GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צחי הנגבי: הישיבה נעולה, תודה רבה.
צחי הנגבי: רבותי אני מבקש שקט.
צחי הנגבי: חברי הכנסת, בוקר טוב לכם.
צחי הנגבי: אני מבקש לפתוח את הישיבה.
צחי הנגבי: על סדר יומנו כמה סעיפים, הראשון הוא: קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ג-2013.
צחי הנגבי: בעניין הזה אנחנו מבקשים לשמוע את חברי הוועדה.
צחי הנגבי: יש הערות?
צחי הנגבי: בבקשה, אורי.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתה הצעה שלי שוועדת המדע תדון בנושא הזה משתי סיבות: סיבה שהיא אקטואלית כרגע היא שוועדת הכספים עמוסה, מטבע הדברים, לפני התקציב וגם יש גם סיבות לא פרסונליות, יש עניין שגם ועדות אחרות ידונו כדי להעצים ולעבות את התפקיד שלהן; דבר שלישי – יש רציפות בכך שיושב-ראש הוועדה הנוכחי של ועדת המדע היה מעורב מאוד בנושא, ניהל את הדבר הזה.
אורי מקלב: הוא כבר נמצא ברוב התהליך של הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט כך שזה היה יכול להביא תועלת כדי שאפשר היה לסיים את זה בצורה מקצועית ומושלמת.
אורי מקלב: הייתה בקשה להעביר את זה והיא הייתה בהסכמה.
צחי הנגבי: אני יודע.
צחי הנגבי: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.
יצחק הרצוג: במקור סברנו שהחוק הזה צריך להיות בוועדת הכלכלה.
יצחק הרצוג: אתמול הסתבר שבאמת היה דין ודברים ושיח בין חבר הכנסת גפני לבין הממשלה והקואליציה והשיח הזה מקובל עלינו.
יצחק הרצוג: דהיינו, בגלל העובדה שחבר הכנסת גפני הוא זה שקידם את החוק עצמו של הקרן לניהול הכנסות המדינה כיו"ר ועדת הכספים, והיות וזה מקובל גם על הקואליציה שהוא ימשיך להוביל את זה כיו"ר ועדת המדע, אנחנו תומכים בהצעה ומציעים שהסוגיה של לאן להקצות את התמלוגים, את הכסף – בכל זאת הוא הבטיח לקיים התייעצות רחבה גם עם ועדת הכלכלה, חברים שבה וראשי המפלגות השונות.
צחי הנגבי: אני גם שמעתי על ההסכמה.
צחי הנגבי: אני מעלה להצבעה את ההצעה להעביר הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט להמשך הדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה.
צחי הנגבי: מי מתנגד?
צחי הנגבי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה – פה אחד
צחי הנגבי: נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ג-2013 לדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.
צחי הנגבי: בשעה טובה אנחנו מגיעים לעניין המלצת הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: "עוזר פרלמנטרי נוסף ליושבי ראש ועדות הכנסת הקבועות".
צחי הנגבי: ההמלצה הונחה על שולחן הכנסת, היא גם מונחת פה לעיונכם.
צחי הנגבי: הנושא התעכב מכיוון שהוועדה הציבורית מצאה לנכון לקיים בו דיון.
צחי הנגבי: בראיה הכללית שלנו היינו רוצים כמובן שמעבר לכך שתאומץ ההמלצה שהייתה תקפה בכנסת הקודמת, של יושבי-ראש הוועדות הקבועות – עמד אז ויעמוד מהיום עוזר שלישי.
צחי הנגבי: יש בקשות של ועדות נוספות שהן לא ועדות קבועות.
צחי הנגבי: גם בכנסת הקודמת היו בקשות כאלה, גם בכנסת הנוכחית.
צחי הנגבי: על כך אני הסכמתי ואנחנו נקיים דיון נפרד בהמשך הדרך.
צחי הנגבי: הוועדה הציבורית מתחלפת.
צחי הנגבי: למעשה, היא מסיימת את כהונתה, לדעתי, כבר בחודש יוני.
<ארבל אסטרחן: בחודש יולי היא מסיימת 10 שנים.
צחי הנגבי: לכן אנחנו צריכים לבחור ועדה חדשה.
צחי הנגבי: יושב-ראש הכנסת, כמובן, בוועדת הכנסת.
צחי הנגבי: הוא יצטרך להביא למליאת הוועדה כאן הצעה להרכב חדש – אם יש לכם רעיונות, דרך אגב, אז ארבל תיתן לכם את הסעיף הספציפי בחוק שמגדיר מי אמורים להיות חברי הוועדה הזאת ונשמח לקבל רעיונות – אל הוועדה החדשה שתקום נפנה את אותן בקשות שהגיעו בעבר.
צחי הנגבי: זה לא צריך לעכב את אימוץ ההמלצה כפי שהוועדה הזאת המליצה.
צחי הנגבי: הוועדה, כפי ששמתם לב, המליצה על הסדר רק לפרק זמן של שנתיים, בניגוד לכנסת הקודמת שהנושא לא היה מוגבל אלא לתקופת כהונת הכנסת הקודמת.
יצחק הרצוג: כלומר, הדבר הזה היה כבר?
צחי הנגבי: זה היה בכנסת הקודמת.
יצחק הרצוג: זאת הארכה של נוהל קיים?
