GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: אני יכול לומר לך בגילוי לב שאני עד היום נמנעתי מלנסוע בשליחות הכנסת, כי אני לא צריך שיגידו לי שעליתי אלף או אלפיים שקלים.
יריב לוין: לומר לך את האמת, אני חושב שזה לא בסדר, אני חושב שחלק מתפקידי הוא גם לעשות את הדברים האלה.
מאיר שטרית: כמי שכן משתתף בנסיעות, זה נכון.
יריב לוין: אמרתי לפרופסור גרונאו שכל עוד אתם רואים את זה כך, לא צריך.
יריב לוין: שמדינת ישראל לא תהיה מיוצגת.
יריב לוין: תיסע אתה ותייצג אותה.
מאיר שטרית: בגלל זה יש לנו תמיכה גדולה בעולם.
יריב לוין: זה נכון, ואני אומר שוב שאני חושב שוועדת גרונאו לא באה ממקום של לפגוע בכנסת.
יריב לוין: אני מסכים שהתוצאות הן לא טובות.
מאיר שטרית: זה חשוב מאוד.
אברהם מיכאלי: זה הזמן להחליט שאחרי פסח נקים את הצוות הזה ולא להתבייש כאן לשים דברים על השולחן לדיון.
יריב לוין: אני אענה לאתגר.
יריב לוין: רבותיי, תודה רבה בנושא הזה.
אברהם מיכאלי: זאת בקשה משותפת של קואליציה ואופוזיציה.
יריב לוין: אני חושב שזה בהחלט יכול אולי לייצר שינוי בכל התפיסה.
אברהם מיכאלי: אפרופו נסיעות.
אברהם מיכאלי: חיפשתי מי מוכן לנסוע לאתיופיה ולא ראיתי חברי כנסת שעמדו בתור אבל בעיתונים כתבו, ספרו לנו גם את הנסיעה לאתיופיה למרות שאף אחד לא רצה לנסוע לשם.
מאיר שטרית: לשם ההיסטוריה, צריך לומר משהו לפרוטוקול, לחברי הכנסת הצעירים.
מאיר שטרית: איך נוצרו שני עוזרים לחבר כנסת.
מאיר שטרית: אני הגשתי הצעת חוק פרטית שקבעה ש-25 אחוזים מיחידת המימון של חבר הכנסת תלך לחבר הכנסת לחשבונו בכנסת כדי לקחת עוזרים מקצועיים.
מאיר שטרית: ידעתי שהמפלגות ישתגעו.
מאיר שטרית: אני הייתי אז בליכוד.
מאיר שטרית: גזברי המפלגות באו לכנסת והכנסת הצביעה פה אחד בעדי כי הסברתי לחברי הכנסת מה פתאום שהמפלגה תיקח את הכסף שלי.
מאיר שטרית: זה כסף שמקבלים עלי ואני רוצה 25 אחוזים לקחת יועצים מקצועיים, שלא אני אשלם את שכרם.
מאיר שטרית: אני אקח והכנסת תשלם, כמו עוזרים פרלמנטריים.
מאיר שטרית: החוק עבר קריאה טרומית.
מאיר שטרית: זה הלך לוועדת הכנסת, יושב ראש ועדת הכנסת היה חגי מרום.
מאיר שטרית: הוא הזמין עיתונות, אמר מה פתאום, לא יקום ולא יהיה וכולי.
מאיר שטרית: ישב לידו גזבר מפלגת העבודה, כמעט החזיק לו סכין על הצוואר.
מאיר שטרית: אמרתי להם: מה אתם מתווכחים אתי?
מאיר שטרית: אתם לא רוצים לאשר, מאה אחוז, תורידו את זה מסדר היום.
מאיר שטרית: הכנסת קיבלה החלטה להוריד את החוק מסדר היום, אבל לפי התקנות, כמו שאתה יודע, כשחוק יורד מסדר היום, הוא צריך לעלות במליאה.
מאיר שטרית: אם זה עולה למליאה, מותר לי להגיב.
מאיר שטרית: עליתי במליאה והסברתי למה מורידים מסדר היום.
מאיר שטרית: החוק עבר קריאה ראשונה.
מאיר שטרית: אלה התקנות.
מאיר שטרית: אז הם נכנסו להלם כי הם ראו שזה הולך לעבור והכנסת פה אחד הצביעה.
מאיר שטרית: הם באו אלי ושאלו מה אני רוצה.
מאיר שטרית: אמרו שאומר מה אני רוצה.
מאיר שטרית: אמרתי להם שאם הם רוצים להוריד אותי מהחוק, מאה אחוז, אבל אני רוצה שני עוזרים לחברי הכנסת, אחד שיהיה אקדמאי בשכר אקדמאי ואחד עוזר נוסף, מינהלי.
מאיר שטרית: כך נוצרו שני עוזרים.
מאיר שטרית: תבדוק ותראה.
מאיר שטרית: כך זה נוצר.
מאיר שטרית: תבין, הרי אמרו שחבר כנסת לא צריך עוזרים ולשם מה הוא צריך עוזרים?
מאיר שטרית: אמרתי, ריבונו של עולם, איך אתה יכול להתמודד מול הממשלה?
מאיר שטרית: איזה כלים יש לחבר כנסת לבדוק, ללמוד, לטפל?
קריאה: בסוף הוא משרת הציבור.
