GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: האם יש מניעה לכתוב או להוסיף את התוספת הזאת?
ארבל אסטרחן: לא, אבל לכתוב שאם המבקר חושב שהיה ראוי?
ארבל אסטרחן: המבקר מחליט עם תחילת תקופת ההסדר.
ארבל אסטרחן: הוא לא - - -
יריב לוין: אז את יכולה לכתוב: בין מיוזמתו או בין - - - או על-פי פנייה אליו - משהו כזה, בסדר.
איל זנדברג: איך השתנה הסעיף הזה לפי הנוסח חנין קודם?
איל זנדברג: כי חבר הכנסת שנלר התייחס לנוסח כפי שהוא כתוב, ואני מבין שהנוסח הזה ישתנה.
ארבל אסטרחן: מה שהוא מציע זה שלא על קיום התנאים.
ארבל אסטרחן: שאם אדם שמסר הודעה יודיע ללא דיחוי, במקום על "קיום התנאים" הוא רצה - - -, על כך שהוא הודיע או אסף תרומות.
ארבל אסטרחן: אני אכניס את זה לנוסח?
יריב לוין: כן, זה נכנס לנוסח – אין בעיה.
יריב לוין: הערה שנייה.
עתניאל שנלר: הערה שנייה היא בסעיף (ו): "מבקר המדינה יקבע הנחיות לביצוע הוראות סעיף זה", אני רוצה לבקש תוך שישה חודשים מיום החלת החוק.
עתניאל שנלר: יש יותר מידיי חוקים שנקבע שצריכים לעשות הנחיות, ומחכים עשר שנים בשביל שתהיינה הנחיות.
עתניאל שנלר: האם שישה חודשים זה לאט מידיי?
ארבל אסטרחן: כן, החוק יתחיל מייד.
יריב לוין: בטח, העניין הוא שהחוק יהיה מיידי.
עתניאל שנלר: כתבתי לך שלושה, ואחר כך חבר הכנסת חנין דיבר ועשית ארבע.
עתניאל שנלר: הסתכלתי עשיתי חמש, וכשדיברתי איתכם יצא לי שש.
יריב לוין: אני מרגיש חוסר נוחות להכתיב למבקר.
שמואל גולן: זה ייקח לנו התארגנות מסוימת להוציא את ההנחיות.
ארבל אסטרחן: כי החוק חל מייד.
יריב לוין: תתארגנו, תעשו את זה מיידית כי החוק חל.
עתניאל שנלר: אז אני מבקש להכניס את זה כהסתייגות כתובה.
עתניאל שנלר: גם אם תדחו אותה אני רוצה לומר את הדבר הזה.
עתניאל שנלר: אני לא סומך על אף גוף שלטוני.
יריב לוין: אז תגיד חודשיים, אל תגיד שישה חודשים.
ארבל אסטרחן: שישה חודשים זה המון, החוק חל מייד.
ארבל אסטרחן: הם חייבים מייד.
עתניאל שנלר: אתה רוצה חודשיים?
עתניאל שנלר: אני מקבל את זה, חודשיים.
יריב לוין: אנחנו נשאיר את זה בגדר הסתייגות.
שמואל גולן: מבחינת דיווח התרומות, אנחנו תוך שבוע יכולים להיות ערוכים.
שמואל גולן: מבחינת הנחיות, זה ייקח קצת זמן.
יריב לוין: אנחנו נגדיר בהסתייגות חודשיים.
יריב לוין: אני מקווה שאני אצליח לשכנע אותך בסוף לוותר עליה ו - - -
עתניאל שנלר: אני אבקש בכל מקרה שתי הסתייגויות דיבור.
יריב לוין: רשות דיבור.
ארבל אסטרחן: לא, הוא לא יכול בקשות רשות דיבור כי הוא הגיש הסתייגות.
יריב לוין: לא, כי אם יש לך הסתייגות - - -.
יריב לוין: אז תכתבי לו הסתייגות דיבור כלשהי.
יריב לוין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.
יריב לוין: אם כך, אני עובר להצבעה על אישור החוק על מנת להביאו בפני המליאה לקריאה שנייה ושלישית בנוסח כפי שמונח בפניכם עם השינויים כפי שדובר עליהם, והוקראו על-ידי ארבל.
יריב לוין: מי בעד? 4, נגד אין, נמנעים אין.
יריב לוין: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – אין נמנעים – אין
יריב לוין: לפיכך, פה אחד ברוב של ארבעה, ללא מתנגדים וללא נמנעים, אושר.
יריב לוין: אני רוצה באמת להודות גם לאיל, גם לארבל שעשו פה מאמץ עצום בעניין הזה, לאיל תודה רבה, נציגי משרד מבקר המדינה, וכמובן למכון הישראלי לדמוקרטיה, לחברי הכנסת, ומעל כולם לצוות הוועדה שעומד איתן ואפשר לנו להשלים גם את המשימה הזאת בצורה טובה.
יריב לוין: שלום, אני פותח את הדיון בנושא תיקוני תקנון הכנסת.
יריב לוין: אני מקווה שהמילה "המשך" לא נכתבה כנבואה אלא במקום המילה "סיום" הדיון בפרק הוועדות.
יריב לוין: אעיר רק הערה אחת בהמשך לישיבה הקודמת.