צחי הנגבי: הארכה מצומצמת יותר – הם החליטו מטעמים של מראית עין ומתוך התחושה שאם תקציב המדינה יקצץ בהרבה מגזרים, מן הראוי שגם הכנסת תתרום את חלקה.
צחי הנגבי: הכנסת התבקשה לאמץ את ההסדר המוצע של עוזר שלישי רק לשנתיים.
<ארבל אסטרחן: עד סוף כנס הקיץ ב-2015.
צחי הנגבי: הנושא ייבדק מחדש במהלך המחצית הראשונה של כהונת הכנסת.
מיכל רוזין: אנחנו שוב פה בעניין שונה אבל בעצם אותה מהות.
מיכל רוזין: שוב הכנסת עושה הפרדה בין הוועדות הסטטוטוריות לוועדות המיוחדות שהחליטה להקים.
מיכל רוזין: שוב היא מפחיתה ממשמעותן של הוועדות המיוחדות למרות שתקנון הכנסת קובע במפורש שמעמדן זהה לחלוטין לוועדות הקבועות.
מיכל רוזין: ההבדל היחיד הוא שהן אינן קבועות והן נבחרות כל כנסת מחדש.
מיכל רוזין: זה אפילו מחזר את מעמדן בכך שכל כנסת מחדש מחליטה שאכן יש צורך בוועדות האלה לעומת הוועדות הקבועות ששנים לא נעשה דיון מהותי וענייני לגבי נושא הוועדות, החלוקה וצורת העבודה.
מיכל רוזין: לצערי הרב, שוב יש פה החלטה שהיא נוגדת את התקנון של הכנסת.
מיכל רוזין: יש פה החלטה שהיא בעייתית מאוד מהותית – אני לא רואה מה מותר ועדת קליטה ועלייה וועדת מדע מהוועדה לזכויות הילד או הוועדה לבחינת העובדים הזרים מבחינת כמות העבודה, חשיבות הנושא ודחיפות הנושאים שעל הפרק.
מיכל רוזין: זאת נקודה אחת.
אורי מקלב: או ועדת פניות הציבור, למשל.
מיכל רוזין: נקודה נוספת חשובה: לוועדות הקבועות יש גם צוות קבוע: יש להן מנהלת ועדה, דובר ועדה, יועצת משפטית, רכזת ועדה.
מיכל רוזין: הם עסוקים באופן מלא כל היום מהבוקר עד הערב רק עם ועדה אחת לעומת הוועדות המיוחדות שהצוות שלהן מחולק לשתי ועדות ובנוסף לכך חלקם, לפחות הדובר, עובדים כשליש משרה.
מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה שוב זילות של הוועדות המיוחדות והכנסת צריכה להחליט סופית אם היא רוצה את הוועדות המיוחדות, אם היא חושבת שהן נכונות וחשובות וצריכות לפעול באופן מלא או שהיא צריכה להחליט שהיא מבטלת אותן.
מיכל רוזין: כיושבת-ראש ועדה מיוחדת, אני צריכה לעסוק בוועדה שלי מבוקר ועד ערב וגם להגיע לוועדות נוספות, גם להיות זמינה כל היום ולהצליח לעשות פגישות גם מחוץ לכנסת שקשורות לוועדה ובהן הצוות של הוועדה לא לוקח חלק ולכן כן חשוב עוזר נוסף לעניין הזה.
מיכל רוזין: אני חושבת שמכל הסיבות צריך לדחות את ההחלטה הזאת או צריך לפחות להגיש בקשה – חבל שיושב-ראש הקואליציה לא נמצא כאן כי תאמתי את זה אתו – חזרה לוועדת גרונאו ולבקש ממנה לאשר את העוזרים הנוספים גם לוועדות המיוחדות.
יצחק הרצוג: מה פרוש עוזר פרלמנטרי מקצועי?
יצחק הרצוג: מה זה אומר מקצועי?
יצחק הרצוג: בכלל איך אתם בודקים?
יצחק הרצוג: מי יבדוק את ההמלצה עוד שנתיים?
אורי מקלב: לכל חבר כנסת יש אחד מקצועי ואחד לא מקצועי.
יצחק הרצוג: מי יבדוק את ההמלצה עוד שנתיים אם זה עבד או לא עבד?
<ארבל אסטרחן: הוועדה הציבורית - - -
יצחק הרצוג: באיזו צורה?
יצחק הרצוג: איך היא תבדוק?
יצחק הרצוג: וגם העניין המקצועי – מה זה אומר?
<ארבל אסטרחן: לכל חבר כנסת יש היום שני עוזרים פרלמנטריים שמכונים: מקצועי ומנהלי.
<ארבל אסטרחן: אחד מקבל שכר קצת יותר גבוה, כשהרעיון במקור - - -
יפעת קריב: גבוה מאוד, לא גבוה יותר – הייתי צינית.
<ארבל אסטרחן: מלכתחילה הרעיון היה שאחד יקבל שכר משמעותית גבוה יותר והוא יהיה העוזר שעוסק בדברים היותר פרלמנטריים-מקצועיים והשני יותר בפן המנהלי-מזכירותי ויקבל שכר נמוך יותר.