יריב לוין: אחד הוויכוחים הגדולים שלי עם חברי ועדת גרונאו, הם סופרים שעות.
יריב לוין: אמרתי להם שזאת לא שאלה של שעות.
מאיר שטרית: איזה שעות הם סופרים?
יריב לוין: כמה שעות עובד העוזר.
יריב לוין: אמרתי להם שזה לא שאלה של כמה שעות.
יריב לוין: גם אם יוכיחו לי באותות ובמופתים שהוא עובד רק שבע שעות, אבל השאלה מה איכות כוח האדם שאתה יכול להביא בשכר שעה מסוים.
יריב לוין: הרי כאן השאלה בכלל, מה אנחנו רוצים, אם אנחנו רוצים אנשים שהם בעלי ניסיון, בעלי השכלה, כאלה שיהיו לאורך תקופה ארוכה, או שאנחנו רוצים להפוך את זה לתחנת רכבת כאשר האנשים באים והולכים.
יריב לוין: אני בהחלט נענה לאתגר.
אברהם מיכאלי: לא צריך לקבל החלטת ועדת כנסת בשביל להקים את הפורום הזה.
אברהם מיכאלי: זאת יוזמה שלך ומותר לך להקים את זה.
אברהם מיכאלי: היועצת המשפטית, מותר לנו לשבת ולהקים צוות חשיבה?
יריב לוין: אני מוכן לעשות את זה גם כהחלטה של הוועדה.
יריב לוין: אני חושב שדווקא אולי כדאי שזה יהיה בהחלטה של הוועדה.
יריב לוין: ועדת משנה אני לא רוצה, כי אז אתה לא תוכל להיות כי ועדת משנה אני יכול להרכיב רק מחברי הוועדה.
מאיר שטרית: אני אחליף את מולה.
יריב לוין: הוועדה תאשר הקמת צוות ואז העניין הוא הרבה יותר פתוח.
יריב לוין: אני בעד לתת לזה את הנופך הכי רשמי שיכול להיות.
מאיר שטרית: אין לי בעיה פורמלית להיכנס לוועדה.
יריב לוין: אם אתם יכולים לעשות את זה, אני כבר אומר לכם שאני מוכן ללכת גם לכיוון של ועדת משנה.
יריב לוין: זה טוב שדווקא מישהו כמו מאיר יעמוד בראש העניין הזה.
אברהם מיכאלי: צריך לעבור על כל הדברים ולבחון אותם אחד-אחד.
יריב לוין: רבותיי, אני חוזר לסעיף 22, הצבעה בקריאה השנייה.
יריב לוין: אם אני רוצה לאיים עליכם, אני אומר לכם שלא זזים מכאן עד שלא מגיעים לעמוד האחרון.
אברהם מיכאלי: מאיר, תעקוב אחרי זה.
מאיר שטרית: אני יכול לומר עוד משהו בתחום החקיקה?
מאיר שטרית: אני יכול להציע משהו בתחום החקיקה, אותו הצעתי כשהייתי ממלא מקום יושב ראש ועדת הכנסת בכנסת בה היה דן תיכון יושב הראש.
מאיר שטרית: אז היה פנחסי.
מאיר שטרית: אני הצעתי, ואני עכשיו אומר כאופוזיציה – אז האופוזיציה התנגדה לזה והייתי ראש הקואליציה – שאני חושב שהמצב שבו חברי כנסת שמים הצעה על שולחן הכנסת, מאות הצעות חוק ---
יריב לוין: זה נושא שכבר דיברנו עליו, אבל אני אומר לך במשפט אחד.
יריב לוין: הרי העסקה האמיתית שצריכה להיות היא העמקת הכלים לפיקוח פרלמנטרי אמיתי על עבודת הממשלה.
יריב לוין: למה אנחנו בורחים לשם?
יריב לוין: אם אנחנו נעשה את זה בלי שקיבלנו את הצד השני, את הצד השני לא נקבל לעולם.
מאיר שטרית: הממשלה לא מוכנה.
יריב לוין: אני יכול לומר לך שכרגע הם לא מוכנים.
יריב לוין: אני יכול לומר לך על איזה דגם אני דיברתי.
יריב לוין: אני דיברתי על דגם של הקמה בכל ועדה, נניח ועדת הפנים והגנת הסביבה, ועדת משנה למעקב אחר ביצוע תקציב משרד הפנים בכל מה שקשור וועדת משנה להגנת הסביבה בראשה יהיה איש אופוזיציה עם שני חברי קואליציה, עם סמכויות מוגדרות של מה היא יכולה לעשות.
יריב לוין: אם היינו מגיעים לשם, אני מוכן להגביל חקיקה פרטית.
מאיר שטרית: אני לא מדבר על שום הגבלה מעשית.
מאיר שטרית: כל מה שאני מדבר עליו זה לבטל את ה-ויה דלרוזה כשאומרים שגם משרד המשפטים וגם הכנסת בטיפול באלפי הצעות חוק.
מאיר שטרית: זאת צורה מטופשת.
מאיר שטרית: הרי לפי התקנות מותר לחבר כנסת במושב להביא לא יותר מחמש הצעות חוק.
מאיר שטרית: אנחנו מגישים מאה.
מאיר שטרית: אז הצעתי שמותר לחבר כנסת להגיש עשר הצעות חוק, להניח אותן, ואם הוא רוצה להוסיף אחת, שיוציא אחת.
