GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: אני אומר לפרוטוקול שההסבר הזה לא מקובל עליי באופן אישי, אבל בסדר.
רונית יעקבי חייקין: אני לא נכנסתי לגופו של חוק, תיארתי מצב.
סהר פינטו: את המקרה שהוא נבצר, ביטלנו?
יריב לוין: ארבל, את הסעיף של הנבצרות אנחנו משאירים?
ארבל אסטרחן: לא, זה במפורש מה שכתבתי בצד, 128(ב)(2) בוטל.
ארבל אסטרחן: דובר כאן על להוריד אותו.
יריב לוין: אני, אגב, בעד להוריד אותו.
יריב לוין: אני חושב שאין בזה שום היגיון.
דורית ואג: מהסיעה שלו שידאגו שיהיה עוד מישהו.
יריב לוין: אז ידאגו, אין בעיה.
יריב לוין: אבל אם כל הסיעה איננה, אז עם כל הכבוד, הם מטיילים ואנחנו יושבים פה ומרימים ידיים ומבזבזים את הזמן?
ארבל אסטרחן: היום יש סעיף שנעדר המסתייג לא יצביעו על הסתייגותו, והכוכבית אומרת לנו 'ההוראה חלה גם על הסתייגויות הממשלה'.
ארבל אסטרחן: תמיד זה לא ברור, האם השר שהגיש את ההסתייגות חייב להיות או שמספיק שיהיה איזה שהוא שר?
ארבל אסטרחן: אז כאן יכולים להבהיר את זה, שמספיק שיהיה איזה שהוא שר.
ירדנה מלר הורוביץ: למה באמת?
ירדנה מלר הורוביץ: למה לא השר הנוגע בדבר?
ארבל אסטרחן: כך דיברנו בישיבה שעשינו את זה.
אייל זנדברג: כי הממשלה היא גוף קולגיאלי ובהרבה הקשרים---
סהר פינטו: גם הסיעה היא קולגיאלית ואם חבר כנסת אחד לא נמצא, אז... זה צריך להיות אחיד פה.
יריב לוין: עם כל הכבוד, לא יכול להיות שמישהו שהכין את ההסתייגות הוא ייסע לטייל וישאיר אותי פה.
ארבל אסטרחן: אז מסתייג שנעדר, לא מצביעים, אין כאן אפשרויות מילוט.
ארבל אסטרחן: על הסתייגויות של שר יצביעו אם נכח אחד השרים.
ארבל אסטרחן: אם הגיש סגן שר, רק אם נכח הוא או השר הממונה.
סהר פינטו: אבל יש לנו בעיה עם זה.
בועז רבל: יש היגיון במה שהוא אומר, אם זה חל על חבר כנסת שהוא מסתייג והוא לא נמצא, חבר הכנסת מסיעתו לא יכול לענות על ההסתייגות, אז אצל שר זה אותו דבר.
אייל זנדברג: צריך להבהיר שההסתייגות של השר היא בעצם הסתייגות של הממשלה.
יריב לוין: של הממשלה, בטח.
קריאה: אפשר להגיד שהכנסת זה התנגדות של הסיעה.
יריב לוין: לא, מה פתאום?
יריב לוין: חסרות אפשרויות שאני אסתייג ממשהו שהוא לא על דעת סיעתי?
רונית יעקבי חייקין: אבל אצלנו הרוב הוא סיעתי.
יריב לוין: אצלכם, בסדר גמור.
יריב לוין: כל עוד סיעת
יריב לוין: כם עובדת בלכידות כזאת, זה טוב מאוד---
רונית יעקבי חייקין: אבל אני אומרת שזה כאילו אתם עושים אפליה בין---
יריב לוין: אבל ברור שהממשלה היא ממשלה.
יריב לוין: אי אפשר לבוא להגיד לממשלה, אם הממשלה תרצה להסתייג ויש לה הסתייגות ממשהו ושר החינוך נמצא בחוץ לארץ, אז שר אחר לא יכול להחליף אותו.
ארבל אסטרחן: כמו שהממשלה מגישה הצעת חוק לכנסת---
יריב לוין: זו עמדה של ממשלה.
יריב לוין: הרי גם שר לא יכול להגיש הסתייגות שלא מקובלת על הממשלה.
בועז רבל: אבל חבר הכנסת לוין מדבר בהיגיון, הוא צודק לגבי השרים.
יריב לוין: זה לא גזרה שווה.
בועז רבל: אם השר לא נמצא, אז השר השני לא יכול להעלות בהסתייגות---
יריב לוין: בטח, אי אפשר.
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ד) מדבר על כך שרוב לא נדרש על הסתייגויות, אלא על הסעיפים הסתייגויות, אלא אם ההסתייגות היא ייצוגית.
ארבל אסטרחן: דיברנו על כך.
ארבל אסטרחן: סעיף 23 זה סעיף שיש בו כמה שינויים, אני אפנה את תשומת הלב אליהם.
ארבל אסטרחן: זה סעיף חשוב.
ארבל אסטרחן: זה מה שהיום 127, אפשרות להחזיר הצעת חוק אחרי שהחלה הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: אמרנו שכל עוד לא החלה קריאה שנייה, יש אפשרות לוועדה להחליט שהיא מחדשת את הדיונים.