יריב לוין: דיברתי קודם עם חבר הכנסת חנין, שפנה אלי במכתב שבו הוא הביע פעם נוספת את ההתנגדות שלו להסדר שנוגע לוועדות המשותפות, כפי שגיבשנו כאן על דעתו של יושב ראש הכנסת, שקובע שוועדה משותפת תדון בנושא הספציפי שהועבר אליה ולא במכלול רחב של רים, וזאת רק על-ידי רים שהופנו על-ידי .
יריב לוין: על דעתו של חבר הכנסת חנין, והיות שהוא די בעמדת יחיד בסוגיה הזאת, סיכמתי אתו שנאשר היום את הנוסח כפי שגיבשנו על דעתו של יושב ראש הכנסת.
יריב לוין: ננסה לקיים במהלך הפגרה איזושהי חשיבה נוספת אתו, אם אפשר לעשות איזשהו ריכוך של הר הזה.
יריב לוין: אם נגיע לתוצאה שתהיה מקובלת גם על יושב ראש הכנסת, אז טרם הנחת הכללים נעשה עוד ישיבה קצרה כדי לאשר את התיקון הזה.
יריב לוין: אם לאו, הרים יישארו כך ויונחו על שולחן הכנסת מיד אחרי הפגרה, אני מקווה, ונוכל לסיים את התהליך הזה.
יריב לוין: יש לנו היום כמה זנבות – נושאים קטנים - שנשארו לנו להשלמה.
דורית ואג: אני יכולה לשאול שאלה קודם?
דורית ואג: אני מדברת על סעיף 26 – אי הופעה.
דורית ואג: סיימתם אותו?
דורית ואג: אני מנסה להכניס מקרה שהיה אצלנו, ולא ברור לי מה עושים.
יריב לוין: זה אחד הנושאים שאנחנו צריכים לדון בהם פה כהשלמות.
דורית ואג: זימנו את משרד הביטחון ורצינו אלוף פיקוד מסוים.
דורית ואג: שר הביטחון הודיע ששום אלוף פיקוד לא בא, הוא בא.
דורית ואג: והוא בא? הוא לא בא.
דורית ואג: מה אני עושה?
ארבל אסטרחן: נגד השרים אין סנקציות.
דורית ואג: אבל מוכרחים משהו.
דורית ואג: זה אבסורד, כי הרי מה יהיה מחר?
דורית ואג: כל פעם שזה לא יהיה נוח לא ייתנו לאנשים מהמשרד לבוא, השר לא יבוא.
אייל זנדברג: אבל החובה קיימת.
דורית ואג: מה זה עוזר לי שיש חובה אם אין בצדה שום - - - ?
אייל זנדברג: שר, אם הוא חבר כנסת – וזה המקרה השכיח להבנתי – כללי האתיקה מחייבים אותו לפעול לפי התקנון.
אייל זנדברג: אם הוא לא פועל אז יש כללי אתיקה.
ארבל אסטרחן: היות שכללי האתיקה הם מכוח חוק החסינות, אפשר לומר - - -
דורית ואג: היה לי סיפור דומה עם שר המשפטים, אבל שר המשפטים אכן התייצב במקום מי שאנחנו רצינו, וזה בסדר גמור.
אייל זנדברג: אבל יש כלים.
דורית ואג: אבל הוא לא התייצב, וניסינו שבע פעמים וכלום לא עזר.
אייל זנדברג: יש כללים ויש כלים, השאלה היא אם נקטתם את הפעולה למצות עם חבר כנסת – במקרה הזה שר – שלא קיים את הוראות התקנון.
דורית ואג: מה אני יכולה לעשות?
אייל זנדברג: מה קורה כשחבר כנסת לא מקיים את הוראות התקנון?
אייל זנדברג: נדמה לי שלכנסת יש כלים פנימיים.
דורית ואג: מה אתה רוצה, שנגיש תלונה לוועדת האתיקה?
אייל זנדברג: כן, יש כלים ונמצה אותם.
יריב לוין: איזה כלי תשתמשי?
יריב לוין: את יכולה לפנות ליושב ראש הכנסת.
ירדנה מלר-הורוביץ: אני יודעת שמפעם לפעם, לא הרבה, זה קורה והוא בא בדברים.
דורית ואג: לפי דעתי, פנו וזה לא עזר.
יריב לוין: או ועדת האתיקה או זה, אין דרך אחרת.
יריב לוין: בואו נאמר שבסוף, מעבר לכללים, יש גם אנשים.
יריב לוין: אם אנשים לא מכבדים את הכנסת אז יש יכולת מסוימת מאוד להכריח אותם בתנאים מסוימים - - -
דורית ואג: הסנקציה היחידה שיכולה להיות לוועדה זה אם יש לה דברים שהשר מאוד רוצה שמונחים על שולחנה - לתקוע אותם.
דורית ואג: אבל לפעמים זה פוגע דווקא בציבור ולא בשר, זו גם בעיה.
ירדנה מלר-הורוביץ: ליושב ראש הכנסת יש ראייה יותר רחבה איזה דברים שהם רלוונטיים לאותו משרד - - -
דורית ואג: הבנתי שבמקרה הזה היו תלונות על אותו שר גם מוועדות אחרות.
ירדנה מלר-הורוביץ: זה קורה מפעם לפעם, לא הרבה.
ירדנה מלר-הורוביץ: אבל כדאי להביא את זה לפתחו של יושב ראש הכנסת.
ארבל אסטרחן: הנוסח שבפניכם הוא נוסח שהוועדה עברה על כולו.
