחינה כלכלית, נתנו להם הטבות כדי שהם יוכלו ללמוד, כדי שהם יוכלו להתפרנס, כדי הם יוכלו להיות באיזשהו מקום בעניין הזה.
משה גפני: מגיע שר האוצר ואומר, לא.
משה גפני: הוא אומר שהסטודנטים האלה יכלו לכולל.
משה גפני: מה הוא אומר לסטודנטים האלה?
משה גפני: שילכו לישיבה.
משה גפני: אז לא הבנתי מה הוא מתכוון.
משה גפני: הוא רוצה שיהיו סטודנטים או רוצה שיהיו תלמידי ישיבות?
משה גפני: לתלמידי ישיבות אין נקודת זיכוי.
משה גפני: אז הוא רוצה להפוך את הסטודנטים שהם לא יוכלו ללמוד באוניברסיטה.
משה גפני: ומכיוון שאין לי הסבר לדבר הזה, ואני חושב שיש פה שגיאה, בגלל שלפי ההצהרות זה לא יכול להיות, לכן אני מציע לפצל את זה.
משה גפני: וזה נזק, שיהיה ברור, זה נזק חמור מאוד לסטודנטים, מאוד מאוד.
צחי הנגבי: חבר הכנסת הרצוג.
יצחק הרצוג: אני רוצה להוסיף משהו.
יצחק הרצוג: אני מצטרף בחום לדבריו של חבר הכנסת גפני.
יצחק הרצוג: אני רוצה לומר שני דברים, שר האוצר הודיע שהוא לא יעלה שכר לימוד לסטודנטים, אז בדלת אחורית מורידים את ההכנסה של הסטודנטים, מורידים הכנסה לכל אדם שלמד תואר אקדמי, גם כדי לצאת מעוני, וכדי להתפרנס, כי הרי הוא כל הזמן מדבר על: זה תקציב שנועד לעזור לאדם העובד, איך?
יצחק הרצוג: אם זה עוזר לאדם העובד שהלך ולמד במכללה, עבד קשה בשביל להתפרנס, הוציא תואר אקדמי באוניברסיטה, אז עכשיו לוקחים ממנו 400 שקל לחודש לסטודנט – תשאלו פה את העוזרים הפרלמנטריים מה זה אומר מבחינת המשכורת שלהם.
יצחק הרצוג: בוודאי גם למי ששואף תואר שני ושלישי.
יצחק הרצוג: זה סעיף שערורייתי.
יצחק הרצוג: עכשיו היושב-ראש, אני תובע שאם החוק הזה עובר, יעבור לוועדת החינוך של הכנסת.
<מיכל ברין: זה אך הגיוני.
עמר בר-לב: אני רוצה רק להוסיף, פשוט להצטרף לחברי, זה נושא שקשור בחינוך, זה נושא שקשור במשמעות הערכית והכלכלית של חינוך שאומרת, שמי שהולך לחינוך אקדמאי או חינוך אחר, הסיכוי שלו להשתלב בחברה המודרנית הוא הרבה הרבה יותר נרחב וגדול, ולכן אין ספק שזה צריך ללכת לוועדת החינוך, לא לשום ועדה אחרת.
מיקי רוזנטל: אבל שר אוצר הוא בעד האדם האבוד, אה, העובד.
צחי הנגבי: הערות נוספות לחברי הכנסת.
<מיכל ברין: אני גם רוצה להצטרף.
<מיכל ברין: הדבר הזה שוב מראה לנו – גפני, אמרנו שזו תהיה סדרה בהמשכים על אין עתיד, אז הנה עוד פרק בסדרה – הפרה בוטה של הבטחת הבחירות של מפלגת יש עתיד.
יצחק וקנין: אל תדאגי, הוא יתקן את הכול בפייסבוק.
<מיכל ברין: ובעיקר, אם החברים שלו בפייסבוק היו שומעים פה את גפני, שלא פחות מדמוניזציה נעשתה לכל הציבור הזה, שמגן על נקודת הזיכוי של הסטודנטים - -
משה גפני: עשיתי את זה.
<מיכל ברין: זה מה שאני אומרת.
<מיכל ברין: - - בזמן ששר האוצר, נציג מעמד הביניים, הוא שמנסה לפגוע בדבר הזה, זו פשוט הפרה בוטה של הבטחת בחירות.
<מיכל ברין: אבל באופן ענייני גם לגבי הוועדה, יש פה את ועדת החינוך שעוסקת בכל המכלול של מערכת התמריצים לסטודנטים, למוסדות להשכלה גבוהה, לכל ההתנהלות, וזה באמת אך הגיוני שהיא זו שתטפל גם בנקודה הזאת.
<מיכל ברין: איך אפשר להסביר את זה אחרת?