ארבל אסטרחן: זה הסעיף שמדבר על כך שהחלה הקריאה השנייה, כלומר אפשר להיות עדיין בשלב ההסתייגויות, אפשר להיות בשלב ההצבעה, זה יכול להיות אחרי שהתקבלה ההסתייגות, יש הסתייגות, אין הסתייגות, לא משנה.
ארבל אסטרחן: אחרי שהחלה הקריאה השנייה וכל עוד לא החלה הקריאה השלישית, יכול או יושב ראש הוועדה שהכינה את ההצעה, או הממשלה, לבקש למשוך את הצעת החוק כולה, או עניין מסוים, לוועדה.
ארבל אסטרחן: זה לא משהו שקורה הרבה, אבל צריך להסדיר את העניין; או שמושכים את הכל או שמושכים נושא או סעיף.
ארבל אסטרחן: קודם כל יש כאן הסדרה של מי יכול לדבר מטעם הממשלה.
ארבל אסטרחן: מוצע כאן שזה יהיה ראש הממשלה, השר שדיבר בשם הממשלה לגבי הצעת החוק בקריאה השנייה, השר המקשר, או שר אחר, ובלבד שהם נוכחים, כי זו בקשה שנמסרת תמיד במקום, או---
דורית ואג: יש לי שאלה, לפי זה, זה כל אחד מהממשלה, אז למה צריך לכתוב את זה?
ארבל אסטרחן: הרעיון היה שאם יש איזה שהן מחלוקות, יש פה איזה שהוא סדר.
סהר פינטו: אם יש מחלוקת בין השרים.
ארבל אסטרחן: זה לא קורה הרבה, אבל זה יכול להיות---
יריב לוין: אבל כשזה קורה, זה דבר מהותי מאוד.
ארבל אסטרחן: במצב הזה מפסיקים את הקריאה השנייה, הוועדה מחדשת את הדיונים.
ארבל אסטרחן: אם היא משכה את כל החוק, הכל פתוח.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת היא יכולה לעשות דיון אחד ולהחליט לא לשנות כלום, אבל היא גם יכולה לעשות 20 דיונים ולהפוך את כל החוק.
ארבל אסטרחן: אם היא משכה נושא, רק אותו נושא או אותו סעיף פתוח, ואז סעיף קטן (ד) אומר שאם היא סיימה היא תחזיר את זה בנוסח שהיא קבעה, עם הסתייגויות ובקשות רשות דיבור, אבל אנחנו דיברנו כאן בישיבה קודמת, מה שמופיע לכם בפסקה 2, שאם הוחזר רק עניין לוועדה, לא יצורפו הסתייגויות שלא נובעות משינויי הנוסח שאישרה.
ארבל אסטרחן: אם החזירו רק סעיף או נושא, לא יפתחו עכשיו את הכל להסתייגויות.
ארבל אסטרחן: רק אם היו שינויים ואליו הוגשו הסתייגויות.
ארבל אסטרחן: אם זה חזר לוועדה אחרי שהתחילה הצבעה בקריאה השנייה, זאת אומרת אחרי שנגמרו ההנמקות, לא יצורפו גם בקשות רשות דיבור וזה יונח על שולחן הכנסת להמשך הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: בישיבה הקודמת, כשדיברנו על זה, אמרנו שהקריאה השנייה תמשיך מאיפה שהיא מפסיקה.
ארבל אסטרחן: פה אני קיבלתי הערות אצלנו בלשכה המשפטית שזה עלול ליצור תקלות ולכן מה שמוצע כאן הוא לעשות הבחנה, אם כל החוק חזר לוועדה, מתחילים את הקריאה השנייה מחדש, כל הנמקת ההסתייגויות, רשות דיבור והצבעות מחדש, לא משנה אם הוועדה שינתה או לא שינתה.
ארבל אסטרחן: זה אם כל החוק חזר.
ארבל אסטרחן: לעומת זאת, תראו מה שמופיע בפסקה (2), אם הוחזר לוועדה רק עניין מסוים, במקרה הזה מניחים רק אותו, לא מניחים את כל החוק, תימשך הקריאה השנייה מהמקום שבו הופסקה על פי הנוסח החדש.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת הצביעו על סעיפים 1 עד 5, פתאום בסעיף 6 החליטו להחזיר את סעיף 6 לוועדה, הוועדה הניחה את סעיף 6 מחדש, ממשיכים להצביע מסעיף 6, לא צריך שוב להצביע על סעיפים 1 עד 5.
ארבל אסטרחן: אבל אם שונו סעיפים שהכנסת הצביעה עליהם, החזירו את סעיף 5 או את העניין שבו, אבל עכשיו זה גם מחייב שינוי של סעיף ההגדרות, סעיף 1 למשל, אם שונו סעיפים שהכנסת הצביעה עליהם לפני שהחליטה על החזרת הצעת החוק לוועדה, תצביע עליהם ועל ההסתייגויות שצורפו להם מחדש.
ארבל אסטרחן: שוב, זה משהו די נדיר, אבל שיהיה מוסדר.
ארבל אסטרחן: עוד דבר אחד, אם הוועדה שינתה את נוסח הצעת החוק, כשהחזירה רק חלק, ייתנו ליושב ראש הוועדה לנמק את השינויים במסגרת זמן שלא תעלה על 5 דקות, וכל מסתייג שיגיש הסתייגות חדשה, יוכל לנמק את ההסתייגויות שלו מהמקום במסגרת זמן שלא תעלה על דקה.
ארבל אסטרחן: זה לגבי הסתייגויות חדשות שהוגשו כשעניין הוחזר לוועדה.