<ארבל אסטרחן: בשלב כלשהו לפני כמה שנים, כשזה הגיע לוועדת הכנסת, הוחלט כאן כמעט להשוות אותם, זאת אומרת שאין היום הפרש גדול בין השכר, אבל עדיין הם מכונים מקצועי ומנהלי.
<חיים אבידור: אחרי ארבע שנים הם משתווים.
יצחק הרצוג: ומה לגבי הבדיקה?
<ארבל אסטרחן: לגבי הבדיקה, הוועדה הציבורית התלבטה אם להתייחס באופן שווה לכל הוועדות הקבועות, היו בפני גם בקשות של הוועדות המיוחדות שעלו גם בכנסת הקודמת, היו בפניה נתונים של עבדת הוועדות – אבל הדברים לא היו נכונים לכנסת הנוכחית ולכן היא החליטה להמליץ על זה לתקופה מוגבלת, כאשר במהלך התקופה הזאת או לקראת סופה, אותו עוזר שלישי יידע שהעבודה שלו מוגבלת בזמן ובמהלך התקופה הזאת תצטרך ועדת הכנסת והוועדה הציבורית לבדוק אם באמת נפח העבודה של הוועדות המיוחדות שונה מנפח העבודה של הוועדות הקבועות, מצדיק התייחסות שונה וכו'.
יפעת קריב: כבוד היושב-ראש, כחברת כנסת חדשה, כשקראתי את המכתב הזה, התייחסתי לעבודתם של כל חברי הכנסת ולא רק לעבודת הוועדות, אני אומרת שמה שרשום פה:
יפעת קריב: העומס הרב המוטל על יושבי-ראש הוועדות – זה בדיוק כמו העומס הרב המוטל היום על כל חברי הכנסת.
יפעת קריב: השאלה שלי היא כזאת: אם ועדת הכנסת, הוועדה ששבה אנחנו יושבים – וזה כבר עלה כאן
יפעת קריב: בכמה דיונים – תוכל בכלל לבדוק האם חבר כנסת אכן עושה את עבודתו בצורה מקצועית, אני משתמשת בביטויים המופיעים פה, הראויה ביותר כלפי ציבור הבוחרים שלנו?
יפעת קריב: האם הנושא של העוזר השלישי, שבעיני הוא דרוש לוועדות, האם זה מתאים למה שקורה בעולם הפרלמנטרי במדינות אחרות בכל העולם?
יפעת קריב: אני משערת שאלו דיונים שרצו כבר כאן בכנסות קודמות.
יפעת קריב: יש מקום להביא את הדיון הזה כאן בעיקר כשהולכת להיבחר ועדה חדשה, ולתת לה קריטריונים לבחון את העבודה שלנו, את העבודה של כל חברי הכנסת, את היעילות, את המקצועיות, את היכולת של מתן מענה אמתי לפניות הציבור.
יפעת קריב: הבעיה המשותפת לכולם היא כמות פניות הציבור.
יפעת קריב: אין פה מישהו שלא יסכים בחדר הזה ובבית הזה שכמות פניות הציבור היא לא הגיונית.
יפעת קריב: הלוא כל אחד מאתנו הפך להיות מחלקה לפניות הציבור לפונים שנכוו במשרד הבריאות ובמשרד הרווחה ובמשרד התמ"ת ומביטוח לאומי וממס הכנסה ומישהו שלא נתנו לו לעבור את הגבול ומישהו שיש לו בעיה עם בתי הסוהר.
יפעת קריב: אתה רוצה להיות רציני, אתה רוצה שהבית הזה יהיה רציני.
יפעת קריב: אנחנו כחברי כנסת רוצים להיות הכי מקצועיים שאפשר, הכי רציניים.
יפעת קריב: כשאנחנו באים לבחון נושא, אנחנו רוצים לקרוא את החומר עליו, אנחנו רוצים להתעמק בפרטים, אנחנו רוצים להבין את החקיקה הקודמת, את החקיקה בעולם, ולדעת איך לייצר כאן את הנייר הטוב ביותר.
יפעת קריב: כל השאלה הזאת נשמעת לי כסיטואציה של להקטין את עצמנו, להקטין את המקצועיות שלנו.
יפעת קריב: כן עוזר שלישי, לא עוזר שלישי – בעיני לא זאת השאלה.
יפעת קריב: השאלה היא מה המקצועיות הטובה ביותר שאנחנו כוועדת הכנסת יכולים להציע למחוקקים שיושבים בבית הזה ולפתוח על זה דיון בלי לפחד.
יפעת קריב: אני מאמינה שהיעילות התקציבית עולה ביחס ליעילות המקצועית ואפשר לתפעל את הבית הזה בצורה נכונה יותר גם בנושא התקציבי ולתת כוח עזר מקצועי לכל הוועדות.
יפעת קריב: אני לא ושבת שיש פה מישהו אחד בכנסת שמרגיש הוא במאה אחוז נותן את המקסימום עבודה שהוא יכול לתת לכמות הפניות שמגיעות אלינו או לכמות הנושאים שאנחנו מטפלים בהם.
יפעת קריב: הבקשה לי היא לפתוח את זה לדיון רחב יותר לפני ההתכנסות לבחירת הוועדה החדשה ולהגדיר מה היינו רוצים שיקרה ביחס למה שקורה בעולם.
יפעת קריב: איך אפשר להיות טובים ביותר למדינה שלנו, מקצועיים ביותר ודמוקרטיים ביותר.