יריב לוין: אני אומר לך שוב שאם אתה תעשה את זה בלי שקיבלת את הצד השני, את הצד השני לא תקבל לעולם.
יריב לוין: אני אומר לך עוד דבר שאתה יודע אותו יותר ממני מכוח ניסיונך.
יריב לוין: הרבה פעמים אתה מגיש הצעות והסיכוי להעביר אותן הוא דבר שאתה לא יכול לדעת אותו אלא הרבה פעמים הוא פונקציה של עיתוי.
יריב לוין: יש דברים שהתנגדו להם כאשר הגשת ופתאום לא.
יריב לוין: אז אתה מציג איזושהי פריסה ואתה שולף מהמאגר.
יריב לוין: זה גם חלק ממרחב התמרון.
יריב לוין: לכן גם צריכים להיות כאן זהירים ולא להרוג את זה לגמרי.
יריב לוין: בניסיון שלישי אני עובר לסעיף 22, עמוד 17.
ארבל אסטרחן: אנחנו נמצאים בפרק של הקריאה השנייה והשלישית.
ארבל אסטרחן: כזכור, אנחנו הולכים כרונולוגית, מהגשת הצעות חוק לדיון מוקדם, הכנה לקריאה ראשונה, קריאה ראשונה, הכנה לקריאה שנייה ושלישית ועכשיו אנחנו בפרק של הקריאה השנייה והשלישית במליאה.
ארבל אסטרחן: בישיבה הקודמת דיברנו על הנחת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית, האפשרות שקיימת היום של 124, לחדש את הדיון, סדרי הדיון וכאן בסעיף 21 נכנס איזשהו חידוש שדובר עליו בישיבה הקודמת והוא מסומן בהדגשה, שההסתייגויות ינומקו לגבי כל סעיף בנפרד – זה בסעיף 21 – וזה משהו שהוא שינוי די מהותי לעומת מה שקיים היום.
ארבל אסטרחן: נאמר שם גם שרוצים עוד לדבר על זה.
ארבל אסטרחן: ועל סעיף 22, ההצבעה בקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: מה שמוצע זה כלהלן: 22.
ארבל אסטרחן: ההצבעה בקריאה השנייה (א) יושב ראש הישיבה יעמיד להצבעה בקריאה השנייה את סעיפי הצעת החוק, אחד אחד.
ארבל אסטרחן: סעיפים רצופים שלא נרשמו להם הסתייגויות או גרסאות, רשאי היושב ראש להעמידם להצבעה במרוכז, זולת אם דרש חבר הכנסת להצביע בנפרד על כל אחד מהם או על אחד מהם.
ארבל אסטרחן: (ב) (1) נרשמה הסתייגות לסעיף, יעמיד תחילה יושב ראש הישיבה את ההסתייגות להצבעה.
ארבל אסטרחן: לא התקבלה ההסתייגות, יעמיד היושב ראש להצבעה את הסעיף בנוסח שהכינה הוועדה.
ארבל אסטרחן: התקבלה ההסתייגות, יעמיד היושב ראש להצבעה את הסעיף בנוסח עם ההסתייגות.
ארבל אסטרחן: (2) התקבלה הסתייגות לנושא, יראו את ההצבעה על אותה הסתייגות כהצבעה גם על תיקונם של הסעיפים הנוספים שתיקונם מתחייב אם ההסתייגות תתקבל, והיושב ראש יעמיד להצבעה סעיפים אלה בנוסח עם ההסתייגות.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, לא יצביעו כל פעם אלא פעם אחת ואחר כך יראו כאילו זה התקבל גם ביתר הסעיפים.
ארבל אסטרחן: מצביעים פעם אחת.
ארבל אסטרחן: בפעם הראשונה שמופיעה ההסתייגות, יאמר שאם תתקבל הסתייגות זו, זה ישנה גם את סעיפים (3), (4) ו-(5).
סהר פינטו: מה זה הסוף ש"יעמיד היושב ראש להצבעה את הסעיף בנוסח עם ההסתייגות"?
ארבל אסטרחן: בנוסח עם ההסתייגות.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, כשהוא יעמיד אותם להצבעה בקריאה השנייה, זה כבר יהיה עם ההסתייגות שהתקבלה.
סהר פינטו: הסעיף לא ברור.
סהר פינטו: רק לי הוא לא ברור?
יריב לוין: דווקא נשמע ברור לחלוטין.
ארבל אסטרחן: אולי אני אומר: בסעיף עם ההסתייגות שהתקבלה.
אברהם מיכאלי: בפועל מה שקורה זה שאחרי שההסתייגות מתקבלת נניח, אומרים, כאשר מצביעים בקריאה שנייה, כולל ההסתייגות.
אברהם מיכאלי: זה מה שאומרים.
ירדנה מלר הורביץ: מצביעים על הסעיף כולל ההסתייגות.
יריב לוין: זאת החלופה לנוסח הוועדה.
ארבל אסטרחן: פסקה (3) בעמוד 18 למעלה מדברת על מצב שיש הסתייגויות סותרות.
ארבל אסטרחן: (3) התקבלו הסתייגויות שאינן מתיישבות זו עם זו, תכריע ביניהן הכנסת בהצבעה שתתקיים מיד.