ארבל אסטרחן: אם כל החוק הוחזר, אפשר לתת הסתייגויות כמו שרוצים.
ירדנה מלר הורוביץ: אם כל החוק הוחזר, אז בעצם מתחילה קריאה---
ארבל אסטרחן: מהתחלה, כולל הנמקת ההסתייגויות, הכל הכל.
ארבל אסטרחן: אם חלק, אז יש כללים.
רונית יעקבי חייקין: אם חלק, אבל משתנה המספור?
ארבל אסטרחן: הכלל הוא שלא מוסיפים הסתייגויות חדשות.
ארבל אסטרחן: מי שמגיש הסתייגות למה ששונה, יכול לנמק אותה, בכל זאת מאפשרים לו לנמק אבל רק מהמקום זמן קצר וממשיכים להצביע על---
סהר פינטו: וההסתייגויות הקודמות?
ארבל אסטרחן: ההסתייגויות הקודמות נשארות, לא נמחקות.
אייל זנדברג: זה משליך על העניין האחר.
אייל זנדברג: זאת אומרת מהותית יכול להיות מצב שבו העניין, אני מתייחס לסיטואציה בה לא כל החוק נמשך, סעיפים 1 עד 5 בדוגמה של ארבל כבר הוצבעו, בהחלט יכול להיות שחבר כנסת שהיה בעקבות השינוי בעניין מסוים שהוא עניין אחר, הוא לא רוצה לשנות את עמדתו לעניין האחר, אלא רוצה לשנות אותה על סעיפים 1 עד 5, כי הדברים קשורים.
אייל זנדברג: הרבה פעמים זה בהחלט יכול להיות דרמטי, גם בהיבט תקציב וגם בהיבט מהותי, כי הפרק השני של החוק פתאום מחמיר, הוחמר בוועדה, ואז זה משליך על האיזון אל מול הפרק הראשון שכשלעצמו חבר הכנסת תמך בו ואז אתה לא מאפשר לו---
אייל זנדברג: אז הוא יסתייג בעצם בפרק החדש?
סהר פינטו: למה מהמקום ודקה אחת?
יריב לוין: כי אחרת אין לזה סוף, זה יכול להימשך ימים ולילות.
ירדנה מלר הורוביץ: יהיה דיון בוועדה, יחזירו את כל החוק, יחליטו לדון מחדש.
סהר פינטו: העניין שגם כל ההסתייגויות בבת אחת וגם דקה בלבד, זה נראה לי כמו מגבלה קשה מדי.
סהר פינטו: זאת אומרת אפשר להחליט שמנמקים דקה ולא מגבילים, או שהכל בשלוש דקות או חמש דקות, אבל דקה אחת?
ארבל אסטרחן: זה היה רעיון של יושב ראש הוועדה.
ארבל אסטרחן: עורך דין פינטו העיר למה צריך לנמק את כל ההסתייגויות בדקה.
סהר פינטו: אלה שתי מגבלות שהן קשות.
סהר פינטו: ביחד הן מעקרות את כל היכולת שלך להתנגד לשינוי שיכול להיות שהוא שינוי עוד יותר משמעותי מכל הדברים שהסתייגת קודם לכן.
סהר פינטו: אתה גם מגביל את הזמן לדקה וגם אומר שאת כל ההסתייגויות הוא ינמק באותה דקה.
יריב לוין: כי עד היום הם לא יכלו לנמק הסתייגויות בכלל.
ארבל אסטרחן: לא היתה הוראה אם למשל זה חוזר.
סהר פינטו: אבל בהחלט היו מגישים הסתייגויות.
יריב לוין: היו מגישים אבל לא מנמקים.
ארבל אסטרחן: כשהחזירו את זה באמצע הצבעות, לא נתנו פתאום לאנשים לדבר, המשיכו בהצבעות.
סהר פינטו: שלוש דקות, חמש דקות, משהו ש---
יריב לוין: לא, אבל מה זה שלוש דקות?
יריב לוין: שלוש דקות כפול---
סהר פינטו: לא כפול, אתה אומר שאת כל ההסתייגויות הוא מנמק בבת אחת.
סהר פינטו: זה מה שאמרת פה, אם היית נותן לו דקה על כל הסתייגות---
יריב לוין: אני אגיד לך מה קורה.
יריב לוין: מה שקרה עד היום הוא שבמצב כזה לא היה נימוק הסתייגויות בכלל.
סהר פינטו: אבל כן היו מגישים הסתייגויות.
יריב לוין: היו מגישים, לא מנמקים.
יריב לוין: מגישים כן, לא מנמקים.
יריב לוין: לא היה נימוק הסתייגות, זו עובדה, זה המצב העובדתי, לכן באנו ואמרנו, אתה יכול להגיש הסתייגויות ולא נותנים לך בכלל לנמק אותן?
יריב לוין: לא סביר.
יריב לוין: מצד שני, לבוא עכשיו ולייצר מצב שכל הפסקה כזאת תפתח פתח לדיון של 5 שעות נוספות---
סהר פינטו: זו הפסקה משמעותית, היא יכולה לשנות את החוק בצורה---
יריב לוין: מאה אחוז, אבל אני אומר עוד פעם, עד היום לא אפשרו לנמק הסתייגויות בכלל במצב הזה, זה היה המצב.
יריב לוין: אנחנו הולכים למהלך שאומר 'לא, בואו נאפשר בכל זאת.