צחי הנגבי: עליזה, בבקשה.
עליזה לביא: אני מצטרפת ליפעת בכל מילה.
עליזה לביא: אני לא אחזור על הדברים אבל אם כבר בוחנים, אני חושבת שכדאי להוסיף פונקציה נוספת, אל לא לכל חברי הכנסת ואם זה לא מתאפשר ונראות ציבורית בתקופה הזאת תביא הרבה מאוד ביקורת – כי מצד אחד באמת אנחנו טובעים אבל אנחנו רוצים להיות טובים – אבל אולי לכל סיעה, אולי אפשר למצוא לזה פתרון יצירתי, שמעתי על כל מיני פתרונות יצירתיים של כל מיני אנשים, כדי לתת מענה להיצף המאוד-מאוד גדול שגם הולך וגדל.
עליזה לביא: אני לא יודעת איך היה בכנסות קודמות אבל אנחנו באמת רואים את הפניות הרבות.
עליזה לביא: אולי אפשר לתת איזשהו תפקיד לכל סיעה במקום הזה של פניות הציבור.
עליזה לביא: אולי אפשר לבחון את זה מחדש.
עליזה לביא: אם כבר בוחנים, עוצרים – שמעתי ביום שהצטרפתי לפה ש-120 חברי כנסת זה מעט מידי בכל השוואה בינלאומית שאנחנו עושים לגבי פרלמנטים אחרים.
עליזה לביא: מצד אחד האוכלוסייה בישראל גדלה אבל יש 120 חברי כנסת מאז כינונו של הבית.
עליזה לביא: מדינת ישראל גדלה, האוכלוסייה גדלה, הצרכים עולים ומספר המשרתים פה, 120 כולל העוזרים שלהם, לא גדל.
עליזה לביא: אז מצד אחד באמת יש ביקורת ודרישת צמצום, בטח לנוכח התקציב החדש, אבל מהצד האחר לא יעלה על הדעת שאותה כמות של אנשים, 120 אנשים, אמורים לתת מענה לאוכלוסייה כמו בקום המדינה, גם על זה צריך לדבר.
עליזה לביא: אז אם מבחינת נראות ציבורית הכול דברים אחרים – אז אפשר לבחון ולתת איזושהי מעטפת מבנית חדשה: אם זה פניות ציבור מרוכז של הכנסת בצורה מסודרת שנוכל גם אנחנו להיעזר בזה; אם זה לסיעות או אם זה לפי נושאים.
עליזה לביא: אפשר להתייעל.
עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שאנחנו מצד אחד גם לא נותנים מענה ומצד שני, בואו נודה, הרבה מהפניות מגיעות לכולנו – אנחנו מטפלים בזה במקביל.
עליזה לביא: חבל על הזמן של כולנו וצריך לראות איך מתייעלים ברשת המחשבים.
עליזה לביא: יש היום אפשרות לעבוד לפי נושאים או לפי חלוקה אחרת.
עליזה לביא: נכון שיש נושאים ספציפיים – אני ל הזמן עם הגיור, כולם מעבירים אלי – אבל יש המון נושאים שאני לא בקיאה בהם ואני יודעת שיש אנשים אחרים שהם קצת יותר טובים ממני.
עליזה לביא: אז אני מבקשת לבחון מחדש.
צחי הנגבי: אורית, בבקשה.
אורית סטרוק: אני רוצה להאיר את זה מצד אחר – מהצד של העוזרים הפרלמנטריים.
אורית סטרוק: מה שכולם תיארו כאן, שלכל חבר כנסת לא רק לכל יו"ר ועדה – אני מזדהה עם הדברים שמיכל אמרה אבל אני גם מזדהה מאוד עם הדברים שיפעת אמרה – לכל חבר כנסת יש הרבה עבודה למעט עוזרים פרלמנטריים ולאו דווקא בתחום של פניות ציבור שאת זה אפשר באמת לנתב ולהגיש שאת תחום הבריאות אני מעבירה לפלוני ואת תחום הנכים אני מעבירה לאלמוני, אבל בסוף יש נושאים שכל חבר כנסת בא לפה כדי לקדם אותם מבחינת האג'נדה שלו.
אורית סטרוק: גם בשביל זה אין לו מספיק כוח אדם לנוכח הפונים אליו בנושאים האלה.
אורית סטרוק: התוצאה היא שהעוזרים הפרלמנטריים שלנו הפכו לכמעט עבדים: הם עובדים מאוד קשה, מבוקר עד ליל, בשכר או מצחיק או עצוב – אני לא יודעת איך לקרוא לזה.
אורית סטרוק: זה בלתי סביר לחשוב שאפשר באותו כוח אדם עם אותה רמת שכר מאוד נמוכה ועם אותם תנאי שירות נמוכים – מה יש להם?
אורית סטרוק: אין להם אחזקת רכב, אין להם כלום בעצם – לתת את התפוקה הראויה ואני חושבת שרק מהסיבה הזו היה ראוי לפתוח את הנושא הזה לדיון מחדש גם מבחינת כוח האדם שעומר לרשות הח"כ וגם מבחינת איך שכוח האדם הזה צריך להיות מתוגמל כדי שיוכל לתת באמת את המיטב.