<יואל בריס: שני דברים, קודם כול צריך לזכור שלא מדובר בהכנסה פנויה של הסטודנט בתקופת היותו סטודנט, ולכן כמובן זה לא כל כך רלוונטי לוועדת החינוך.
<יואל בריס: מדובר בתקופה של - - -
עמר בר-לב: אבל זה מהותי למשמעות של החינוך, לזה זה רלוונטי.
עמר בר-לב: זה לא קשור לחור בגרוש, אבל למשמעות של החינוך, כולל המשמעות הכלכלית שלו בסופו של דבר.
<יואל בריס: לעניין החור בכיס, מדובר בנושא שהוא פיסקלי טהור, השווי שלו הוא 200 מיליון שקל מבסיס התקציב מדי שנה, בבסיס ההכנסות, כמובן, מדי שנה.
יצחק הרצוג: אבל אתה לא מדבר על המהות.
יצחק הרצוג: תדבר על תפיסת העולם.
מיקי רוזנטל: זה חודש אשלג בים המלח, תיקחו משם.
<יואל בריס: זה דיון לגופו של עניין, שכמובן - - -
<מיכל ברין: לא, זה ממש לא.
<מיכל ברין: חוץ מזה, מה שמלמדים בלימודי כלכלה, למיטב הבנתי, זה את ההשפעה של ציפיות על מצב כלכלי, ואם כבר אנחנו מדברים על זה, כשאתה משדר לסטודנט מה הציפיות ולמה הוא יכול לצפות אחר כך, זה משפיע גם על המצב שלו בהווה.
<מיכל ברין: זה אצלכם מלמדים, לא אצלנו.
איילת שקד: המדינה קיבלה את זה מ Waze-החודש, זה מתאים.
יצחק הרצוג: לכן זה לגופו, לגופו של עניין, זה ועדת החינוך.
משה גפני: אין לי ספק שאם אתה היית חבר כנסת, היית מתנגד לזה בכל תוקף.
<יואל בריס: אין לי שאיפות כאלה.
משה גפני: גם לי לא היו.
מיקי רוזנטל: עם שר אוצר כזה, אולי - - -
יצחק וקנין: אנחנו מקבלים רק מהתקשורת.
יצחק וקנין: ממשרד האוצר לא מקבלים בכנסת.
<יואל בריס: מדובר בנושא פיסקלי, 200 מיליון שקל בבסיס הכנסות המדינה.
<יואל בריס: מדובר בנושא שקשור לתעסוקה, קשור למסים, ולכן הוא חייב להיות בוועדת הכספים, כמו שהצענו.
צחי הנגבי: יש הערות עד לסעיף 36?
משה גפני: כן, רק לגבי חברה משפחתית, אני רוצה רק להגיד משפט.
צחי הנגבי: על איזה סעיף מדובר?
משה גפני: על סעיף 26 ונדמה לי גם 27.
משה גפני: אני לא מדבר על סעיף, אני מדבר על ההתנהלות.
משה גפני: רציתי להעיר הערה לגבי העניין הזה של ההתנהלות של משרד האוצר לגבי הנושא של חברה משפחתית, בכלל כל הנושא הזה של התא המשפחתי, שמבחינת משרד האוצר יש ראייה מעוותות על כל הנושא הזה.
משה גפני: אני לא רוצה להביע עמדה לגבי החוק עצמו.
משה גפני: יש את הנושא של חישוב מס מאוחד, שלוקחים שני בני-זוג ואומרים שהאישה היא בעצם ת"פ של הבעל.
משה גפני: הבעל מרוויח את הכסף, זה יכול להיות בחברה משפחתית, זה יכול סתם בתאגיד ששניהם עובדים והם לא בעלים של החברה הזאת - - -
מיקי רוזנטל: נו, אבל זה שר האוצר, ראיתי, חתם לך על זה.
משה גפני: רגע, אז אני הולך להגיד, אתה לוקח לי את - - -
מיקי רוזנטל: לא, ראיתי שהוא חתם לך על זה.
משה גפני: והמציאות הזאת - - -
יצחק הרצוג: בדיוק, שזה הישג יפה.
משה גפני: המציאות הזאת שבה באו לפתע משרד האוצר והנחיתו על הזוגות האלה, שהם זוגות עובדים, והם זוגות שכל אחד עובד במקצוע אחר או בחברה המשפחתית או בחברה שהיא איננה חברה משפחתית, אלא מפעל אחר לחלוטין, ואומרים שעכשיו הם צריכים לשלם 800,000 שקל, מיליון שקל, 500,000 שקל, נחת עליהם כאילו הגג נפל עליהם.
משה גפני: קיימתי על זה דיונים, ובקדנציה הנוכחית הגיעו הבחירות, אז לא יכולתי מעבר לזה לעשות כלום.