יריב לוין: ..', אתה רוצה שזה יהיה שתי דקות?
יריב לוין: שיהיה שתי דקות, אבל תבין ששתי דקות כפול 40 מסתייגים, זה שעה וחצי.
סהר פינטו: זה קורה כשזה רלוונטי ודקה זה.
יריב לוין: אז יהיה שתי דקות.
יריב לוין: תאמין לי שאפשר בדקה להספיק טוב מאוד.
יריב לוין: אותם דברים שאתה אומר בדקה, אתה יכול להגיד בחמש דקות ובעשר דקות גם.
יריב לוין: זה היה הרעיון, פתחנו פתח שלא היה עד היום, אז עכשיו להפוך אותו לשער עצום, זה נראה לי קצת מרחיק לכת.
יריב לוין: פתחנו פתח שעד היום לא היה בכלל, עד היום זה לא היה.
סהר פינטו: זה לא היה כשמשכו זמן הצבעות.
סהר פינטו: אם משכו בזמן הנמקות, זה כן היה.
סהר פינטו: תלוי בשלב שמשכו.
ארבל אסטרחן: זה לא קרה כמעט, לא היתה הוראה על זה.
אייל זנדברג: אין סיבה עניינית להבחין.
אייל זנדברג: אם יש מסתייג, צריך לאפשר לו לנמק הסתייגותו.
אייל זנדברג: אם משכו, הוא לא אשם, כמו שאומרים הילדים, בזה שמשכו את ה---
סהר פינטו: אני חושב שצריך להשאיר את המצב.
סהר פינטו: אם משכו בשלב של ההנמקות---
ירדנה מלר הורוביץ: ברוב המקרים היו משיכות כשהתקבלו הסתייגויות.
ירדנה מלר הורוביץ: התקבלה הסתייגות, או הממשלה או יושב ראש הוועדה קפץ, אמר, 'סליחה, בואו נפסיק', לפעמים היו מחכים עד תום הקריאה השנייה, לפעמים באמצע הקריאה היו אומרים 'אוקי, בעניין המסוים הזה אנחנו נרד', היו עושים הפסקה, הוועדה הרלוונטית היתה מתקנת, מחזירים, ולא היו עוד פעם הנמקות.
יריב לוין: ולא מדברים ולא כלום, בטח.
סהר פינטו: בסדר, אין בעיה, אם זה בשלב הזה של ההצבעות, אז נשאיר את זה במצב הקיים.
סהר פינטו: אם זה בשלב של ההצבעות, שלא תהיה בכלל אפשרות לנמק.
יריב לוין: בכל זאת לבן אדם יש הסתייגויות, תן לבן אדם אפשרות להגיד, להתייחס לתהליך שקרה בוועדה.
סהר פינטו: הוועדה סיימה את הכנתה, דקה אחר כך החליטה למשוך את זה, שינתה את החוק מקצה לקצה, עכשיו אתה מונע ממני את האפשרות להגיש הסתייגויות.
יריב לוין: אבל זה גם נכון כאשר זה היה באמצע הצבעות.
אייל זנדברג: היא רק נותנת שהוא יוכל לנמק בכל עת.
יריב לוין: תשמעו, הרי בבסיס אנחנו חיים בעולם שבו ההסתייגויות הן לכאורה בלתי מוגבלות.
יריב לוין: אני אומר עוד פעם, בעיניי יש פה בעייתיות על פניו כי הרעיון בהסתייגויות הוא לאפשר לך להסתייג ולאפשר לך לנמק בצורה תמציתית ומסודרת ושמישהו יבין על מה אתה מדבר, לא לעמוד ולנאום לקיר לתוך הלילה, כמו שזה הפך פה---
אייל זנדברג: אבל אתה פותר את הבעיה במקרה החריג.
אייל זנדברג: זה המקרה החריג.
יריב לוין: אין ויכוח, אבל אני אעצים את הבעיה?
יריב לוין: אני לא רוצה להעצים אותה.
אייל זנדברג: המקרה הנדיר הוא לא זה שגורם לתקלות של היקף זמן דיבור מוגזם, אני משער.
יריב לוין: כן, אבל אז במקרה הזה אתה פותח פתח ללא גבול.
יריב לוין: אתה נמצא באמצע הצבעה, באמצע הכל, כשעד היום בכלל לא יכולת לנמק, אז עכשיו תיתן את זה?
סהר פינטו: אבל אני לא מדבר על מצב של אמצע הצבעה, אני מדבר על מצב של לפני שהתחילו ההצבעות.
יריב לוין: לפני שהתחילו הצבעות, אין לי בעיה.
יריב לוין: לפני שהתחילו הצבעות, זה לא מטריד אותי.
ירדנה מלר הורוביץ: סהר, בדרך כלל בסעיף הזה השתמשו כשהתחילה הקריאה השנייה, נגמרו ההנמקות, עברו להצבעות, תוך כדי תהליך ההצבעה התקבלו הסתייגויות, או הממשלה, או יושב ראש הוועדה אמר 'סליחה, תעצרו, אני מבקש להחזיר', היתה לו אפשרות או את כל החוק או חלק מהחוק.
ירדנה מלר הורוביץ: כשחזרו לתהליך הצבעה, לא התחילו עוד פעם לדבר.