אורית סטרוק: אם הגיעו למסקנה שאנחנו כחברי כנסת צריכים לקבל שכר כזה וכזה כדי שנוכל לעשות את המיטב, אז מה עם העוזרים שלנו, שגם הם רוצים לתת לנו את המיטב ואת התמיכה המקצועית והמעשית שאנחנו זקוקים לה כל כך?
יפעת קריב: אני חייבת לומר משהו לפרוטוקול: אני חייבת לומר שאני מסכימה עם חברת הכנסת אורית סטרוק בהחלט על מה שהיא אמרה.
יפעת קריב: את בהחלט צודקת.
יפעת קריב: גם באופן המקצועי, היועצת המשפטית הזכירה את הנושא של השכר ואמרה שכר גבוה ושכר נמוך.
יפעת קריב: נורא צרם לי שהשתמשת בביטוי הזה של שכר גבוה, אדם שעובד 224 שעות ביממה – ובאמת הם עובדים מאוד קשה – כולל ימי שישי, כולל חופשות, נשארים פה עד 24:00 בלילה, לא מקבלים אפילו את הבסיס.
יפעת קריב: הייתי שמחה אם היית משתמשת בסכום המדויק אם זה סכום אחיד.
צחי הנגבי: בכוונה הייתה שיש פער.
יפעת קריב: בואו נפתח את זה, אנחנו ועדת הכנסת.
יפעת קריב: בואו נגיד שהבית הזה יהיה ראוי לכל העובדים שלו.
יפעת קריב: התחלנו לדבר גם על עובדי הכנסת וגם על העוזרים הפרלמנטריים.
צחי הנגבי: לא צריך לחזור.
צחי הנגבי: אורי, בבקשה.
יפעת קריב: רציתי להגיד שאני מסכימה עם חברת הכנסת אורית סטרוק.
יפעת קריב: אני נהנית להגיד את זה.
אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שגם ההחלטות של הוועדה הציבורית, ועדת גרונאו, מושפעות מאווירת העליהום שיש ברחוב על חברי הכנסת ולכן הם מקבלים החלטות כאלה.
אורי מקלב: מה ששיקף את זה זו ההחלטה לאשר את זה רק לשנתיים כהוראת שעה – זאת לא החלטה מלאה, כדי לא לעמוד לביקורת.
אורי מקלב: אני חושב שזאת החלטה לא נכונה, לא מקצועית, מכיוון שכשאדם רוצה לבחור לעצמו עוזר אז מי רואה שכל האופק של ההעסקה שלו הוא שנתיים אז יכול להיות שמצטמצמת האפשרות לקבל את עוזר כלבבו.
אורי מקלב: זה גם גורם לעוזר להרגיש עראי לגמרי.
אורי מקלב: צריך לקבל החלטה לקדנציה – אני מקווה שהקדנציה הזאת לא תהיה שנתיים אלא פחות, המוקדם או המאוחר ביניהם – אבל בכל אופן איזה פרק זמן שהוא קבוע.
אורי מקלב: אמרו לי שאני כל הזמן צריך לזכור שאני באופוזיציה ולא בקואליציה בכל ועדה שאני יושב, אז אני משתדל - - -
צחי הנגבי: זה לא עניין קואליציוני.
אורי מקלב: אני אומר את זה כדי להסביר למה אמרתי שאני מקווה שהקדנציה תהיה פחות.
אורי מקלב: אם הכנסת שקופה יותר והיא פתוחה יותר, ממילא עבודת חבר הכנסת הרבה יותר קשה ומורחבת ולכן יש צורך בעוד עוזרים.
אורי מקלב: אנחנו לא עסוקים בשכר ובתנאי העסקת העוזרים אבל בוועדות בוודאי שאנחנו רואים את זה.
אורי מקלב: אני חושב שלא נכון להחליט לשנתיים – אנחנו צריכים להחליט על זה לתקופה של קדנציה שהיא פרק זמן שנותן אמיתות בדבר.
אורי מקלב: אני מצטרף לחברי שדברו על כך שיש הרגשה לאורך כל הדרך, לא מחברי הכנסת, שהנושא של הוועדות הקטנות האלה, הוועדות הלא-קבועות - - -
מיכל רוזין: המיוחדות – לא קטנות.
<אתי בן יוסף: ועדות לעניין מסוים.
אורי מקלב: כל שם יש להן – אבל הן הבנות החורגות פה של הוועדות, כאילו שהן צריכות פחות.
אורי מקלב: העבודה שלהן היא עבודה חשובה מאוד, הקשר עם הציבור מאוד חשוב, החשיפה הציבורית היא מאוד גדולה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, צריך לצאת מהקונספציה הזו – אני זוכר שהטיחו בי: טוב, יש לך גם הטבה, יש לך גם ביפר.
אורי מקלב: הייתי איש ציבור כבר בתקופה שהיו ביפרים מדברים, צועקים.
אורי מקלב: לך תסביר שהאיתורית הזאת הייתה טרטורית ושזאת בכלל לא הטבה.
אורי מקלב: פעם אדם קיבל פלאפון – הוא קיבל הטבה.
אורי מקלב: צריך לצאת מהקונספציה הזו.