ארבל אסטרחן: הוא כולל את השינויים כפי שהכנסתי מישיבה לישיבה.
ארבל אסטרחן: זה עוד לא ניסוח סופי, ביקשתי גם מדפנה, הממונה על הנוסח אצלנו, שתשב על זה בשביל לשייף את הרים ולסדר אותם כמו שאנחנו נוהגים לעשות.
ארבל אסטרחן: בגלל שזה כזה פרק גדול לא הספקנו לעשות את זה לפני היציאה לפגרה.
ארבל אסטרחן: יש נקודות מעטות שנשארו, שרצינו להפנות את תשומת הלב אליהן או לחדד אותן.
ארבל אסטרחן: קודם כול, אני מזכירה שהסעיף הראשון, של סמכויות הוועדות, בגלל שזה סעיף מורכב, בעייתי ומעורר הרבה רגישויות, הוחלט כרגע להעתיק אותו כפי שהוא לנוסח החדש, אפילו בלי שינויים טכניים כי כל מילה שם היא רגישה.
ארבל אסטרחן: אפילו לא נכתוב אותו מחדש, רק נסמן אותו במספר חדש בסדר הרץ של הפרק החדש.
ארבל אסטרחן: אם ירצו בהמשך לפתוח את העניין הזה אפשר יהיה לעשות את זה.
ארבל אסטרחן: באחת הישיבות הראשונות דיברנו על הסמכות של להעביר נושאים מוועדה לוועדה.
ארבל אסטרחן: קבוע היום בתקנון שאם מבקשים מו להעביר הצעת חוק או הצעה לסדר מוועדה לוועדה לא תדון אם הוועדה שאליה הנושא הועבר החלה כבר לדון, לא אם יושב ראש הוועדה יסכים.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, הוועדה החלה כבר לדון – אי-אפשר יותר להעביר.
ארבל אסטרחן: דובר כאן שאם לא דנה בבקשה כזו זה מסכל את הבקשה להעביר מוועדה לוועדה.
ארבל אסטרחן: נקבע כאן איזשהו מנגנון שהוא קצת מסורבל, שקובע שאם הוגשה בקשה כזה להעברה מוועדה לוועדה אז יושב ראש יוכל להורות לוועדה שאליה הנושא הועבר לא לדון בינתיים, ו תדון בעניין הזה לא יאוחר מהשעה 12:00 ביום שלאחר מכן.
ארבל אסטרחן: נקבע איזשהו מנגנון שנראה מאוד מסורבל.
ארבל אסטרחן: לכן, במחשבה שניה – וגם דיברתי על זה עם יושב ראש הוועדה - מה שמוצע לקבוע זה שאם הועבר נושא של הצעת חוק או הצעה לסדר או דיון מהיר לוועדה ויש בקשה להעביר את זה לוועדה אחרת, הוועדה שאליה הנושא הועבר לא תחל לדון בנושא, ו תדון בבקשה להעביר אותו באחת משתי ישיבותיה הקרובות, ואם זה בפגרה - תוך שבועיים, אלא אם הוועדה שאליה הנושא הועבר הסכימה להמתין, ואז גם יכולה להתעכב עם זה.
ארבל אסטרחן: מצד אחד, אם ועדה התחילה כבר לדון – לא תוכל להעביר; אם היא עוד לא התחילה לדון - לא תוכל לסכל את הבקשה להעביר מוועדה לוועדה בכך שהיא תדחה את הדיון, אלא תדון בבקשה הזו בסמוך.
ארבל אסטרחן: בסעיף 11 דובר על ישיבות ועדות במקביל לישיבת מליאה.
ארבל אסטרחן: במקור דובר על כך שבשביל לקיים ישיבת ועדה במקביל לישיבת מליאה יושב ראש הכנסת יצטרך להתיר את זה, כמו היום.
ארבל אסטרחן: הוא יתיר מטעמים מיוחדים וכפי שיקבע.
ארבל אסטרחן: אני מציעה כעת להבהיר שלא יתקיימו הצבעות בוועדה בעת שמתקיימות הצבעות במליאה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, לא יהיה הצבעות כפולות.
ארבל אסטרחן: תוכל להיות ישיבת ועדה, אם יש הצבעות במליאה - הוועדה תצטרך לעשות הפסקה.
ארבל אסטרחן: העלו יושב ראש ועדת החוקה ומנהלת ועדת החוקה הערה לסעיף 17, וביקשו שאר גם עם סיגל, בנושא של עיכוב בעבודת הוועדה.
ארבל אסטרחן: כאשר נושא נמצא על סדר-יומה של ועדה, מתי אפשר לפנות לוועדת הכנסת ומה היא יכולה לעשות.
ארבל אסטרחן: דיברתי עם סיגל, היועצת המשפטית של ועדת החוקה.
ארבל אסטרחן: אזכיר שפה מדובר על כך שאחרי שנושא נמצא בוועדה שישה חודשים והוועדה לא סיימה את הדיון בו, אפשר לפנות לוועדת הכנסת שיכולה לקצוב לוועדה זמן או להעביר את זה לוועדה אחרת.
ארבל אסטרחן: סיגל הציעה לעשות הבחנה בין חקיקה – חקיקה ראשית וחקיקת משנה - לבין נושאים אחרים.