משה גפני: אחרי הבחירות החתמנו למעלה מ-70 חברי כנסת, בין היתר גם שר האוצר חתום על זה, משרד האוצר מתנגד.
משה גפני: זאת אומרת, כל ההתייחסות של משרד האוצר גם לאנשים עובדים, ששניהם עובדים, וגם בכלל לנשים, שהאישה היא ת"פ של הבעל, מעלה לי חשד על כל הנושא של חברה משפחתית, מה שמשרד האוצר מביא – ואני מבקש מחברי, אני מקווה שנוכל להעביר את החוק הזה, בגלל שהם הבטיחו לי שבסוף הם יצביעו בעד, אבל אני לא יודע, שר האוצר והבטחות זו קצת בעיה, אבל הוא חתום על החוק, אתה צודק, זה - - -
<מיכל ברין: אם הוא חתום.
מיקי רוזנטל: הוא חתום על הרבה הבטחות שהוא לא מקיים.
משה גפני: לא, אבל הוא חתום, חתום על החוק, זה אפילו מופיע בכחול, זה לא רק בפייסבוק.
משה גפני: ולכן אני אומר, צריך לבחון את העניין הזה, צריך לראות שבאמת הדברים שנעשים פה, לא נעשים לרעת המשפחות.
צחי הנגבי: לסעיף 36.
יצחק הרצוג: 36 – אנחנו מגיעים לדבר מאוד מהותי, שאין לי אלה להיתלות באילנות גבוהים, וזאת חברת הכנסת גילה גמליאל.
יצחק הרצוג: העלאת מס ההכנסה ליחידים ב-1.5% ביחס לכל מדרגות המס, זה צעד אנטי-חברתי מובהק.
יצחק הרצוג: במקום להעלות ב-3% למקבלי ההכנסות הגבוהות – למאיון העליון, האלפיון העליון והעשירונים העליונים – משיתים מס הכנסה לכל אורך החזית, גם למקבלי ההכנסות הנמוכות ביותר.
יצחק הרצוג: אנחנו מתנגדים לזה בתוקף, ובעצם אני חושב שיש חזית חברתית גדולה מאוד כנגד הצעד הזה.
צחי הנגבי: חבר הכנסת רוזנטל.
מיקי רוזנטל: תראה, אני רוצה להוסיף.
מיקי רוזנטל: איך אתם בדיוק מקבלים החלטות?
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אנחנו פוליטיקאים ואנחנו רדודים, אבל המוסד לביטוח לאומי הוציא נייר לפיו המסקנות של מהלך המיסוי הזה יוביל לעוד כ-90,000 עניים.
מיקי רוזנטל: האם יש לכם מספר אחר, שונה?
מיקי רוזנטל: ואם לא, האם זה המספר?
מיקי רוזנטל: האם עשיתם בדיקה על המשמעות של המסים האלה?
מיקי רוזנטל: איך נוכל לקבל החלטות אם אתם לא יודעים מה אתם עושים?
משה גפני: נדרשתי פעמיים בקדנציה הקודמת להעלאת שיעורי המס או שינוי נטל המס, פעמיים נדרשתי.
משה גפני: פעם אחת היה שהפחתתי, לא אני, הוועדה פה אחד, הפחיתה 2% ממס הכנסה למשתכרים בין 5,000 שקל לבין 14,400 שקל, הפחנו ב-2% את המס, עשינו דברים אחרים.
משה גפני: אני טענתי - - -
צחי הנגבי: זה היה ביוזמת הממשלה?
משה גפני: לא, יוזמה של ועדת הכספים.
משה גפני: הממשלה באה ואמרה שצריך להגדיל.
משה גפני: אמרנו: אנחנו מפחיתים, מגדילים לאלה שמשתכרים יותר.
משה גפני: הפחתנו ב-2% מס הכנסה.
משה גפני: טענו שלא יכול להיות שלעודד אנשים לצאת לעבודה, אנשים שנמצאים בשכר יחסית נמוך, בוודאי לא גבוה, ולכן הפחתנו ב-2% את מס הכנסה, ומצאנו פתרונות אחרים – באו אלי אותם אלה שבאים גם היום לממשלה - - -
צחי הנגבי: אז אתם אשמים בגירעון התקציבי.
צחי הנגבי: עד עכשיו חיפשנו את המקור לחור שנוצר.
משה גפני: כשאגיד מי אשם בגירעון התקציבי יהיה רע מאוד במדינה.
איילת שקד: אולי תגיד.
משה גפני: לא רוצה עכשיו.
משה גפני: עכשיו אתם תשמעו מה שהאוצר אומר לכם.
איילת שקד: אבל זו שאלה מאוד מעניינת.
צחי הנגבי: תגלה עכשיו.
משה גפני: למה הוא לא אמר כל הזמן שיש 40 מיליארד שקל גירעון?