אורי מקלב: עוד עוזר זה לא מה שעושה את ההטבות שלנו – שכר, אני מבין; רכב, בסדר – אני חושב שכל עוזר שיש לי אז קשה לי יותר אבל אני יודע שאני צריך אותו יותר ולכן החשיבה הזאת מזיקה לנו, היא לא נכונה והיא גם לא מקצועית.
צחי הנגבי: תראו, כתוב פה "הדיון בשידור" – בררתי את זה, זה לא שאנחנו כרגע משודרים אלא שזה מוקלט ומשודר באינטרנט.
צחי הנגבי: אני שמח שאין פה כרגע את נציגי התקשורת כי לדעתי הדיון הזה הוא דיון שמזיק לכנסת ובעיקר הוא מזיק לאופוזיציה.
צחי הנגבי: אני חייב לומר לכם שאני מאוד מתפלא על הדיסוננס שבין מה שהכנסת כולה תעשה בשבועות הקרובים, שזה לחתוך בבשר החי שוב ושוב - - -
יצחק הרצוג: זאת לא האופוזיציה – אלו נציגות הקואליציה.
צחי הנגבי: שמעתי גם נציגי אופוזיציה פה.
צחי הנגבי: אתה באופוזיציה.
אורי מקלב: אני גם באופוזיציה – אתה רואה כמה שאנחנו מקצועיים?
יצחק הרצוג: אני בסך הכול שאלתי שאלה.
אורי מקלב: יכולתי לתקוף את זה ולא תקפתי.
צחי הנגבי: רבותי, גם דברים שכואב לשמוע צריך לדעת לשמוע.
צחי הנגבי: גם אורי מקלב באופוזיציה.
צחי הנגבי: אני חושב שהדיון הזה משקף דיון של גילדה.
צחי הנגבי: זה יראה מאוד מגוחך וקשה שאנחנו כולנו בשבועות הקרובים – באופוזיציה ביתר שאת וגם אנשי הקואליציה לא מאושרים מהגזירות שיוטלו פה על הציבור – אנחנו נזעק את המצוקה של הציבור אבל במקביל ינפנפו לנו שאנחנו רוצים להעלות את תנאי העבודה שלנו.
יצחק הרצוג: אז למה להוסיף עוזר?
יצחק הרצוג: עזוב את זה.
מיכל רוזין: למה להוסיף עוזר?
מיכל רוזין: אני חושבת שזה טיעון פופוליסטי מה שאתה אומר - - -
צחי הנגבי: אני רוצה לשמור על זכותו של היושב-ראש גם לדבר בלי הפרעה, תודה רבה.
צחי הנגבי: להעלות את מספר חברי הכנסת, להעלות שכר העוזרים, לייצר תנאי עבודה – כל הדברים האלה נכונים, מאוד נכונים.
צחי הנגבי: אנחנו יודעים כמה זה קשה, ואני יכול לומר שאני יודע יותר מכולם פה כי אני 22 שנים פה, וזה בלתי אפשרי וזה כמעט לעג לרש, למי שבאמת בא לעבוד – לתבוע ממנו לעבוד באופן הכי אינטנסיבי בעולם אבל הוא רואה את העוזרים שלו קורסים.
צחי הנגבי: לנו, לפחות, יש את מה שיש לחברי כנסת והשכר שלנו הוא סביר ויותר מזה – אנחנו יודעים מה זה עוזרים.
צחי הנגבי: אבל בהזדמנות החגיגית הזאת, כשכל כך גזירות מוטלות על הציבור, אני חושב שאפילו לא צריך לפתוח דיונים מן הסוג שאנחנו פתחנו פה, בעת הזו בוודאי.
צחי הנגבי: עכשיו, יש פה אבחנה אחרת שהיא נוגעת לשאלה מי בכלל צריך להחליט.
צחי הנגבי: הכנסת הוציאה מידה, הפקיעה מידה – לא במידה מוחלטת אבל במידה רבה – את ההכרעות בנושאים האלה והעבירה אותם לוועדה ציבורית בדיוק מן הטעם הזה שכל דיון כזה שאנחנו עושים בהקשר של עצמנו, גם אם אנחנו צודקים או לא צודקים, התוצאה המעשית הייתה מתקפה ציבורית, גורפת, על החברים: הם מחליטים על שכרם, והם מחליטים על התאנים שלהם, והם מחליטים על הרכב שלהם, והם מחליטים על העוזרים שלהם, והם מחליטים על הקשר עם הציבור וכהנה וכהנה צ'ופרים במירכאות.
צחי הנגבי: אנחנו קוראים לזה תנאי עבודה בסיסיים ואנחנו יודעים שזה לא צ'ופרים, אבל אנחנו עדים כולנו – מי שהיה בכנסת ומי שלא היה בכנסת – עדים לשנים על גבי שנים של מתקפה: למה אתם מחליטים על עצמכם?
צחי הנגבי: הכנסת עשתה מעשה, לא היה פשוט, אבל היא הפקיעה מידה את העניין הזה והעבירה אותו לוועדה ציבורית, לאנשים בלתי תלויים.
צחי הנגבי: יש לנו עדיין סמכויות: אנחנו יכולים כמובן לדחות את ההחלטה של הוועדה, לא לקבל אותה.