ארבל אסטרחן: לגבי חקיקה, בין אם זה אישור חקיקה ראשית ובין אם זה אישור תקנות, היא אומרת שחצי שנה זה מינימום, אבל לכל קריאה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת: חצי שנה לקריאה ראשונה, חצי שנה לשניה ושלישית אם זה הצעות פרטיות או רק שניה שלישית אם זו הצעת החוק ממשלתית.
ארבל אסטרחן: נתנו אמנם שיקול דעת ליוזם לפנות לוועדת הכנסת, אבל לא רק להגיד שהוא יכול לא לפנות אלא להגיד: אלא אם כן זה בהסכמת היוזם.
ארבל אסטרחן: לפעמים חצי השנה נדרשת וזה לא משהו שלילי.
ארבל אסטרחן: מי שיכול לפנות לוועדת הכנסת זה היוזם או הממשלה על הצעות שלה.
דורית ואג: הרבה פעמים היוזמים מתחייבים במליאה להמתין לממשלה, שאומרת שלושה חודשים ולוקח לה שנתיים.
ארבל אסטרחן: לכן אני אומרת: אלא אם כן זה בהסכמת היוזם.
ארבל אסטרחן: אנחנו לא אומרים פה איך הוא צריך להסכים.
דורית ואג: אבל יש בעיה, שהם קצת שוכחים את ההסכמות שלהם.
דורית ואג: זה קורה לא פעם.
ארבל אסטרחן: כשעוברת הצעת חוק לוועדה, פורמלית הוועדה צריכה לדון בה.
דורית ואג: זה מעניין אותי, כי הוא לוחץ עלי.
דורית ואג: אתה יודע, יש גם את החיים.
דורית ואג: מקבלים טלפון מאייל או מהאוצר, שאומר: סליחה, יש ליוזם התחייבות.
דורית ואג: אני לא מחויבת להתחייבות שלו, אבל - - -
יריב לוין: אני לא חושב שיש אבל.
ירדנה מלר-הורוביץ: את ממלאה את תפקידך.
יריב לוין: צריך לטפל מול היוזם.
יריב לוין: אם אנשים לא מקיימים את ההתחייבות שלהם - - -
דורית ואג: אגב, ירדנה, בעניין הזה נורא חשוב שתדאגו שאצלך יקפידו – לרוב עושים את זה, אבל פה ושם יש שינויים - שיכניסו בסנהדרין את ההחלטה המלאה של ועדת השרים, כי לפעמים לא שמים אותה מלא ואז מסתבר שבין השורות יש עוד כמה רים שהיוזם הסכים להם ואני לא יודעת מהם כי זה לא כתוב.
דורית ואג: אם אני רוצה להיות בטוחה אני מבקשת את החלטת ועדת השרים או הולכת לפרוטוקול המליאה.
דורית ואג: פשוט שיוודאו שמכניסים את מלוא ההחלטה.
ארבל אסטרחן: מה שחשבתי עם סיגל זה להפריד בין חקיקה לנושאים אחרים, אולי אפילו לגבי חקיקה להכניס את זה לפרק החקיקה ושם להגיד שלוועדה יש חצי שנה לכל קריאה, אלא אם כן היוזם הסכים.
ארבל אסטרחן: היא גם מציעה לקבוע גם: אלא אם כן זו הצעת חוק רחבת היקף שנידונה בוועדה באופן סדיר, ואז אם יש את הרים הגדולים אפילו היוזם לא יוכל לפנות.
ארבל אסטרחן: כמו כן, להגיד חצי שנה לא כולל פגרות, זאת אומרת זה יכול לצאת יותר.
ארבל אסטרחן: לעניין הצעות לסדר או דיונים מהירים שלא הסתיימו, פה זה היה לה פחות קריטי.
ארבל אסטרחן: לעניין הצעה לסדר - האם להשאיר חצי שנה - - -
דורית ואג: חברי הכנסת לא כל כך מעניין אותם.
דורית ואג: לפחות בוועדה שלי.
ארבל אסטרחן: אז הכול יהיה חצי שנה.
ארבל אסטרחן: אראה אם לעשות לזה סעיף אחד בפרק הוועדות או לחלק את זה לפרק החקיקה לחוד - - -
דורית ואג: ועדיין להשאיר "ולא הסתיים" ולא "לא נדון"?
ארבל אסטרחן: לא הסתיים, נכון.
ארבל אסטרחן: הרעיון הוא למנוע מצב שיושב ראש ועדה עושה ישיבה קצרה ולא גומר נושא.
ארבל אסטרחן: הרי צריך לזכור שגם אם יש פניה לוועדת הכנסת, יש שיקול דעת לוועדת הכנסת.
ארבל אסטרחן: זה לא אוטומטית עובר לוועדה אחרת.
ארבל אסטרחן: זה לעניין סעיף 17.
ארבל אסטרחן: רביזיה - סעיף 16.
ארבל אסטרחן: עשינו פה הסדר אחר, טיפה מורכב ונאמר שנעבור על זה עוד פעם.
ארבל אסטרחן: הסעיף החדש של דיון מחדש, נראה אם הוא מבהיר את כל השאלות המתעוררות.
ארבל אסטרחן: "(א) אם החליטה הוועדה בנושא מסוים, רשאים חברי הכנסת, שר או סגן שר בענייני המשרד שבו הוא מכהן, לבקש מיושב ראש הוועדה שהוועדה תדון מחדש באותו נושא, ואם היה הנושא הצעת חוק, ניתן לבקש דיון מחדש בהצעת החוק כולה או בעניין מסוים שבה".