ארבל אסטרחן: מה שמוצע כאן למחוק היום, יש גם התייחסות למצב הזה, כתוב אותו הדבר: תכריע הכנסת בהצבעה שתתקיים מיד, אבל יש את ההמשך, את מה שמופיע כאן כמחוק ואומר: "ואולם אם ביקש זאת יושב ראש הוועדה, תתקיים ההצבעה המכריעה בין ההסתייגויות בשבוע שלאחר מכן בהתאם להצעה שתכין הוועדה ובלבד שנכללו בה ההסתייגויות".
ארבל אסטרחן: הרעיון היה שלפעמים הן סותרות, אבל זה לא בדיוק זה מציע שתיים וזה מציע ארבע אלא הסתירה היא יותר מהותית.
ארבל אסטרחן: לכן רצו להשאיר את האפשרות לחזור לוועדה.
ירדנה מלר הורביץ: שתנסח את זה ואז לראות על מה מצביעים בנוסח המתוקן.
יריב לוין: אבל כאן לא צריך, ברגע שעשינו את ההסדר הזה.
ארבל אסטרחן: זה יימחק.
ארבל אסטרחן: גם העובדה שמאפשרת הסתייגות לנושא, יכולה לפתור את העניין הזה.
ארבל אסטרחן: (ג) (1) נעדר מסתייג מאולם המליאה, לא יצביעו על הסתייגותו.
ארבל אסטרחן: היו מספר מציעים להסתייגות אחת ונעדרו כולם, לא יצביעו על הסתייגות.
ארבל אסטרחן: הוגשה ההסתייגות על ידי שר, יצביעו על ההסתייגות אם נכח באולם המליאה אחד השרים.
ארבל אסטרחן: היום זה תמיד מעורר שאלה כי היום כתוב שזה יחול גם על הממשלה ולא ברור האם דווקא השר שהגיש את ההסתייגות צריך להיות או מספיק שיהיה איזשהו שר.
יריב לוין: הוא עושה את זה כנציג הממשלה.
ארבל אסטרחן: כך מקובל לראות וכך זה יובהר עכשיו.
ארבל אסטרחן: (2) נבצר מחבר הכנסת להשתתף בהצבעה והוא הודיע על כך בכתב, מראש, ליושב ראש הכנסת, וביקש שיצביעו על הסתייגותו, תצביע עליה הכנסת.
ארבל אסטרחן: גם זאת הוראה שקיימת היום למרות שלא מיישמים אותה הרבה.
ארבל אסטרחן: עוד דבר שכתוב היום הוא: הוראה זו לא תחול על הצבעות על הצעת חוק התקציב השנתי ועל הצעות החוק הנלוות לה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אז הוא לא יכול לבקש שיצביעו על הסתייגות בהיעדרו.
יריב לוין: אתם רוצים להגביל את סעיף (ג)(2) רק למצבים שיש באמת איזושהי סיבה מהותית ולא סתם?
ארבל אסטרחן: כתוב "נבצר".
ארבל אסטרחן: הוא לא נעדר.
ארבל אסטרחן: נבצר.
תמר כנפו: אגב, הבעיה היום היא שהסעיף הראשון לא מיושם.
ארבל אסטרחן: מסתייג שלא נמצא, לא מצביעים על ההסתייגות שלו.
ירדנה מלר הורביץ: מקפידים מאוד.
יריב לוין: זה פותח פתח לכך שמישהו יגיש המון הסתייגויות ואחר כך הוא איננו ואנחנו תקועים שם.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אתה אומר בכלל לוותר על פסקה (2).
ארבל אסטרחן: מי שלא בא, לא מצביעים על ההסתייגות שלו.
יריב לוין: כך נראה לי.
ארבל אסטרחן: לדעתי גם לא עושים את זה הרבה.
יריב לוין: כן, נראה לי כך.
יריב לוין: לא נראה לי הגיוני.
סהר פינטו: אולי לפני שמבטלים, לתת סמכות ליושב ראש הכנסת להחליט.
תמר כנפו: הוא יחליט שכאן זה כן וכאן זה לא?
תמר כנפו: צריך להיות כלל אחיד.
תמר כנפו: היום זה מאוד פשוט.
תמר כנפו: הוא לא נמצא, לא מצביעים.
יריב לוין: הוא יגיד שהוא לא יכול לבוא ואתה יושב שם ומצביע.
יריב לוין: זה חסל כל הגיון.
ארבל אסטרחן: אם כן, (ג) יהיה רק עם פסקה (1).
ארבל אסטרחן: (ד) (1) נדרש רוב מיוחד בהצבעה בקריאה השנייה, יידרש הרוב בהצבעה על הסעיף בנוסח שהכינה הוועדה או בנוסח עם ההסתייגות או הגרסה שהתקבלו, לפי העניין, ולא בהצבעה על ההסתייגות או על הגרסאות עצמן.
ארבל אסטרחן: למשל, אם זה חוק יסוד: הממשלה שמחייב 61 או הצעת חוק תקציבית.
ארבל אסטרחן: האמת היא שאת "גרסאות" הורדנו.
ארבל אסטרחן: הורדנו את האפשרות של גרסאות.
תמר כנפו: ההסתייגות לא צריכה רוב?
ארבל אסטרחן: תכף תראו את פסקה (2) ואז אני אסביר.
ארבל אסטרחן: (2) על אף האמור בפסקה (1), לעניין הסתייגות תקציבית, יידרש הרוב המיוחד גם בהצבעה על ההסתייגות עצמה.
ארבל אסטרחן: כל תיקון לחוק יסוד: הממשלה מחייב 61.