ירדנה מלר הורוביץ: פה אומר היושב ראש---
סהר פינטו: אני מקבל את זה לגבי הצבעה, הבעיה שלי לא עם זה, הבעיה שלי כשמשכו את זה רגע אחרי שאישרו את זה, או משכו את זה בשלב ההנמקות ואז אני עוד לא נימקתי, שינו את החוק, ההסתייגות הקודמת שלי כבר לא רלוונטית ואני גם לא יכול להגיש הסתייגות.
יריב לוין: בשורה התחתונה.
ארבל אסטרחן: אפשר להבחין בין מתי היתה המשיכה.
יריב לוין: לא אכפת לי, זה אפשרי.
סהר פינטו: כפי שזה היום לכאורה, שיש הבחנה בין שני המצבים, או היתה הבחנה בנוהג, לא בתקנות.
ארבל אסטרחן: כמו שאמרה ירדנה, זה בדרך כלל נמשך בשלב ההצבעות.
סהר פינטו: כל עוד לא החלה ההצבעה, זה מושג שאנחנו משתמשים בו, לא?
ארבל אסטרחן: כן, אנחנו משתמשים בזה ב-3, כשלא---
סהר פינטו: אם משכו את זה כל עוד לא החלה הצבעה, אז בעצם ההסתייגויות זה כמו כשמכינים את החוק.
סהר פינטו: אבל אם כבר התחילו ההצבעות, אז המנגנון שהוצע פה.
ארבל אסטרחן: עוד פעם, אם כל החוק נמשך, לא משנה באיזה שלב, אפשר להגיש מחדש הסתייגויות, כל הזמן, ההנמקה והדיבור והכל.
ארבל אסטרחן: אם נמשך חלק, אז גם פה אפשר לעשות חלוקה, אם זה נמשך לפני שהחלה ההצבעה, והוגשו הסתייגויות חדשות שנובעות משינויי הנוסח יינתן להם זמן דיבור כמו כל הסתייגות.
ארבל אסטרחן: ואם זה נמשך אחרי שהחלה ההצבעה, אז---
אייל זנדברג: אם הוגשו הסתייגויות שנובעות משינויי הנוסח, אז מה פתאום אין הצדקה?
יריב לוין: אנחנו לא נצא מזה.
סהר פינטו: איך זה מנוסח היום?
ארבל אסטרחן: היום אין סעיף כזה בכלל.
ארבל אסטרחן: לא כתוב מה קורה אחרי שזה נמשך.
יריב לוין: לא, זה יהיה מסורבל נורא.
ארבל אסטרחן: היום כתוב שזה נמשך לוועדה, היא תדון ותביא בפני הכנסת---
יריב לוין: אני אומר יירד, אז לא יהיו הנמקות בכלל.
יריב לוין: בעיניי לאפשר הנמקה כאשר משכו את זה באמצע הצבעה, לתת דקה לנמק זה דבר נכון, זה סביר.
סהר פינטו: זה מה שאני אומר, למה מסורבל?
סהר פינטו: אם אנחנו מבחינים את זה, שאם משכו את זה לפני תחילת ההצבעה, אז הוועדה מכינה לכל דבר, היא רושמת, הסתייגויות, אפשר לנמק וכולי, כל עוד לא התחילה ההצבעה.
סהר פינטו: אם משכו אחרי שהתחילה ההצבעה, שזה גם המקרה, אתם אומרים, הנפוץ, אז המנגנון שהוצע פה.
אייל זנדברג: אם אתה פותר את המקרה הלא נפוץ, למה ליצור מנגנון מסורבל שהתוצר שלו, התועלת מבחינתך היא זניחה.
אייל זנדברג: אתה אומר שזה המקרה הנדיר.
אייל זנדברג: אני לא רואה את ההבחנה המהותית, אבל אני מהצד---
סהר פינטו: כי קורים מצבים שמחזירים את זה, ולא בגלל... כי כשזה באמצע הצבעות זה בדרך כלל כי האופוזיציה הצליחה לגנוב הצבעה, כי מישהו התבלבל, אלה שינויים קטנים, אז זה קורה, אבל קרה כבר שחוקים אושרו לשנייה ושלישית, לא העלו, כן העלו, התחילו לדבר, ואז פתאום החזירו ל...
סהר פינטו: כשזה קורה, גם אם זה פחות נפוץ, השינוי הוא הרבה יותר משמעותי.
סהר פינטו: אתה לא סתם מחזיר את זה לוועדה.
ארבל אסטרחן: אבל אז מושכים את כל החוק ואז אמרנו שהכל פתוח.
תמר כנפו: אז אין לך בעיה, הכל פתוח.
ארבל אסטרחן: אם מושכים את כל החוק ופתאום יש משא ומתן והממשלה מסכימה, אם ישנו משהו וכולי, אז הכל פתוח, לא משנה באיזה שלב.
יריב לוין: בואו נעשה דברים פשוטים.
סהר פינטו: אז נחדד, כל התוספת שלי זה שהסיפה הזאת תחול רק במצב שזה נמשך אחרי שהתחילו ההצבעות במליאה.
אייל זנדברג: זה מה שאמרת קודם.
סהר פינטו: בסדר, אבל אתם אומרים איך לא לסבך את מה שכתוב פה.
ירדנה מלר הורוביץ: אתה רוצה שתוך כדי תהליך ההצבעה יחזרו עוד פעם לנאומים.
סהר פינטו: לא, אני מקבל את מה שהצעתם פה תוך כדי הצבעה, הבעיה שלי זה אם משכו את זה לפני שהתחילה ההצבעה, ואתם אומרים שאין לי בעיה, אני רק אומר שמהמלל---
ארבל אסטרחן: אתה רוצה, אם מושכים לפני שהתחילה הצבעה ולא משכו את כל החוק.