ארבל אסטרחן: דרך אגב, זה אותו מינוח כמו שאפשר למשוך מהמליאה.
דורית ואג: השר עצמו צריך לבקש בכתב או בעל פה או מספיק שנציגו אומר?
ארבל אסטרחן: לא נציגו.
דורית ואג: לדעתי צריך להבהיר את זה.
ארבל אסטרחן: בהסתייגויות כתבנו "או נציגו", פה במפורש זה לא כתוב.
אייל זנרג: זה כתוב בסיפא של (ב), איך הבקשה תימסר.
ארבל אסטרחן: "הבקשה תימסר בעל פה במהלך ישיבת הוועדה- - - או לאחר מכן בכתב".
אייל זנרג: ברור שהנציג יכול לומר שהשר מתכוון להגיש את הבקשה.
אייל זנרג: הבקשה היתה צריכה להיות מוגשת בחלון ההזדמנויות, לפני ההנחה.
ארבל אסטרחן: "(ב) בקשה לדיון מחדש תוגש כל עוד החלטת הוועדה לא הונחה על שולחן הכנסת" – ופה אנחנו מבהירים מה שקיים כבר היום אבל לא כתוב – "כל עוד היא לא נמסרה לכנסת או שההודעה עליה לא נחתמה, לפי העניין;" כלומר, אם זה תקנות, אז עד שחותמים על המכתב לשר וכו'.
ארבל אסטרחן: "הבקשה תימסר בעל פה במהלך ישיבת הוועדה שבה התקבלה או לאחר מכן בכתב".
ארבל אסטרחן: אולי אפשר לחדד פה.
אייל זנרג: כיוון שבמקום אחר בתקנון יצרתם את ההסכם עם הנציג, אז לכאורה נכון לקבוע את זה גם כאן, בעקבות ההערה של דורית.
דורית ואג: אני לא בטוחה.
אייל זנרג: הנציג לא מכריע, אבל הוא אומר: רבותי, אני צריך לפנות לשר כדי שהשר יגיש בקשה.
אייל זנרג: זו אותה פרוצדורה כמו הסתייגות.
דורית ואג: אבל לא תמיד דעת השר כדעת נציגו.
אייל זנרג: נכון, אבל אותם טיעונים חלים גם לגבי הסתייגויות.
אייל זנרג: השר לא נמצא, הוא לא יודע, מישהו צריך לדווח לו.
אייל זנרג: זה לא אמור לעכב את המהלך, אבל לאפשר את זה.
ירדנה מלר-הורוביץ: הוא לא יכול לבקש.
אייל זנרג: מה ההבדל בין זה לבין הגשת הסתייגות?
ארבל אסטרחן: בוודאי שיש הבדל.
ארבל אסטרחן: הסתייגויות לא אומרות שהחלטת הוועדה לא בתוקף, לא מפסיקות.
ארבל אסטרחן: הן בסך הכול אומרות: תצרפו הצעה שלי למליאה.
אייל זנרג: אז אפשר לקבוע כמו שם.
אייל זנרג: גם שם נאמר שההסתייגות היא בתוקף רק אם השר חותם, וזה לא מעכב את המהלך.
אייל זנרג: הנציג הוא הפה, השר לא יודע.
אייל זנרג: אז צריך לאפשר לו לומר ואז השר יגיש.
אייל זנרג: אם זה ברור לכם – מה טוב.
יריב לוין: אין בעיה, לומר הוא יכול.
יריב לוין: ברור שהוא יכול לומר, אבל אין שום משמעות לאמירה הזאת.
אייל זנרג: במובן שמאפשרים לו לדווח לשר כדי שהשר יחליט, ולו במועד הכי קצר שתקבעו.
אייל זנרג: השר לא יושב בכל הדיונים, הוא לא יודע.
דורית ואג: בסדר, אבל חייבים לתחום את הזמן.
יריב לוין: זה הגיוני, אפשר לעשות ר כזה.
ארבל אסטרחן: אבל עד מתי?
ארבל אסטרחן: ברגע שמישהו ביקש רביזיה זה אומר שהחלטת הוועדה אינה בתוקף.
אייל זנרג: אז תני לו תחום של זמן שידווח לשר.
ארבל אסטרחן: הוועדה הצביעה, ופתאום אומרים לה: בגלל שכל נציג ממשלה אמר שהוא מבקש רביזיה ההחלטה לא בתוקף ואי-אפשר להניח אותה - - -
אייל זנרג: אבל היושב ראש יכול להגיד לו שעה שבה הוא צריך לחזור.
דורית ואג: על פי הכללים שקבע שהיועץ המשפטי רביזיה זה מינימום חצי שעה.
ארבל אסטרחן: מינימום.
ארבל אסטרחן: בדרך כלל זה במועד אחר.
אייל זנרג: שיושב ראש הוועדה יקצוב לו איזשהו זמן סביר כדי שיוכל לתקשר עם השר.
אייל זנרג: זה כל מה שאני אומר.
ארבל אסטרחן: ב-30 דקות?
דורית ואג: אני בעד, אבל זה אבסורד.
אייל זנרג: אז מה המשמעות שאומרים "השר"?
אייל זנרג: הסיכוי ששר נוכח בדיון הוא קלוש, נכון?
אייל זנרג: בואו נסתכל על המציאות.
אייל זנרג: אז הסעיף הזה הוא ריק מתוכן.