איילת שקד: אז זה האוצר אשם?
משה גפני: אף אחד לא אשם.
משה גפני: כשנכנסתי לוועדת הכספים, אמרו לי 5.2% גירעון, שהמשמעות של העניין שאנחנו חצי יוון כבר, ולא קרא כלום, לא הזעתי כתוצאה מזה.
משה גפני: הפחתתי 2% מס הכנסה למעמד הביניים.
משה גפני: אחרי זה הגיע משרד האוצר ואמר, תשמע, מוכרחים ומעלים את שיעור המס.
משה גפני: העלינו את מס החברות ב-1%, מ-24% ל-25%; ביטלנו את ההפחתה של מס החברות עד 2016, זה היה אמור לרדת עד 18%; הגדלנו את שיעורי המס ב-1% לאלה שמשתכרים מעל 14,000 שקל, ואלה שמשתכרים עד 14,000 נשארו עם ההפחתה של 2% במס.
צחי הנגבי: ביטלתם גם את המס על הדיבידנד.
משה גפני: כן, ב-25%.
משה גפני: הצעתי אז, ואני מציע גם היום, במקום להגדיל מס של 1.5% או אפילו של 1% – זה בכלל לא משנה כמה שיחליטו – לאלה שמשתכרים שכר נמוך, לקבוע תקרת מס נוספת לאלה שמשתכרים בסכומים אגדתיים, שאנחנו אפילו לא מכירים סכומים כאלו, ויש רבים.
משה גפני: הצעתי אז, ולוא הייתי ממשיך בתפקיד, זה מה שהייתי עושה עכשיו.
משה גפני: הייתי בא והייתי אומר לחברי ועדת הכספים, רבותי, אלה שנמצאים במעמד הביניים לא להעלות להם את מס הכנסה, וכדי להביא את הכסף, לאלה שמאיימים עליהם כל הזמן שאנחנו הולכים להיות יוון, יעשו מדרגת מס נוספת.
משה גפני: ולכן הדבר הזה הוא שוב, מיכל, בתחנות של מה שאמרנו.
צחי הנגבי: שמה יישאר לניסן סלומינסקי?
משה גפני: שניסן סלומינסקי יעשה את זה.
צחי הנגבי: כל הדיון צריך להיות - - -
משה גפני: אתה יודע מה, בלבלת אותי.
צחי הנגבי: הבנת את ההערה שלי.
משה גפני: הבנתי את ההערה.
משה גפני: אני רק אומר, זה מה שצריך לעשות, שאף אחד לא יהלך אימים.
משה גפני: אני נושא באחריות כמו שר האוצר וכמו ראש הממשלה וכמו החברים בוועדת הכספים, על זה שהחזקנו ארבע שנים משק יציב עם אבטלה נמוכה, עם צמיחה, עם דירוג אשראי גבוה.
משה גפני: רק הם הגיעו, כבר דירוג האשראי יורד, כבר מתחילים להיות חורים בתקציב.
משה גפני: שלא יהלכו עלינו אימים, יש פתרון לעניין הזה.
משה גפני: נורא פשוט, לא הבנתי למה לא מקבלים את זה.
צחי הנגבי: אני חייב לומר שאני מתרגש לשמוע נאום שאין בו את המילה רשעות.
משה גפני: אמרתי לך מקודם שהפסקתי.
משה גפני: מאז שהערת לי, הפסקתי.
צחי הנגבי: זה כשלעצמו – שאפו.
יצחק הרצוג: זה רשע באגדה, זה יותר - - -
<מיכל ברין: אתה רואה, יש אנשים שמתייחסים ברצינות להערות.
מיקי רוזנטל: אנחנו בפרשת בלק, תכף, עוד לא שמעת את זה, חכה.
<מיכל ברין: מה עמדתה של יש עתיד בעניין?
משה גפני: רוזנטל, למה יש פרשה בתורה שנקראת "בלק"?
משה גפני: בלק היה רשע.
<יואל בריס: סיפרו על זה אתמול כבר, שמענו כבר.
משה גפני: למה הייתה הפרשה?
מיקי רוזנטל: שמעתי אתמול את השיעור.
מיקי רוזנטל: אתמול היה שיעור.
משה גפני: בלק, בניגוד לאחרים - - -
פנינה תמנו: עד שהוא החמיא לך על העניין של הרשעות, עכשיו אתה מפתח את זה לכיוון - - - זה ימשוך את המחמאה.
יצחק הרצוג: משה, חכה, צריך להגיע לביטוח לאומי.
משה גפני: לא, רק דקה.
משה גפני: בלק היה אחד שלא אמר:
משה גפני: אחי היהודים, הוא אמר: אני רוצה להרוג אותם.
משה גפני: אדם שהוא לא צבוע ואומר את האמת על השולחן, עושים לו פרשה בתורה.