ארבל אסטרחן: כשלא משכו את כל החוק כבר יש פתרון, כי אז הכל פתוח.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת אם משכו לפני שהתחילה הצבעה ומשכו רק חלק.
ארבל אסטרחן: זו הפינה שעליה מדובר עכשיו.
סהר פינטו: נכון.
סהר פינטו: אם משכו את כל החוק, איפה זה מוסדר לנו?
ארבל אסטרחן: זה (1).
ארבל אסטרחן: (ו)(1) אומר, 'הוחזרה לוועדה כל הצעת החוק והונחה שוב, תיפתח הקריאה השנייה מחדש', הקריאה השנייה נפתחת בהנמקת הסתייגויות, זאת אומרת מתחילים מאפס.
ארבל אסטרחן: אם מחזירים רק סעיף, אז עשינו את הסייגים, שבעיקרון במצב כזה אמורים להמשיך את הקריאה השנייה מאיפה שהיא הופסקה; מי שכבר נימק, נימק, סעיפים שכבר הוצבעו הוצבעו, ולכן פה מה שיושב ראש הוועדה רצה זה לתת אקסטרה, להגיד אפילו שכבר מי שנימק נימק וכולי, אם מישהו הוסיף הסתייגות, ניתן לו דקה.
אייל זנדברג: לשיטתך עדיף דקה מכלום.
סהר פינטו: אמרתי שאני מקבל את ההסדר הזה לעניין המשיכה.
ארבל אסטרחן: אתה רוצה לעשות עוד הבחנה, שאם משכו רק חלק---
סהר פינטו: ההבחנה שלי היא לא בין חלק לבין הכל.
סהר פינטו: ההבחנה שלי היא בין נקודת ההצבעה, אם זה לפני הצבעה, בין אם משכו הכל או חלק---
יריב לוין: לא, יש שתי שאלות.
יריב לוין: יש שאלה מה נמשך, האם כל החוק או רק סעיף, ויש שאלה מתי נמשך, האם לפני הצבעות או תוך כדי הצבעות.
ארבל אסטרחן: אם הכל נמשך, לא משנה באיזה שלב, הכל נפתח.
יריב לוין: אנחנו נתחיל הכל מהתחלה, נשארנו רק עם מצב שבו משכו סעיף.
יריב לוין: אם משכו רק סעיף, משכו עניין מסוים אחד, נקבע שהכלל יהיה שבמצב הזה אתה מקבל עוד דקה לנמק את ההסתייגויות הנוספות שלך.
סהר פינטו: אין שום סיבה להבחין אם משכו פרק או אם משכו את כל החוק.
יריב לוין: אם ככה, הכלל יהיה שלפני הצבעה הסתייגויות מלאות על הכל.
יריב לוין: אם נמשך תוך כדי הצבעות, אין נימוקים בכלל וגמרנו.
יריב לוין: נשאיר את זה ככה וגמרנו.
יריב לוין: בעיניי, אני אומר לך, טעות גדולה, אבל בסדר.
סהר פינטו: למה טעות?
יריב לוין: כי זו טעות, כי ההיגיון אומר שכאשר אתה משכת תוך כדי הצבעה ויש שינוי, יאפשרו לאנשים להתייחס לתהליך שקרה.
סהר פינטו: אין לי בעיה עם זה.
יריב לוין: לא, אבל אנחנו לא נעשה עכשיו לכל תת אפשרות משהו נפרד.
סהר פינטו: זה לא כל תת אפשרות.
סהר פינטו: אחרת זו אפשרות לעשות תרגיל, כי במקום למשוך את כל החוק אני מושך רק סעיף 2 עד 10, ואז---
יריב לוין: קיבלנו.
יריב לוין: סהר, נשאר, זה הכלל.
ירדנה מלר הורוביץ: סהר, תחשוב חיובי, מחר צריך לעזור לשרים שלך להעביר חקיקה.
יריב לוין: רבותיי, התוצאה היא כזאת; אם הכל הוחזר, מתחילים את הכל מהתחלה.
יריב לוין: אם הוחזר חלק, כאשר זה נעשה בשלב של לפני תחילת ההצבעות, מנמקים הסתייגויות באופן חופשי, כמו שהיה במצב הכולל.
יריב לוין: כאשר זה נעשה אחרי שהחלה הצבעה, לא מנמקים הסתייגויות בכלל.
יריב לוין: זה הכלל.
ארבל אסטרחן: רק יושב ראש הוועדה יוכל להגיד מה השינויים, אם הוא מצרף הסתייגויות של השינוי, מביא הנמקות.
יריב לוין: אוקי.
ארבל אסטרחן: ואז הקריאה השלישית תתקיים מיד אחרי הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שהורדנו את סעיף 130 שמאפשר דחייה של שבוע, לא צריך יותר לשאול, לא צריך הסכמות, כי בעצם היום ההסתייגויות מנומקות, כך שאפשר לשלב אותן.
ירדנה מלר הורוביץ: לפעמים ישתמשו בסעיף הזה כדי לראות אחר כך בוועדה איזה שינויים זה עשה, אם התקבלה הסתייגות על החוק.
ארבל אסטרחן: כל הסמכות שהיתה לוועדה לפי 130 היתה לשלב את ההסתייגויות.