צחי הנגבי: אבל זה חוזר אלינו וחוזר אליהם – פינג פונג שלא היה בעבר – אבל באמת רק יעצים את הביקורת:
צחי הנגבי: הקמתם ועדה ציבורית ונתתם לה את הסמכויות, אבל כשמקבלים החלטה שלא נראית לכם במאה אחוז אז אתם משתמשים בזכות הווטו שלכם ולמעשה הופכים אותה לחותמת גומי.
צחי הנגבי: כמובן הוועדה תתפטר מיד, זה ברור, כי איזה מעמד יש להם אם כל מה שהם ממליצים לא מתקבל, לא רלוונטי?
צחי הנגבי: לכן יש פה איזשהו איזון שאנחנו צריכים לחשוב עליו כל הזמן.
צחי הנגבי: כשהוועדה הולכת לקראת 12 יושבי ראש הוועדות ומקבלת את הפנייה של יושב-ראש הכנסת, ובתקופה ציבורית לא פשוטה לא משחקת את המשחק הפופוליסטי ומוכנה להיענות – מכיוון שהיא מאמינה שאכן ההחלטה שאותה ועדה קיבלה בכנסת הקודמת הייתה יפה, הייתה נכונה, אבל היא יפה לשעתה והם מאריכים אותה לעוד פרק זמן לא קטן של שנים.
צחי הנגבי: אם אנחנו נגיד: רגע, רגע, בוא עכשיו נעסוק בתפיסה הכוללת ונעצים עוד את כוחנו.
צחי הנגבי: לדעתי, זאת טעות ציבורית ממדרגה ראשונה שגם בפועל לא תביא לשום דבר חיובי.
צחי הנגבי: הוועדה הזאת כבל לא תתכנס ולא תעסוק יותר בנושאים האלה, בוודאי לא באווירה הזאת.
צחי הנגבי: לכן כמו שרמזתי לכם בתחילת הדרך, ואני חוזר על הרמז: אני מציע שאת הדברים האלה נותיר לוועדה חדשה – אם יש לכם יכולת לתרום לגיבוש האנשים שבה, אני אשמח כי לי אין משל עצמי היכרות עם אנשים שאני חושב שהם יכולים לכהן בה, אנשים מהאקדמיה, למשל – ותיבנה ועדה שהכנסת תהיה זכאית להביא בפניה את המצוקות שלה ואת הדברים שמטרידים אותה ולקוות שאכן הן יבינו ללבנו, ובנסיבות הציבוריות הקיימות כבל זאת ילכו בגישה עניינית.
מיכל רוזין: אני יכולה לשאול שאלת פרוצדורה?
צחי הנגבי: בוודאי.
מיכל רוזין: בעצם יושבי-ראש הוועדות המיוחדות, קולן לא נשמע, חוץ מהמכתב שהגשנו לוועדת הכנסת אתמול, קולן לא נשמע בפני הוועדה.
צחי הנגבי: נשמע, נשמע.
מיכל רוזין: אנחנו לא השמענו אותו – לא בכתב ולא בעל פה.
צחי הנגבי: את חדשה, אבל הדבר הזה לא חדש.
מיכל רוזין: בסדר, אולי זה עלה בכנסת הקודמת.
מיכל רוזין: כפי שאמרתי, הכנסת הזאת בחרה שוב להקים ועדות מיוחדות אז מן הראוי לתת לנו את הסיכוי לבוא ולשכנע את ועדת גרונאו שיש צורך גם בעוזר נוסף לוועדות המיוחדות.
צחי הנגבי: ועדת גרונאו אינה ועדה חדשה.
צחי הנגבי: היא יושבת 10 שנים על המדוכה, נכון?
<ארבל אסטרחן: מ-2003.
צחי הנגבי: זה פעמיים – חמש שנים ועוד חמש שנים.
צחי הנגבי: היא מכירה את הנושא של אבחנה בין הוועדות הקבועות לוועדות הלא רבועות לפני ולפנים, עסקה בו לקראת ההחלטה שלה לפני שנים בעניין יושבי-הראש.
צחי הנגבי: אני יכול להבין אותך כי מזווית הראייה שלך את צריכה לתת את הפייט הזה.
מיכל רוזין: זה לא עניין של לתת פייט, אני מצטערת.
מיכל רוזין: אל תקל ראש.
מיכל רוזין: כמו שאתה יודע, אני גם הייתי עוזרת פרלמנטרית וגם יועצת שר ואני מכירה את הכנסת הזאת 20 שנה והייתי גם בצד שעבד 24 שעות ביממה בלי כלום ולא היה לנו את השכר של היום, והטלפון על חשבוננו והכול היה על חשבוננו.
צחי הנגבי: אני אמרתי דבר חיובי עלייך – אני לא יודע למה את מתקוממת.
צחי הנגבי: לתת פייט זה דבר חיובי.
צחי הנגבי: בכל מקרה, ועדת גרונאו אינה ועדה חדשה וכל יושבי-ראש הוועדות הקבועות קולן נשמע בפניה.
צחי הנגבי: הם קיבלו החלטה בעבר שלא לכלול את יושבי-ראש הוועדות הלא קבועות במסגרת מכסת העוזרים השלישיים, כנ"ל לגבי הכנסת הזאת.
צחי הנגבי: אפשר למחות על העניין הזה או להרגיש שההחלטה הזאת גורמת עוול, אבל אי אפשר לומר שקולן של הוועדות לא נשמע.