אייל זנרג: אם אתם לא מתכוונים לזה באמת – אל תכתבו; אם מתכוונים באמת – צריך לתת ביטוי שיאפשר לזה להתקיים במציאות.
דורית ואג: אולי 24 שעות.
ארבל אסטרחן: הוא ימנע הנחת הצעת חוק או כניסה של החלטת ועדה לתוקף?
ארבל אסטרחן: זה נראה לי מופרך.
אייל זנרג: זה יכול להיות גם עניין של שעות בודדות.
ארבל אסטרחן: הייתי אומרת באותן 30 דקות.
ארבל אסטרחן: הוא יגיד את זה, ויראו את זה כרביזיה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, יקבעו לעוד חצי שעה על סדר היום, ובלבד שבינתיים יגיע מכתב מהשר.
אייל זנרג: מכתב בחיי המעשה זה קשה.
יריב לוין: בגדול, אני חושב שאתה צודק, אבל אגיד לך מה הבעיה.
יריב לוין: יש פה המון-המון תהליכי חקיקה שבסוף כל מיני מרכיבים שלהם המערכת המקצועית לא כל כך אוהבת אותם, גם אם השרים הסכימו להם מסיבות כאלה ואחרות.
יריב לוין: כל פעם אני נתקל בזה בדיונים, שאומרים לי: מה פתאום?
יריב לוין: למה ככה ולמה לא זה?
יריב לוין: ואז אני שואל: זו עמדה של הממשלה?
יריב לוין: אין בעיה, אם השר מתנגד אז עד שזה יונח לקריאה הראשונה או לקריאה השניה והשלישית ועד שנצביע יש לו את כל הזמן שבעולם ללכת לוועדת השרים, לשנות את עמדת הממשלה, לעשות הכול.
יריב לוין: לא קרה לי מעולם שזה השתנה, אפילו לא פעם אחת.
יריב לוין: הכלי צריך להיות אפקטיבי במובן הזה שאם יש טענה כזאת, יכולים לברר אותה עם השר.
יריב לוין: אבל הבירור צריך להיות צמוד לעניין.
אייל זנרג: לא דיברתי על מועדים, אמרתי שצריכה להיות איזושהי התייחסות.
אייל זנרג: כרגע אין התייחסות לר הזה.
יריב לוין: זה צריך להיות צמוד לעניין.
יריב לוין: הבעיה מתעוררת כאשר יש החלטות שנחתמות והן מיידיות.
יריב לוין: כל ר אחר – חקיקה או ר מהסוג הזה – זה לא שבשניה שסיימתי בוועדה זה כבר מוצבע במליאה באופן מיידי.
יריב לוין: לכן בחקיקה הבעיה בכלל לא קיימת, הבעיה יכולה להיות קיימת רק בהחלטות שאינן מגיעות למליאה, אם אני מבין את זה נכון.
אייל זנרג: היא קיימת, זה נכון שבחקיקה היא תהיה נדירה.
אייל זנרג: היא קיימת באותם הליכי חקיקה שיש איזו דחיפות מיוחדת, כלומר הרבה פעמים רגישות מיוחדת ולחצים מיוחדים.
אייל זנרג: הוועדה מאשרת ובאותם אחרי הצהרים זה כבר - - -
יריב לוין: את התהליך הזה אנחנו בכל מקרה לא נאפשר לאף אחד לעכב.
יריב לוין: יש כאן החלטות, כמו למשל קביעת ועדת שתדון במשהו.
יריב לוין: אנחנו מחליטים ובאותו רגע אני חותם על מכתב והעניין נגמר.
יריב לוין: זה לא בחקיקה.
יריב לוין: בחקיקה, שלצורך זה הממשלה צריכה את הכלי הזה, לעולם יהיה לך פרק זמן.
יריב לוין: גם אם דיון הסתיים ב-16:00, אין מצב שב-16:01 זה מוצבע במליאה.
אייל זנרג: זה נכון.
אייל זנרג: לגבי חקיקה ראשית, המציאות באמת תוביל לכך שבדרך כלל יהיה את הזמן הדרוש.
אייל זנרג: אם זה חקיקת משנה שהממשלה מבקשת אז בלאו הכי האישור הוא - - -
יריב לוין: ואם הוועדה לא אישרה זה בין כה וכה חוזר לשר.
יריב לוין: אין ספק שהפקידוּת או הנציג שנמצא יכול לומר: דעו לכם, אנחנו חושבים שיש בעיה ויש אפשרות שהשר שלנו יבקש רביזיה.
יריב לוין: זו הודעה שמותר לו לומר, ולפעמים אנשים גם יביאו אותה בחשבון בתוך התהליך.
יריב לוין: אבל אין חסם טכני, שמישהו יכול לחטוף את סופיות ההחלטה.
ארבל אסטרחן: גם צריך לזכור שכל הסעיף הזה נועד לחבר כנסת, לעשות איזה שהן מניפולציות על הצבעות – לא היה לי רוב, אשיג רוב.
דורית ואג: דווקא יש לי עכשיו בקשה לרביזיה של שר.
יריב לוין: בסדר, זה יכול לקרות, זה הגיוני וזה סביר.
יריב לוין: אין לנו חסם מבחינה זו שמישהו יכול לשחק עם העניין ולחטוף את סופיות המהלך לפני שהשר הספיק לעשות את זה.
אייל זנרג: בסדר, אני מקבל.