צחי הנגבי: כל שלוש שעות דבר תורה.
צחי הנגבי: עשינו את דבר התורה לשלוש השעות האלה.
מיקי רוזנטל: יש תקווה לרשעים, זה מה שאתה אומר.
צחי הנגבי: חבר הכנסת מקלב, אחרון הדוברים בעניין המסים, בבקשה.
יצחק הרצוג: בעניין העלאת המס.
אורי מקלב: זה פרק שלם.
יצחק הרצוג: אם יש לך עשרות מסים עוד.
אברהם מיכאלי: יש עוד סעיפים.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אסור להסתכל רק על ההעלאה של 1.5%, זה אחד הדברים שמטעים אותנו בהסתכלות, בחזות ש-1.5% ממשכורת אפילו קטנה, או אפילו טיפה בינונית היא לא סכומים גדולים, אבל זה לא ככה.
אורי מקלב: קודם כול אנחנו צריכים לדעת שהצפי מההכנסות האלה הם ארבעה מיליארד שקל, ושחצי מזה מגיע מתוך אלה שהם בעלי ההכנסות הקטנות והבינוניות, וכאן הפגיעה הגדולה.
אורי מקלב: הסכום הזה, אנחנו מדברים על 1.5% העלאה במס הכנסה, זה סכום שיש לו משמעות מהיבט לא חודשי, אבל בהיבט שנתי זה כבר סכומים אחרים לגמרי, זה עוד הצעה מאוד גדולה שמשפיעה, ושם זה כבר מגיע למאות ואלפי שקלים לשנה.
אורי מקלב: והמשמעות, צריך לקחת בחשבון שהסעיף הזה לא מגיע כבן יחיד בנפרד.
אורי מקלב: זה מגיע לתוך אלה, זה עוד נטל שנכנס לתוך עוד היטלים ועוד גזירות שאנחנו מטילים על הציבור, במיוחד הציבור הזה, שיש לזה משמעות מאוד גדולה ל-1.5% עליית המחירים.
אורי מקלב: הקשיים הגדולים שיהיו לו עוד בהתמודדויות וביוקר המחיה זו התוספת הזאת, היא תוספת מאוד מאוד משמעותית.
אורי מקלב: ולכן אנחנו צריכים להסתכל עם כל ההשלכות הכוללות, לכן אנחנו צריכים להסתכל על זה לא כ-1.5%, אלא בהחלט כהשלכה הרבה יותר רחבה והרבה יותר גדולה בהוצאה ובהיטל שאנחנו משיתים על הציבור.
צחי הנגבי: התייחסות האוצר לסעיף 36.
<יואל בריס: אני לא חושב שיש שאלה שמדובר בנושא פיסקלי יסודי, מדובר ב-4 מיליארד שקל.
<יואל בריס: לא מדובר בצעד שנעשה מתוך איזשהו רצון כלכלי או אחר, אלא בהכרח.
<יואל בריס: מדובר כאן בהכרח.
<יואל בריס: ההכרח הזה צריך לדון בו, אם יש מי שמציע חלופות, גם בחלופות צריך לדון.
<יואל בריס: בכל מקרה ה-4 מיליארד שקל האלה הם בבסיס התקציב, והם חור שצריך לסגור אותו בהתחשב במצב הפיסקלי שבו אנחנו נמצאים.
צחי הנגבי: הערות לסעיפים נוספים?
יצחק הרצוג: הסעיף הבא עוסק במיסוי של הימורים, הגרלות או פרסים.
יצחק הרצוג: לכאורה, אנחנו נגד הימורים, הגרלות או פרסים, אבל המשמעות היא – אני לא יודע, אבל אני זוכר, הייתי חבר ועדת הכספים לפני עשר שנים, זה עלה ולהרבה השלכות על מפעל הפיס.
יצחק הרצוג: המשמעויות של זה על מפעל הפיס, אני מבקש להעיר את הדבר הזה, ואני מבקש שזה ייבחן – מפעל הפיס הוא מקור מימון משמעותי לשלטון המקומי.
צחי הנגבי: זאת אומרת, החשש הוא שהסעיף הזה יקטין את ההכנסות.
יצחק הרצוג: הם אז התנגדו לזה מאוד.
יצחק וקנין: צריך להבין שפעם זה היה אפס, לא היה בכלל מס, כמו הסיגריות.
יצחק וקנין: אני אומר לכם, זה יגיע כמו הסיגריות והאלכוהול.
יצחק הרצוג: כמו הגזזת.
צחי הנגבי: תכף נשמע התייחסות.
צחי הנגבי: יש לסעיף הזה משהו נוסף?
משה גפני: זה היה אצלנו בקדנציה הקודמת.