ארבל אסטרחן: רוב חוקי היסוד לא צריכים רוב מיוחד, אבל חוק יסוד: הממשלה מחייב.
ארבל אסטרחן: יש גם סעיפים מסוימים בחוקי יסוד אחרים.
ארבל אסטרחן: מה שנאמר כאן, זה גם מה שקיים בפועל.
ארבל אסטרחן: כאשר חוק היסוד אומר שהרוב המיוחד דרוש בקריאה הראשונה, השנייה והשלישית, זה אומר על ההסתייגות לא צריך אלא רק בסעיף עם ההסתייגות.
ארבל אסטרחן: אבל לדבר הזה יש חריג.
ארבל אסטרחן: מה שכתוב כאן ב-(2) בעצם חוזר על משהו שכתוב כבר בחוק היסוד.
ארבל אסטרחן: חוק יסוד: משק המדינה אומר שהרוב המיוחד הזה של חמישים נדרש גם בהצבעה על הסתייגות תקציבית.
ארבל אסטרחן: הוא אומר שהצעת חוק תקציבית לא תתקבל אלא בקולותיהם של חמישים, הסתייגות תקציביות לא תתקבל בכנסת.
תמר כנפו: זה עלה כבר ל-55.
אברהם מיכאלי: עוד לא.
ארבל אסטרחן: זה לא עבר.
אברהם מיכאלי: התיקון לא נכנס.
אברהם מיכאלי: זה נעצר באמצע החקיקה.
ארבל אסטרחן: זה נעצר ממש לקראת סוף החקיקה.
ירדנה מלר הורביץ: כן, לקראת הסוף.
ירדנה מלר הורביץ: הם נבהלו.
ארבל אסטרחן: לכן הכלל יהיה, ועכשיו זה ייאמר כאן במפורש, בדרך כלל צריך רוב מיוחד, הוא לא נדרש על ההסתייגויות למעט כאשר זאת הסתייגות תקציבית ואז צריך את הרוב.
תמר כנפו: למה על הסתייגות לא צריך גם רוב מיוחד כשזה חוק.
ארבל אסטרחן: לא צריך, כי אם חוק יסוד: הממשלה אומר שכל תיקון של חוק מחייב רוב של 61 בקריאה הראשונה, בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, הצבעה על ההסתייגות לא נחשבת לקריאה שנייה.
ארבל אסטרחן: היא חלק מהקריאה השנייה.
יריב לוין: ההצבעה היא על אישור החוק בנוסח שכולל אותן.
יריב לוין: זה גם הגיוני.
יריב לוין: למעשה הסדר שנכפה עלינו ב-(ד)(2) הוא לא נכון.
ארבל אסטרחן: הוא החריג.
ארבל אסטרחן: אני מסכימה.
יריב לוין: הוא לא נכון.
ארבל אסטרחן: פשוט נאמר כך במפורש בחוק היסוד.
יריב לוין: מישהו שם באוצר רצה למהול את זה עוד יותר.
ארבל אסטרחן: אני לא יודעת אם הם חשבו על זה עד הסוף.
ארבל אסטרחן: היו יכולים לומר הסעיף עם ההסתייגות.
יריב לוין: זה דבר שלא היה צריך לאשר אותו.
סהר פינטו: סליחה שאני חוזר אחורה.
סהר פינטו: זה שמוחקים את (ג)(2), זה לא נותן ליושב ראש הכנסת שום אפשרות להעלות, גם אם הייתה סיבה מוצדקת.
סהר פינטו: יהיה מישהו חולה, בבית חולים חלילה וההסתייגות שלו היא מהותית, לא הסתייגות דיבור, כך שגם אם יושב ראש הכנסת ירצה, הוא לא יוכל מפאת התקנות.
ירדנה מלר הורביץ: גם היום הוא לא יאשר.
ירדנה מלר הורביץ: היום אם רשומה הסתייגות של חבר כנסת והוא לא נמצא, לא מצביעים עליה.
יריב לוין: המצב הזה שהגיש הסתייגות והוא איננו, הוא לא יכול.
יריב לוין: או שנמצאים או שלא נמצאים.
סהר פינטו: אני הייתי רוצה לתת ליושב ראש לאשר מסיבות מוצדקות.
יריב לוין: זה פותח פתח שאין לו סוף.
ירדנה מלר הורביץ: אתה שם אותו בפני החלטות מאוד קשות.
ירדנה מלר הורביץ: למה לתת לו את הדילמה הזאת?
ירדנה מלר הורביץ: אם זה נורא חשוב לחבר הכנסת שכתב הסתייגות, יבוא.
ירדנה מלר הורביץ: ואם נבצר ממנו, אז נבצר ממנו.
יריב לוין: זה מסבך את החיים.
יריב לוין: כל דבר יש כלל ויש אפשרות לעקוף את הכלל.
סהר פינטו: אבל אלה החיים.
יריב לוין: הכלל הרחב, ולדעתי עליו צריך לשמור, הוא שאם אתה נמצא, אתה נמצא, ואם אתה נמצא, אתה לא נמצא ואתה מפסיד מזכות ההצבעה דרך זכות הדיבור, עבור לזכות ההסתייגות.
ארבל אסטרחן: סעיף 23 הוא מה שהיום ידוע כ-127, סעיף שמאפשר לחזור לוועדה במהלך הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: 23.