ארבל אסטרחן: היא לא יכלה לדחות הסתייגות ש---
ירדנה מלר הורוביץ: ברור, אבל---
ארבל אסטרחן: לכן אמרנו שאין לזה משמעות, כי ההסתייגויות היום מנוסחות כמו תיקון לחוק.
ארבל אסטרחן: אחרי זה יבוא זה, במקום זה יבוא זה, ולכן אין לוועדה מה לעשות.
רונית יעקבי חייקין: אין את זה, אז האפשרות היא להצביע.
ארבל אסטרחן: נכון, מיד עוברים לקריאה השלישית.
אייל זנדברג: ולמה היתה אפשרות, לפי 130(ב) לממשלה לבקש דחייה בשבוע נוסף?
אייל זנדברג: אם לכאורה אי אפשר לעשות שום דבר---
ארבל אסטרחן: אי אפשר לעשות שום דבר.
רונית יעקבי חייקין: אני אגיד לך למה, כדי לתת לה אפשרות לחשוב, אולי היא רוצה למשוך את כל החוק בכלל, לחזור בה מהצעת החוק.
רונית יעקבי חייקין: זה היה הסעיף הזה.
אייל זנדברג: אז אולי כדאי לשמר את זה.
אייל זנדברג: כי 130(א) אני מבין למה להשמיט, אם את אומרת שזה עניין טכני ובינתיים השתנה הנוהג והסתייגויות מנוסחות בצורה מתמטית---
ירדנה מלר הורוביץ: זה אפשר להם לחשוב אם הם רוצים, בגלל שהתקבלה הסתייגות והמשמעות שלה, למשוך את כל הצעת החוק.
אייל זנדברג: כך אני מציע להשאיר את 130(ב) באיזה שהוא אופן.
ארבל אסטרחן: לא, הבעיה היא שסעיף 130 הפך לסעיף שכל תכליתו היתה דחיית הצבעה בקריאה השלישית.
אייל זנדברג: אבל הוא נותן אופציה, כמו שאמרה מזכירת הכנסת, לממשלה לחשוב לרגע לפני שמצביעים, כדי להבין מה המשמעות של קבלת הסתייגויות.
ארבל אסטרחן: אבל הממשלה נמצאת שם, היא רואה מה התקבל.
אייל זנדברג: כשיש חוק של 100 סעיפים והתקבלו הסתייגויות ולהבין מה המשמעות של סעיף 29, 25 ו-32, וצריך לקיים התייעצות---
יריב לוין: אבל, אייל, אתם לא יכולים לפתוח, אחרי חצי שנה שאנחנו דנים פה, את הכל עכשיו מהתחלה.
יריב לוין: מספיק עשיתם את זה אתמול.
אייל זנדברג: אני לא פתחתי שום דבר.
יריב לוין: אתמול פתחתם.
יריב לוין: הבוקר לא, אתמול כן.
אייל זנדברג: ככל שאני יודע, בסך הכל החזירו למצב קיים רעיון שעלה ב---
יריב לוין: רעיון שעלה וכבר עלה לפני אני לא יודע כמה זמן.
יריב לוין: אי אפשר עכשיו להתחיל את כל התהליך מהתחלה.
אייל זנדברג: אבל אני לא מבין, סעיף 130(ב) מאפשר איזה שהיא היערכות לממשלה למחשבה---
יריב לוין: מחשבה על מה?
יריב לוין: איזה מחשבה?
אייל זנדברג: אם מתקבלות הסתייגויות רבות להצעת חוק, לא דבר שלא יכול לקרות וצריך להבין מה המשמעות של קבלת ההסתייגויות האלה, לא ברמה הלשונית, כי זה מטפל 130(א), הוועדה לא צריכה לטפל ברמה הלשונית, כפי שאמרה ארבל, הממשלה צריכה להחליט אם למשוך או לא למשוך.
אייל זנדברג: בעצם האפשרות לדחייה הזאת צריכה לקבל ביטוי.
אייל זנדברג: יכול להיות שהיא תקבל ביטוי ביכולת למשוך את הצעת החוק, שמשום מה תבקש לעצור, אולי זה המענה לזה, אולי זה מיותר, ואז אין לי בעיה, אבל מהותית או הליכית צריך לשמר את הכוח הזה.
ארבל אסטרחן: תיכף נגיע לאפשרות לעצור.
אייל זנדברג: אם יש לממשלה אפשרות לבקש לעצור את הדיון, אז אולי צריך להשיג את אותה תוצאה.
יריב לוין: יש אפשרות, לכן אני לא מבין למה צריך להביא.
אייל זנדברג: צריך להשיג את אותה תוצאה, זה כל מה שאני רוצה לוודא.
ארבל אסטרחן: זה משיג את אותה תוצאה, כי היא מבקשת לעצור.
ארבל אסטרחן: העניין הוא שברגע שהיא ביקשה לעצור, קודם כל חייבים להפסיק שבוע, גם כאן זה שבוע.
ארבל אסטרחן: היא לא יכולה אחרי רגע להגיד, 'לא, בעצם התחרטתי, תמשיכו'.
יריב לוין: זה המצב, זה ישנו.
ארבל אסטרחן: היות וסוכם לחזור לאפשרות של הממשלה לחזור בה.