משה גפני: דיבר אתי אז מנכ"ל מפעל הפיס, בדיוק מה שבוז'י אומר, מה שאומר חבר הכנסת הרצוג, המשמעות של העניין זו פגיעה במפעל הפיס, זה לא הנושא של הימורים.
משה גפני: הימורים זה נשמע יפה, הם יודעים לכתוב את זה יפה.
משה גפני: הכוונה: מפעל הפיס בסופו של דבר.
משה גפני: אגב, גם הטוטו, לא משנה, מפעל הפיס – המשמעות של העניין שאם אכן מפעל הפיס צודק, המשמעות של העניין פגיעה בבניית מוסדות חינוך, בבנייה של מרפאות, כל הבינוי של - - -
יצחק הרצוג: כל הבינוי של - - -
צחי הנגבי: יואל, השאלה שאתה צריך להגיב, כי פה ברור - - -
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לפני שהוא יגיב.
יצחק וקנין: אמרתי שההגדלה במיסוי פה דומה להגדלה שנעשתה באלכוהול ובסיגריות בשנים האחרונות, אני חושב שבצורה לא מידתית בכלל.
יצחק וקנין: אני חושב שזה לקח אותנו למקומות שכבר היום בחודש האחרון יש ירידה בסיגריות, ואני אומר גם באלכוהול, לפי הדיווח של רשות המסים, של מעל 10% הקטנה בצריכה.
יצחק וקנין: אז בסיגריות יכול להיות שזה לוקח אותנו לאיזה כיוון שמשרד הבריאות רוצה, אבל באלכוהול, לדעתי, וגם בסיגריות, זה גורם בסופו של יום להפסד.
יצחק וקנין: הגדלת המס לא בהכרח תביא לנו יותר מסים לרשות המסים.
יצחק וקנין: אתם פה לוקחים אותנו למקום שתייבשו את העץ הזה לגמרי.
יצחק וקנין: ובסופו של דבר לא יהיה לכם מס, כי אם אתם מכניסים בהכנסה מההימורים את ההכנסה של ה-25% שפעם זה לא היה בכלל, אל תשכחו, לא היה מיסוי.
יצחק וקנין: אתם הולכים עם זה, בסוף תגיעו ל-50%, לאט-לאט, עד שבסופו של דבר לא יהיו לא הימורים ולא אלכוהול ולא שום דבר.
פנינה תמנו: לא רע, חברה מתוקנת.
יצחק וקנין: סליחה, בואי תראי, בואי תתקני את העולם.
יצחק וקנין: אתם באתם לתקן את כל העולם במכה אחת, תעשי לי טובה.
פנינה תמנו: אני לא מבינה, מטריד אותך שאחוז המעשנים יורד?
יצחק וקנין: תשמעי, הבעיה שלי זה לא אחוז המעשנים, הבעיה שלי שבסופו של דבר - - -
פנינה תמנו: אתה יודע, זה הולך באותה משוואה בסוף.
יצחק וקנין: זו לא אותה משוואה, כי אותה משוואה היא בסופו של דבר עד כמה אתה פוגע בכיס שלך בסופו של יום.
יצחק וקנין: אתה פוגע בהם, הם פוגעים בעצמם.
יצחק וקנין: בסופו של דבר אנשים לא יקנו ולא יהמרו ולא כלום.
יצחק וקנין: אז בסופו של דבר גם לא יהיה להם מאיפה לקחת.
אברהם מיכאלי: לא, הם מהמרים, אבל לא דרך הגופים הממוסדים.
פנינה תמנו: לא רע, יש פה הרבה בעד.
יצחק וקנין: אין לי בעיה, מצדי תביאי 50%, מה זה מעניין אותי?
יצחק וקנין: תשימי גם 50%.
אברהם מיכאלי: איציק, הם מהמרים דרך גופים לא ממוסדים, ויש עולם תחתון בעניין הזה.
יצחק וקנין: מה את חושבת שאין להם אפיקים?
יצחק וקנין: הם לא מחפשים את המקומות - - -
פנינה תמנו: חבר הכנסת וקנין, בסוף יאמינו שאתה מעודד עישון.
אברהם מיכאלי: כמו אלכוהול.
אברהם מיכאלי: את יודעת כמה אלכוהול מזויף כבר מסתובב בשוק?
אברהם מיכאלי: לא קונים את זה בחנויות.
יצחק וקנין: אני לא מעודד עישון.
יצחק וקנין: זה גם באלכוהול אותו דבר.
יצחק וקנין: את יודעת כמה דברים יעשו ככה מתחת לשולחן?
יצחק וקנין: ואז לא יהיה לך בכלל מס.
צחי הנגבי: איציק, יאללה, עוד יש ביטוח לאומי בדרך, בוא.
צחי הנגבי: רבותי, אנחנו מעת לעת, אני רק מעיר, כי כל פעם נכנסים חברים חדשים.