ארבל אסטרחן: לגבי נושא חדש גם אמרנו: "הוצע בוועדה תיקון להצעת חוק, חבר כנסת, שר או סגן שר בעניינו המשרד שבו הוא מכהן".
ארבל אסטרחן: שם אמרנו: "נשמעה טענת נושא חדש על-ידי נציג הממשלה - - -"
יריב לוין: נכון, בגלל שבנושא חדש הוא הרי אומר לא להצביע אלא להעביר את זה.
יריב לוין: לכן שם זה הגיוני לייצר לו את חלון הזמן הזה כדי שהבקשה שלו תובא ותילקח בחשבון.
ארבל אסטרחן: אז אמרנו ב-(ב) עד מתי אפשר לבקש, בעל-פה במהלך הישיבה או אחר כך בכתב.
ארבל אסטרחן: (ג) זו הבהרה שהיום חסרה בתקנון, אבל היא ברורה.
ארבל אסטרחן: "התבקש דיון מחדש, לא תונח החלטת הוועדה על שולחן הכנסת, לא תימסר לכנסת והודעה עליה לא תיחתם, לפי העניין, והיא לא תהיה בתוקף כל עוד הבקשה תלויה ועומדת.
ארבל אסטרחן: (ד) יושב ראש הוועדה יעמיד להצבעה את השאלה האם לדון מחדש במועד שיקבע אחרי שהוגשה הבקשה, ובלבד שחלפו לפחות 30 דקות מעת שנמסרה לחברי הוועדה הודעה על קיום הישיבה; הוועדה תקיים הצבעה אחת על הבקשה, אף אם כמה מבקשים הגישו בקשה דומה".
דורית ואג: מה זה בקשה דומה?
ארבל אסטרחן: אם זה על חוק – על כל החוק; אם זה על נושא מסוים – על הנושא הזה.
דורית ואג: אבל אם יש מצב שכל חבר כנסת רוצה רביזיה בסעיף אחר?
ארבל אסטרחן: אז צריך להצביע לחוד, אלה בקשות שונות.
ארבל אסטרחן: רביזיה, בגדול, אמורה להיות פר הצבעה.
דורית ואג: ברור לי, אבל השאלה היא אם זה- - -
יריב לוין: אם הצבעת על כל סעיף בנפרד אז יש לו זכות לבקש רביזיה על כל סעיף בנפרד; אם הצבעת על החוק כמכלול אז על כל החוק.
יריב לוין: הייתי כותב: בקשה לעניין אותה הצבעה.
יריב לוין: הרי זו הכוונה, הרביזיה היא על הצבעה.
אייל זנרג: זה לא ברור בנוסח, לפי הנוסח הרביזיה יכולה להיות גם על עניין.
אייל זנרג: בדרך כלל מצביעים על הצעת החוק כולה.
אייל זנרג: הוועדה מאשרת את הצעת החוק להנחה לקריאה שניה, ולפי 16(א) אם אפשר לבקש על עניין מסוים - - -
יריב לוין: לא, זה לא טוב.
אייל זנרג: לכאורה, אפשר לבקש רביזיה על סעיף 17 בהצעת החוק.
אייל זנרג: רביזיה הולכת אחורה – כמו back space במחשב - ופותחת את ההצבעה.
אייל זנרג: אם ההצבעה היתה על כל החוק אז אי אפשר לבקש בעניין מסוים.
יריב לוין: זה על כל ההצבעה, אתה לא יכול לחלק אותה.
אייל זנרג: אבל 16(א) לא אומר את זה.
אייל זנרג: 16(א) אומר שאפשר לעניין מסוים.
ארבל אסטרחן: בוודאי, חייבים לעניין מסוים.
ארבל אסטרחן: זה קורה בוועדות כל הזמן.
ארבל אסטרחן: נגיד שעכשיו נאשר את זה ויבוא מישהו ויבקש לפתוח את סעיף 16.
ארבל אסטרחן: למה לא - - -?
אייל זנרג: אבל לא את ההצבעה על סעיף 16, היתה הצבעה על הכול.
אייל זנרג: אז מה משמעות האמירה הזאת של הרביזיה?
ארבל אסטרחן: אם הצביעו על הכול אז כל מה שהצביעו עליו.
ארבל אסטרחן: לא כל הצבעה, אלא כל מה שהצביעו עליו.
אייל זנרג: אז אם הצביעו על 100 סעיפים, הוא רוצה עכשיו לדון רק בסעיף 17 והרביזיה שלו מתקבלת.
אייל זנרג: אז מה המשמעות?
אייל זנרג: שאפשר לפתוח סעיפים אחרים?
ארבל אסטרחן: לא, 17 פתוח.
ארבל אסטרחן: מגדירים מראש את הרביזיה.
ירדנה מלר-הורוביץ: גם בחוק שאתה מושך מהמליאה אתה יכול להעביר את הכול או לסמן קטע מסומן בשאלה, בסעיף או בפרק כדי שהוועדה תדון.
ירדנה מלר-הורוביץ: אתה לא פותח את הכול.
ירדנה מלר-הורוביץ: אתה מגדיר לוועדה במה היא הולכת לדון.
יריב לוין: הניסוח של "בקשה דומה" – אני חושב שצריך לנסח את זה כ"בקשה לאותו עניין".
דורית ואג: כי שני סעיפים באותו חוק זה בקשה דומה מבחינתי.
ארבל אסטרחן: אפשר להגיד: את אותה בקשה.