מיכל רוזין: אני אומרת שמבחינת פרוצדורה זו כנסת חדשה, גם אם ועדת גרונאו אינה חדשה, ומן הראוי לשמוע את יושבי-ראש הוועדות המיוחדות החדשים.
צחי הנגבי: מי ישמע אותם?
צחי הנגבי: לא הבנתי.
מיכל רוזין: ועדת גרונאו צריכה לשמוע.
יצחק הרצוג: היא מבקשת שירשם בפרוטוקול שהוועדה ממליצה לוועדת גרונאו להיפגש עם יושבי-ראש הוועדות המיוחדות ולשמוע את עמדתם.
צחי הנגבי: ועדת גרונאו סיימה את עבודתה - - -
יצחק הרצוג: יש לה עוד שלושה חודשים.
צחי הנגבי: היא המליצה בפנינו.
צחי הנגבי: השאלה היא אם אנחנו דוחים את המלצתה ומחכים שתקום ועדה חדשה ומונעים בזאת מ-12 יושבי-ראש הוועדות הקבועות עוזר שלישי או לא?
מיכל רוזין: לא, סליחה, זה לא שחור לבן.
מיכל רוזין: כרגיל החיים מורכבים ויש הרבה אפור.
מיכל רוזין: האפור הוא שאפשר אולי לאשר את 12 העוזרים הנוספים ולבקש דיון נוסף.
מיכל רוזין: כן, אתה תנחה אותם לשמוע אותנו, להקשיב לנו, להיפגש אתנו ולשקול בשנית את החלטתה.
צחי הנגבי: זאת בקשה מאוד לגיטימית.
אורית סטרוק: אני רוצה למחות על הדברים שאמרת לפחות ביחס לנקודה שאני הצגתי.
אורית סטרוק: אני חושבת שכשאנחנו דנים פה בכנסת ונדון על המצב הכלכלי בישראל, על הצעת התקציב החדשה, אחד הדברים שאנחנו צריכים לעסוק בו זה הבעיה הנוראה של פערי השכר בישראל.
אורית סטרוק: הבעיה הזאת קיימת פה בבית הזה – ישנם עובדים, אני לא מדברת רק על ח"כים, עובדים של הבית הזה שמקבלים שכר גבוה מאוד, אפילו גבוה משלנו הח"כים, וישנם עובדים שעובדים כמו עבדים ושפחות – אני חושבת שהגיע הזמן להידרש לעניין הזה – או להקל מעליהם את הנטל באמצעות זה שכל אחד מהם יצטרך לעשות פחות כי יהיה עוזר נוסף לכל ח"כ או לתת להם שכר ראוי לעבודתם הקשה מאוד.
צחי הנגבי: אני רוצה לדבר בזהירות - - -
אורית סטרוק: אני לא מתביישת בדרישה הזאת.
אורית סטרוק: זו דרישה ראויה שעובד במדינת ישראל יקבל את מה שמגיע לו ושלא יהיו פערי שכר חמורים שיש אפילו פה בתוך הבית הזה.
צחי הנגבי: אורית, אני חושש שאם אנחנו נציב דרישה כזו, מבחינה ציבורית היא לא תראה כמאבק למען סגירת פערי השכר בישראל אלא חרי הכנסת רוצים עוד עוזר כפול כמה כסף שזה עולה – זאת תהיה הכותרת:
צחי הנגבי: חרי ה כנסת רוצים עוד כסף מהציבור לצרכים הפוליטיים שלהם.
אורית סטרוק: אני מאוד מצטערת שאתה מציג כך את הדברים שלי.
אורית סטרוק: אני חושבת שזה ממש לא מה שאמרתי.
עליזה לביא: אבל אורית, צריך לגלות רגישות למציאות שנוצרה – היום אנחנו, ולא משנה מה, אנחנו מועדים לשחיטה.
עליזה לביא: אני חוויתי את זה באופן אישי ויש פה עוד אנשים.
עליזה לביא: זה לא משנה מה.
עליזה לביא: צריך להתחשב גם בנראות ציבורית ויש היום אווירה לא נוחה.
עליזה לביא: אנחנו רוצים לבוא בטוב.
עליזה לביא: הרצון הוא באמת לסייע ולעזור לציבור ודיברנו על המתח הזה בין מספר ח"כים לבין הציבור, אבל אנחנו צריכים להיות מחוברים למציאות.
עליזה לביא: אני מסכימה עם היושב-ראש.
יצחק הרצוג: אם ככה, מבחינת נראות ציבורית, אדוני היושב-ראש, צריך לדחות את ההמלצה הזאת.
יצחק הרצוג: זאת האמת – אתה אמרת בעצמך, הפכת את זה פתאום לקואליציה ואופוזיציה וזה בכלל לא היה המקום.
צחי הנגבי: הוועדה הציבורית היא המופקדת על הנראות הציבורית, היא זאת שפנתה - - -
מיכל רוזין: גם אנחנו מופקדים על הנראות הציבורית – אנחנו נבחרי הציבור, לא הוועדה.
יצחק הרצוג: היא כתבה שההמלצה תבחן במהלך השנתיים שעברו בקדנציה הקודמת.
יצחק הרצוג: אני לא יודע אם היא בחנה אותה.
צחי הנגבי: היא לא צריכה לבחון – אנחנו צריכים לבחון את זה בשנתיים הבאות.