צחי הנגבי: אנחנו לא מונעים התייחסות לגופו של עניין, כי זה ביסוד הנושא, אבל אנחנו משתדלים לא להרחיב, כי סך הכול היעדים שלנו זה ענייני ניתוב ופחות העניינים שלגופו של עניין.
צחי הנגבי: בבקשה, יואל.
צחי הנגבי: לעניין הזה?
אורי מקלב: אנחנו כמובן מדברים כמו קודמי, דיברנו שנוסיף את זה בהסתייגות ולא נרחיב מה ההסתייגויות שלנו עכשיו.
יצחק הרצוג: ברור לכולם.
אורי מקלב: אני שואל שאלה מקצועית.
אורי מקלב: לשיטתכם, אתם רוצים לקחת על זה מס.
אורי מקלב: למה אתם לא מחשיבים את זה כהוצאה?
אורי מקלב: אני חושב שצריך להיות בד בבד.
אורי מקלב: לא יכול להיות שתגידו שהדבר הזה - -
צחי הנגבי: יואל, תקשיב רגע, הוא שואל אותך.
אורי מקלב: - - הוא רק הכנסה, ולא יחשיבו את זה גם כן כהוצאה.
אורי מקלב: לא יכול להיות, מקצועית לפי דעתכם, אתם צריכים - - -
יצחק הרצוג: מה, רכישת כרטיס כהוצאה מוכרת?
אורי מקלב: זה לא משנה עכשיו.
אורי מקלב: העיקרון של הדברים לשיטתם, אני רוצה על זה תשובה.
אורי מקלב: קחו את זה גם כן כהוצאה, תחשיבו את זה כהוצאה.
אורי מקלב: זה חייב להיות ביחד.
<יואל בריס: מה, את רכישת הכרטיסים?
אורי מקלב: לשיטתכם.
אורי מקלב: אנחנו אמרנו, נשים הסתייגות, הכול נשיג בהסתייגות.
אורי מקלב: אבל לשיטתכם, שאתם רוצים – אז למה אתם לא עושים את זה גם כהוצאה?
אורי מקלב: תכניסו את זה, נראה אם כנים דבריכם.
צחי הנגבי: זאת עמדתו, אתם יכולים להתייחס.
<יוגב גרדוס: הנושא לגבי הכרה בהוצאות - - -
צחי הנגבי: למה אתם משתתפים ברווחים ולא משתתפים בהפסדים?
<יוגב גרדוס: הנושא להכרה בהוצאות הוא נושא לדיון בתוך הוועדה, זה נושא מהותי, אפשר לדבר עליו כשהנושא יידון בוועדת הכספים.
<יוגב גרדוס: הנושא של מפעל הפיס, אני רק רוצה לציין - - -
אורי מקלב: זה מהותי, אפשר להעביר את זה - - -
צחי הנגבי: יש איזה מקום בעולם, דרך אגב, שמכירים בהוצאות להימורים כהוצאה?
<יוגב גרדוס: אני חושב שלא.
יצחק הרצוג: זה צעד אנטי-חינוכי קצת.
<יואל בריס: מס על הרווחים אנחנו מכירים - - -
צחי הנגבי: כי אם כן, נתחיל להמר, עד עכשיו לא ראינו את זה כצעד כלכלי.
אורי מקלב: לא תיקח הימורים, תיקח מפעל הפיס.
אורי מקלב: אם מפעל הפיס דבר חיובי, אם הסתכלנו על זה – תסייג את זה ממפעל הפיס, אל תסייג את זה בהימורים.
אורי מקלב: אני אומר בהסתייגות על כל הסעיף.
צחי הנגבי: תודה, ברור.
יצחק הרצוג: אנחנו לא באמת מעודדים את זה, רק הוא רוצה להרוס את מפעל הפיס.
<יוגב גרדוס: הנושא של מפעל הפיס הוא עניין שכן נדון בממשלה וגם ההצעה הראשונית הייתה שונה מההצעה שלבסוף גובשה.
<יוגב גרדוס: בהתחלה ההצעה הייתה להוריד את תקרת הפטור, ולבסוף מה שעשינו זה להעלות את שיעור המס על ההגרלות הגבוהות ולא על ההגרלות הנמוכות.
<יוגב גרדוס: זה היה בשיתוף עם שרת התרבות והספורט וגם מפעל הפיס היה שותף לדיונים, וזה מה שהוסכם.
<יוגב גרדוס: אני לא יכול להגיד שזה בהסכמה מלאה של מפעל הפיס, כי אף גוף לא שמח מהטלת מיסוי נוסף עליו, אבל בסוף כן נשקל השיקול הזה, וזה מה שהוחלט בסוף בממשלה.
צחי הנגבי: סעיפים נוספים?
משה גפני: אתה מדבר על 38?