אייל זנרג: אני מנסה להקשות.
אייל זנרג: ההצבעה היתה על כל הצעת החוק, וחבר כנסת מבקש דיון מחדש על סעיף 17.
אייל זנרג: לשיטתכם, רק סעיף 17 עומד לדיון.
אייל זנרג: נניח שבקשתו מתקבלת, אז סעיף 17 משתנה.
אייל זנרג: עכשיו יש צורך לתקן את שאר הרים, אז צריך בעצם להגיש בקשה לרביזיה על שאר הרים כדי לתקן אותם.
דורית ואג: אבל זה יכול להיחשב כהתאמות.
ארבל אסטרחן: לכן בדרך כלל הוא לא יבקש על סעיף 17 אלא על נושא.
ארבל אסטרחן: יש יועץ משפטי לוועדה שאומר: תשמעו, אם ביטלתם את סעיף 17 צריך לתקן גם את 20.
אייל זנרג: אבל מישהו צריך להגיש בקשה על רביזיה.
יריב לוין: בדרך כלל עושה את זה היושב ראש.
דורית ואג: אם זה התאמות כתוצאה משינוי, אני לא חושבת שזה פותח את הכול.
ארבל אסטרחן: היועץ המשפטי יפרש את הנושא כנושא של סעיף 17.
ארבל אסטרחן: אם יש סעיפים שקשורים אליו, אז בוודאי ש- - -
יריב לוין: זה נושא פרקטי, לא מתעוררות פה שאלות כי זה הרי די גמיש.
יריב לוין: תמיד מישהו יכול להגיד: אני מגיש לצורך העניין רביזיה גם על סעיף 20 כדי לפתור את הקושי את הטכני הזה.
יריב לוין: הרי כל עוד זה לא נסגר והונח הכול פתוח.
אייל זנרג: הקושי יתגלה אולי אחר כך, ברביזיה החוזרת.
ארבל אסטרחן: פה היה את העניין שדובר עם חבר הכנסת גפני, שהעלה חשש שיגישו המון רביזיות על אותו נושא ויתקעו את הוועדה.
ארבל אסטרחן: אז הוצע לקבוע מין מנגנון חדש, סעיף (ה), שאומר: "קיבלה הוועדה כמה החלטות בנושא על סדר היום, והוגשו בקשות שונות לדיון מחדש לגבי הנושא" – נגיד הנושא הוא הצעת חוק והוגשו בקשות לכל סעיף וסעיף, זה היה החשש – "רשאי יושב ראש הוועדה, במועד כאמור בסעיף קטן (ד)" – זאת אומרת, אחרי 30 דקות לפחות.
ארבל אסטרחן: זה יכול להיות גם למחרת או ביום אחר – "להציע להעמיד תחילה להצבעה אחת את השאלה אם לקיים הצבעות נפרדות בבקשות השונות".
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, קודם כול, היו עשר רביזיות על החוק והוא אומר:
ארבל אסטרחן: קודם כול אני מצביע פעם אחת האם אתם רוצים שנצביע על כל רביזיה ורביזיה.
ארבל אסטרחן: "אישרה הוועדה את הצעת יושב ראש הוועדה, יעמיד להצבעות נפרדות את השאלה אם לדון מחדש בכל אחד מהנושאים; דחתה הוועדה את הצעת יושב ראש הוועדה, יראו את החלטתה כדחיית כל הבקשות לדיון מחדש".
אייל זנדברג: למה צריך לשבש לחברי הכנסת את היכולת להכריע - - -?
ארבל אסטרחן: היה פה איזשהו ניסיון להתמודד עם חשש, שלא ידוע לי שקיים אבל הוא עלה כאן, שחברי כנסת סתם יבקשו רביזיות על כל סעיף וסעיף בחוק.
ארבל אסטרחן: חבר הכנסת גפני דיבר על העברות תקציביות.
אייל זנדברג: כמה זמן לוקח להצביע על רביזיה?
ארבל אסטרחן: הוא טוען שלא מעט כי נותנים לחבר הכנסת לנמק את הרביזיה.
דורית ואג: זה תלוי מה הרקע לבקשה לרביזיה.
יריב לוין: אני חושב שזה מאוד מרחיק לכת.
יריב לוין: אולי הדבר שאפשר כן לעשות זה להגיד שהוא יוכל להורות לנמק את כל הרביזיות כמקשה אחת.
ארבל אסטרחן: כל אחד רצה רביזיה.
יריב לוין: אם עשרה אנשים הגישו רביזיה, צריך לתת לעשרה אנשים לדבר.
דורית ואג: ואם עשרה הגישו על אותו נושא זו מלחמה.
יריב לוין: אם עשרה הגישו על אותו נושא הראשון שהגיש הוא המנמק.
דורית ואג: זו תהיה מלחמה.
יריב לוין: לא תהיה מלחמה.
יריב לוין: הראשון ינמק, את זה אנחנו קובעים, זה ברור.
יריב לוין: אבל אם יוגשו על נושאים שונים הוא יכול לומר שנעשה הנמקה של הרביזיות לגבי כלל הנושאים מראש, ואחר כך להצביע עליהם - - -
ארבל אסטרחן: אני לא אוהבת את הסעיף הזה, אבל כך תואם אתו.
ארבל אסטרחן: דרך אגב, אני לא מכירה את מימוש החשש הזה.
יריב לוין: אני חושב שזה יותר מדי.