ארבל אסטרחן: החזרת הצעת החוק לוועדה במהלך הקריאה השנייה (א) בכל שלב של הקריאה השנייה, רשאים הממשלה או יושב ראש הוועדה שהכינה את הצעת החוק או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, להציע לכנסת להחזיר את הצעת החוק, כעולה או עניין מסוים שבה, לוועדה שהכינה אותה, והכנסת תחליט על כך בהצבעה שתתקיים מיד.
ארבל אסטרחן: אגב, לפעמים מבלבלים וחושבים שזה רק אם התקבלה הסתייגות, אבל לא.
ארבל אסטרחן: ברגע שהתחילה הקריאה השנייה, יכולים או הממשלה או יושב ראש הוועדה לבקש להחזיר או את כל החוק או עניין – זאת אומרת, זה יכול להיות סעיף או נושא – לוועדה ומעמידים את זה להצבעה במליאה.
ארבל אסטרחן: האם רוצים להתייחס מי רשאי בשם הממשלה?
ארבל אסטרחן: להדגיש שזה שר?
אברהם מיכאלי: כל מי שנמצא שם, שואלים אותו אלא אם כן זאת הצעת אי אמון בממשלה, שם דורשים את ראש הממשלה או בטלפון או משהו כזה.
ירדנה מלר הורביץ: אלא אם כן יש חילוקי דעות כמו שפעם כבר קרה בין שני שרים.
ירדנה מלר הורביץ: אז פנינו למזכיר הממשלה.
סהר פינטו: לא היה כבר מקום בו הגדרנו מי מייצג את הממשלה?
ירדנה מלר הורביץ: יש.
ארבל אסטרחן: בהצעות לסדר למשל, מי יכול להשיב.
ארבל אסטרחן: לגבי סגן שר יש מקרים שאמרנו רק בענייני המשרד.
אברהם מיכאלי: אבל הפכו הרבה פעמים בקריאה השנייה כל מיני סעיפים להצעת אי אמון.
אברהם מיכאלי: אז הייתה בעיה מי משיב.
ארבל אסטרחן: מי יכול לבקש הצבעה מיד.
אברהם מיכאלי: מי יכול לבקש את ההצבעה באותו רגע.
אברהם מיכאלי: אז הייתה לנו בעיה.
ארבל אסטרחן: בין השנייה לשלישית.
אברהם מיכאלי: לפעמים טלפון לראש הממשלה.
אברהם מיכאלי: בזמן האחרון אני לא רואה שמקפידים על זה.
יריב לוין: אפשר לקבוע את אותו כלל שעשינו בנושאים האחרים.
יריב לוין: זה קודם ראש הממשלה.
ירדנה מלר הורביץ: שר מגשר.
ירדנה מלר הורביץ: באי-האמון התייחסנו לזה.
ירדנה מלר הורביץ: זה לא סעיף לסדר היום אלא כשמבקשים בתום דיון.
ירדנה מלר הורביץ: אז יצביעו מיד אם הממשלה אמרה להצביע מדי.
ארבל אסטרחן: תשובה לאי אמון, אמרנו שזה יוצג על ידי אחד השרים ובנסיבות מיוחדות, סגן שר.
ירדנה מלר הורביץ: בין הקריאה השנייה לשלישית יש אפשרות לבקש לראות בזה, אם הייתה לממשלה עמדה, אי אמון.
ירדנה מלר הורביץ: אי אמון, זה עובר לישיבה הרגילה הראשונה של הכנסת אלא אם כן ביקשה הממשלה להצביע עכשיו.
ירדנה מלר הורביץ: השאלה היא מי זאת הממשלה.
ירדנה מלר הורביץ: כבר התייחסנו לזה כי יש בהצעות אי אמון, בפרק על אי האמון, הצעת אי אמון שהיא סעיף לסדר היום.
ארבל אסטרחן: בבקשה לבקש הצבעה מיד תיוצג הממשלה על ידי אחד מאלה בסדר זה: ראש הממשלה, השר שדיבר בשם הממשלה על הסעיף, השר המקשר או שר אחר ובלבד שהם נוכחים במליאה?
תמר כנפו: בעצם זה כל שר.
ארבל אסטרחן: העדיפות באה להסביר מה קורה כשיש חילוקי דעות.
ארבל אסטרחן: כאן למשל נתנו עדיפות לשר.
ירדנה מלר הורביץ: השר התורן הלך, אין ממשלה, אז מי יצעק?
ירדנה מלר הורביץ: מי יגיד עכשיו להצביע?
ירדנה מלר הורביץ: זה מקרה שלא יהיה אף אחד וזה יעבור לישיבה הרגילה הראשונה, ובלבד שנוכח במליאה.
ירדנה מלר הורביץ: שזאת לא תהיה קריאה טלפונית.
סהר פינטו: בנוסח החדש יש עניין מסוים.
ירדנה מלר הורביץ: או כל הצעת החוק או איזה סעיף שהתקבל.
ארבל אסטרחן: היום כתוב שהכנסת תפרט.
סהר פינטו: מה המשמעות שמחזירים סעיף?
ארבל אסטרחן: זה קורה הרבה פעמים.
ארבל אסטרחן: למשל, התקבלה הסתייגות, מחזירים רק את הסעיף לוועדה ואז הסעיף הזה פתוח ואפשר לדון בו ואפשר להגיש לו הסתייגויות.
סהר פינטו: והחוק עצמו ממשיך?
ירדנה מלר הורביץ: לא דנים בו.