יצחק הרצוג: עוד לא הגעתי ל-38.
משה גפני: עכשיו דיברנו על 37.
צחי הנגבי: סיימנו את 37.
יצחק הרצוג: אתה רוצה לדבר על 38?
יצחק הרצוג: אני רק רוצה לומר, תכף יתייחס חבר הכנסת גפני, ההצעות הבאות פשוט נתפסות בעיני כמין הכרזת מלחמה על הנישום מכל הכיוונים.
יצחק הרצוג: אני מבין שהמדינה רוצה עוד כסף, זה לגיטימי.
יצחק הרצוג: אני אומר לכם שהמשמעויות יכולות להיות "האח הגדול" במובן הכי גרוע של המילה, עם אזרח קטן שנשחק בין הגלגלים בצורה מטורפת, רק בגלל שהוא שכח לדווח באיזה יומיים, הוא היה חולה, הבן שלו היה בבית-חולים - - -
אברהם מיכאלי: יטילו עליו קנס.
יצחק הרצוג: לא, זה הרבה יותר גרוע, זה דברים משוגעים, למשל סעיף 40.
יצחק הרצוג: אז, בבקשה, משה, אתה רוצה בטח לדבר על זה.
משה גפני: אני רוצה בעצם להגיד את מה שאמרת, ואני רוצה להגיד מנקודת ראותי.
משה גפני: קודם כול, שנדע שכל מה שאנחנו מדברים כאן חל על זה אותו סעיף שכבר נדון בעבר.
משה גפני: אין דבר, כמעט לא נתקלתי פה בדבר שלא נדון קודם.
משה גפני: תראו, אמרתי את זה באחת ההרצאות האחרונות שלי לנושא של התקציב, הממשלה עושה רע לאזרחים, בסדר, אז יש לזה תירוץ.
משה גפני: התירוץ הוא שאין כסף, שיש לי על זה ויכוח גדול, ולכן צריך לקבל הכנסות מכל מיני דברים, מן הגורן ומן היקב.
משה גפני: התירוצים לא חשובים.
משה גפני: אבל מה הייתה צריכה לעשות ממשלה אחראית?
משה גפני: לפחות להקל על האזרחים.
משה גפני: לקבל את הכסף בגלל שלדבריהם צריך לכסות את החור התקציבי, אבל להקל על האזרחים.
משה גפני: לא רק שגובים כסף שבאמת אנשים יהיו במצוקה כלכלית ממשית, עושים להם גם רע, זה אחד הסעיפים של לעשות רע.
משה גפני: זה היה דיון בוועדה.
משה גפני: אתה בא לנישום ואתה אומר לו, תשמע, אתה צריך עוד לדווח ועוד לדווח, ואם תאחר, כמו שאמר חבר הכנסת הרצוג, תאחר בכמה ימים תשלם קנס ותשלם ריבית.
משה גפני: אין פה עניין של הכנסות, בגלל שאנשים יזהרו, ייקחו רואה-חשבון שידאג להם, יוציאו עוד כסף, ידווחו פעם נוספת על מה שצריכים לדווח היום, פשוט חוץ מהכלכלה גם רוצים – יש איזו מטרה לעשות רע לנישומים, לעשות רע לאזרחים.
משה גפני: באמת, אני לא יודע מה זה "האח הגדול", במסכת קידושין לא ראיתי את זה, אבל כנראה שיש דבר כזה, יש "האח הגדול".
משה גפני: יושב בן-אדם ברשות המסים ואומר, אתה תעשה, אתה תדווח עוד פעם ותיקח רואה-חשבון ותוציא עוד הוצאות, ואם תאחר פעם בגלל שהיית חולה, תאחר בשבוע תשלם קנסות וריבית – רע לאזרחים גם ככה.
משה גפני: תעשה הקלות, תבוא ותגיד, תדווח פחות, הרי זה לא ישנה במהות כלום, זה רק עושה רע לאנשים.
משה גפני: לכן, המסקנה שלי, וזה גם לא נושא של הלשכה המשפטית, זה פיסקלי.
משה גפני: למה זה פיסקלי?
משה גפני: מכיוון שהוא יגיד, נורא פשוט, אני לא בטוח שזה יקרה, אבל יגיד: ההוא יאחר בשבוע, אז הוא יצטרך לשלם קנס וריבית וגירעון וכל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: המדינה תרוויח עוד כסף.
משה גפני: עושים רע לאנשים, וכולנו נושאים באחריות הזאת.
צחי הנגבי: הערות לנושאים נוספים?
צחי הנגבי: אחרי זה נשמע תשובה ל-40.
אברהם מיכאלי: 38 או 39?
צחי הנגבי: בכלל.
אברהם מיכאלי: 39 – אדוני היושב-ראש, קרה פה משהו מוזר.