אייל זנדברג: אבל היום היו שני סעיפים שיכול להיות שהם אמרו את אותו דבר, אבל אמרו אותו בדרכים שונות, 130(ב), שדיבר על כך שנציג הממשלה יכול לבקש שהקריאה השלישית תתקיים גם מיד, זה כנראה בררת המחדל היום, ושיידחה בשבוע נוסף.
ארבל אסטרחן: ו-132(ב) דיבר על שאחרי שהתחילה הקריאה השנייה, הממשלה יכולה להגיד 'תעצרו, אני חושבת לחזור בי, קודם כל תעשו הפסקה'.
סהר פינטו: הם יוכלו לבקש שזה יהיה אמון, לא?
אייל זנדברג: אם בעקבות כל התיקונים אפשר להגיע לאותה מסקנה...
יריב לוין: כן, אנחנו נמצאים באותו מקום.
אייל זנדברג: הנה סיטואציה שהממשלה זקוקה לשבוע, אנחנו רוצים להבין מה המשמעות של התיקונים.
ארבל אסטרחן: החזרה של הממשלה, תיכף נגיע לזה.
אייל זנדברג: אם זה מוסדר שם, אני כמובן לא אעכב את הדיונים כאן.
ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (ג) ב-24, אחרי שחוק התקבל, אחד היוזמים יכול לקבל את רשות הדיבור ואותו דבר פה, הצעה של שר, אם אין הסכמה.
ארבל אסטרחן: מי מהם?
ארבל אסטרחן: היוזם הראשון ששמו מופיע על הצעת החוק ויושב ראש הישיבה רשאי לתת רשות דיבור ליוזמים נוספים.
ארבל אסטרחן: עכשיו אנחנו מגיעים להוראות השונות.
ארבל אסטרחן: סיימנו את הליך החקיקה בסדר הכרונולוגי שלו, אחרי הקריאה השלישית, עכשיו יש לנו עוד כמה סעיפים, לא רבים.
ארבל אסטרחן: העלות התקציבית זה סעיף שדיברנו עליו.
ארבל אסטרחן: אני גם דיברתי עליו עם האוצר.
ארבל אסטרחן: יש פה כמה שינויים, אנחנו לא נחזור עליהם כי דיברנו עליהם, אבל יש הערה אחת קטנה בסעיף קטן (ד), מתי תימסר הערכת שר האוצר לוועדה על העלות התקציבית.
ארבל אסטרחן: זה יוגש לוועדה לפני הדיון בהכנת הצעת החוק, לקריאה ראשונה או שנייה ושלישית, ואם לא ניתן למסור לפני הדיון, בעת הדיון או אחריו.
ארבל אסטרחן: בתוך זמן, היום קיים בתקנון 'סביר', פה חשבנו להוריד את זה, האוצר ביקש להשאיר את זה, 'בתוך זמן סביר שקצב לכך יושב ראש הוועדה'.
ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (ה) הממשלה מוסרת לוועדה את עמדתה, מוצע שזה יהיה מזכיר הממשלה.
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ו) גם כן, הודעה על שינוי עמדת הממשלה, דיברנו על זה שאם הממשלה משנה את עמדתה מתמיכה להתנגדות, מה שהופך את ההצעה לתקציבית, היא צריכה למסור את זה לא יאוחר מיום לפני הדיון.
ארבל אסטרחן: אם ההצבעה היא ביום ההנחה, זאת אומרת ניתן פטור, באותו יום לפני תחילת הדיון, בשביל לא להפתיע שפתאום ההצעה הפכה לתקציבית.
ארבל אסטרחן: בסימן ב', הסרת הצעת חוק.
ארבל אסטרחן: פה אני רוצה להבהיר, יש איזה שהוא שינוי בעקבות דיונים פנימיים שעשינו ממה שדובר כאן.
ארבל אסטרחן: יש אפשרות להחלטת ועדה להסיר הצעת חוק.
ארבל אסטרחן: ועדה שמכינה הצעת חוק לקריאה ראשונה או לקריאה שנייה ושלישית, זאת אומרת עברה אליה הצעת חוק אחרי קריאה ראשונה או שנייה ושלישית, צריכה להכין אותה; אחרי טרומית לקריאה ראשונה, אחרי ראשונה לשנייה ושלישית, או להציע לכנסת להסיר אותה מסדר היום.
ארבל אסטרחן: מה זה אומר?
ארבל אסטרחן: מה שהוועדה מביאה למליאה זה הצעה להסיר מסדר היום.
ארבל אסטרחן: ההצעה הזאת מונחת על שולחן הכנסת.
ארבל אסטרחן: זה לא נוסח של הצעת חוק, זה הצעה.
ארבל אסטרחן: יושב ראש הוועדה מציג את זה, אמרנו מי יכול להתייחס לזה, להשיב, גם פה אמרנו שר או סגן שר בענייני משרדו, יש דיון אישי.
ארבל אסטרחן: אם הכנסת החליטה לקבל את הצעת הוועדה, ההצעה מוסרת מסדר היום.
ארבל אסטרחן: אין בעיה.
ארבל אסטרחן: מה קורה אם הכנסת דוחה את הצעת הוועדה?
ארבל אסטרחן: בעניין הזה היה כאן ויכוח.
ארבל אסטרחן: לפי המצב המשפטי בתקנון היום, אם הכנסת דוחה את הצעת הוועדה, צריך להביא את הצעת החוק לקריאה.
ארבל אסטרחן: אם זה היה אחרי קריאה טרומית והוועדה הציעה להסיר, צריך להביא נוסח לקריאה ראשונה.