ירדנה מלר הורביץ: לא מניחים אותו.
ארבל אסטרחן: לא מניחים אותו מחדש והוא לא נפתח מחדש.
ארבל אסטרחן: בוודאי אין לוועדה סמכות לפתוח אותו.
סהר פינטו: אבל באותו רגע מפסיק הדיון במליאה.
ירדנה מלר הורביץ: כן.
ירדנה מלר הורביץ: ברור.
ירדנה מלר הורביץ: מחכים לראות.
ארבל אסטרחן: אבל אי אפשר לפתוח יותר.
ירדנה מלר הורביץ: דנים רק בסעיף או בשאלה שהועברה.
סהר פינטו: אז כן מחזירים את כל החוק.
ירדנה מלר הורביץ: לא את כל החוק אלא רק את הסעיף.
ירדנה מלר הורביץ: לא דנים בחוק.
ירדנה מלר הורביץ: החוק לא פתוח לדיון.
תמר כנפו: אתה לא יכול להגיש עוד פעם הסתייגות על כל החוק אלא רק על הסעיף.
קריאה: אבל סהר צודק.
קריאה: מהתקנון זה לא ברור.
תמר כנפו: זה ברור.
ארבל אסטרחן: היינו בשאלה האם רוצים להגיד מי יכול לבקש בשם הממשלה להחזיר לוועדה הצעת חוק בקריאה השנייה.
סהר פינטו: אותו מדרג.
יריב לוין: כן, אותו מדרג שעשינו עם האחרים.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, זה יהיה ראש הממשלה, השר שדיבר על הסעיף, השר המקשר או שר אחר שנוכחים במליאה.
ארבל אסטרחן: (ב) החליטה הכנסת להחזיר את הצעת החוק לוועדה כאמור בסעיף קטן (א), תופסק הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: (ג) הוועדה תדון בהצעת החוק לפי החלטת הכנסת כאמור בסעיף קטן (א), ויחולו הוראות הפרק החמישי בחלק זה.
ארבל אסטרחן: סיימה הוועדה להכין את הצעת החוק, תאשר את הבאתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, בנוסח שקבעה ובצירוף הסתייגויות, ואולם לא תצורף הסתייגות שאינה נובעת מהעניין שהוחזר לוועדה.
ארבל אסטרחן: כלומר, הנושא חזר אליה והוא פתוח.
ארבל אסטרחן: אפשר לדון, להגיש הסתייגויות, לעשות הכול.
תמר כנפו: צריך שחרור מחובת הנחה.
ארבל אסטרחן: זה (ד).
ארבל אסטרחן: (ד) יושב ראש הכנסת יניח את הצעת החוק על שולחן הכנסת ויעמיד אותה על סדר יומה של הכנסת, והוראות סעיף 19(ב) לא יחולו.
ארבל אסטרחן: סעיף 19(ב) הוא הסעיף שאומר שההצבעה תתקיים למחרת.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אפשר באותו יום.
ארבל אסטרחן: מה שקורה בפועל זה שאנחנו יודעים שהיו מקרים, בעיקר בחוק ההסדרים, שנגיד בטעות התקבלה הסתייגות, לא עברה סעיף או משהו כזה.
ארבל אסטרחן: לא משנה, טעות או לא טעות.
ארבל אסטרחן: חזרו לוועדה ותיקנו את זה ומיד חזרו והמשיכו את הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, תמיד הפרשנות הייתה שלא צריך להמתין יום.
סהר פינטו: כשאלה מקרים שהם לא בטעות.
ארבל אסטרחן: לא משנה.
ארבל אסטרחן: גם אם זאת טעות או לא טעות.
ארבל אסטרחן: אגב, זה לא רק עניין של טעות אלא עניין של רוב שקיבל ורוצה לחזור כדי להביא את זה אחר כך.
ארבל אסטרחן: כך היה מקובל וממש היו מקרים כאלה.
ארבל אסטרחן: אם רוצים לשנות, אפשר.
ארבל אסטרחן: בפועל החזירו את כל החוק או את הסעיף והמשיכו.
ארבל אסטרחן: היו מקרים שממש מיד המשיכו בקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: ירדו לוועדה, תיקנו וחזרו.
סהר פינטו: לא שאני חושב שזה קריטי היום, חוסר האחידות.
ארבל אסטרחן: לכן זה נאמר גם במפורש, כדי שלא יהיו שאלות.
ארבל אסטרחן: (ה) הקריאה השנייה תימשך מהמקום שבו הופסקה על פי הנוסח החדש שהביאה הוועדה כאמור בסעיף קטן (ג), ככל שיש בו שינוי מהצעת החוק שהוחזרה לוועדה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם משכו רק את סעיף 2 והחזירו רק אותו, אפשר להמשיך בסעיפים 3, 4 ו-5 כפי שהונח קודם.
ארבל אסטרחן: אם שינו אותם, כמובן ימשיכו בשינוי.
ארבל אסטרחן: זה צריך להיות כאמור בסעיף קטן (ד).
אברהם מיכאלי: אגב, כשמחזירים לוועדה, כל ההסתייגויות הישנות נשארות בתוקף אבל מותר להוסיף הסתייגויות נוספות?
יריב לוין: צריך להיות כתוב שההסתייגויות הישנות נשארות בתוקף.
יריב לוין: הסתייגויות חדשות אתה יכול רק כשהן נובעות מהעניין עצמו.
ירדנה מלר הורביץ: מהסעיף עצמו.
ארבל אסטרחן: צריך להבהיר שזה כולל ההסתייגויות שאושרו קודם.
סהר פינטו: למרות שהן יכולות להיות לא רלוונטיות.
ארבל אסטרחן: נשאלתי על זה לאחרונה אבל בהקשר של 124.
ארבל אסטרחן: עכשיו כשאתה אומר את זה, חבר הכנסת מיכאלי, זה מזכיר לי.
ארבל אסטרחן: הונחה הצעת חוק ולפני שהתחילה הקריאה השנייה מאפשרים למשוך.
ארבל אסטרחן: אז כתבנו שלנוסח יצורפו הסתייגויות - שם כתבנו במפורש - שהתבקשו לפני הנחתה של ההצעה, ככל שהן מתאימות לנוסח וכן הסתייגויות חדשות.
ארבל אסטרחן: גם כאן צריך לומר את זה.
ארבל אסטרחן: זה היה סעיף 127.
ארבל אסטרחן: אני רוצה להבהיר שמספיק שיבקשו למשוך את זה, או יושב ראש הוועדה או הממשלה, אחד מהם.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם הממשלה מבקשת למשוך ויושב ראש הוועדה אומר לא, עדיין יש בקשה.
ארבל אסטרחן: 24.
ארבל אסטרחן: סדרי הקריאה השלישית (א) בתום הקריאה השנייה תתקיים מיד הקריאה השלישית, שבה תצביע הכנסת בלא דיון, על החוק כולו כפי שהתקבל בקריאה השנייה, כולל הסתייגויות וגרסאות, ככל שהתקבלו.
ארבל אסטרחן: אני חושבת שאת "גרסאות" הורדנו.
ארבל אסטרחן: (ב) התקבל החוק בקריאה השלישית, יודיע יושב ראש הישיבה, לאחר שהכריז על תוצאות ההצבעה: "חוק ((השם) – התקבל".
אברהם מיכאלי: יש נוהג חדש שרובי ריבלין הנהיג עכשיו לפיו שואלים את יושב ראש הוועדה.
ארבל אסטרחן: תכף מגיעים לזה.
ארבל אסטרחן: אגב, זה לא נוהל.
תמר כנפו: זה רק כאשר מתקבלת הסתייגות, אז היו שואלים.
ירדנה מלר הורביץ: בטח, כי אז יושב ראש הוועדה יכול לומר שהוא רוצה לקחת את זה לוועדה ולבדוק.
ירדנה מלר הורביץ: זאת המטרה.
ארבל אסטרחן: יש כאן את מה שדיברנו בישיבה הקודמת וכללנו את זה גם בקריאה הראשונה ועכשיו גם כאן.
ארבל אסטרחן: (ג) סיעה שכל חבריה לא השתתפו בהצבעות בקריאה השנייה ובקריאה השלישית או נמנעו מהן, ולא נימקו הסתייגויות, רשאית למסור הודעה בקשר לכך מיד לאחר ההצבעה בקריאה השלישית, באמצעות אחד מחבריה, במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות.
ארבל אסטרחן: יכול להיות שהם הגישו הסתייגות אבל לא נימקו ולא השתתפו בהצבעה, זה הסעיף שקיים.
קריאה: אפשר הסבר קצר?
קריאה: זה אומר שזה רק כאשר הוגשו הסתייגויות?
ארבל אסטרחן: לא, גם אם לא הוגשו.
אברהם מיכאלי: גם אם לא השתתפת ולא הצבעת.
ארבל אסטרחן: יש זכות במשך חמש דקות לנמק.
ארבל אסטרחן: בדרך כלל יאמרו למה מתנגדים וכולי.
ירדנה מלר הורביץ: פעם קראו לזה הודעה לנמנעים.
יריב לוין: בקיצור, המשמעות של הסעיף הזה היא שבהנחה ששרי מפלגתך אינם, כל פעם שאת רוצה לדבר חמש דקות, פשוט אל תשתתפי בהצבעה.
יריב לוין: באופן אמיתי, זה המצב.
ארבל אסטרחן: עכשיו, אחרי שאתה מתאר את זה, האם עדיין צריך את הסעיף הזה?
סהר פינטו: אני אומר יותר מזה.
סהר פינטו: הסיפור שלא נימקה הסתייגות, אני מבין אותו כי זה הגיוני.
סהר פינטו: אם נימקת, הייתה לך ההזדמנות לדבר.
יריב לוין: אני חושב שכל הסעיף הזה מיותר.
סהר פינטו: לא, אני לא אומר שהוא מיותר.
ירדנה מלר הורביץ: בהצבעה אתה מביע את דעתך.
סהר פינטו: אנחנו עשינו שימוש כמה פעמים בסעיף הזה ואז יצא מצב שהיינו צריכים לומר לכולם שלא יצביעו.
סהר פינטו: זה קצת מגוחך.
סהר פינטו: אם יש לי הזדמנות לנמק הסתייגות כלשהי בקריאה שנייה, אז יש הגיון שנימקתי.
יריב לוין: אבל אז אתה מבין מה אתה עושה?
יריב לוין: אחרי שהחוק עבר, אתה פותח דיון שלם עליו.
יריב לוין: אתה יודע מה יקרה?
סהר פינטו: זה ממילא קיים.
סהר פינטו: השאלה היחידה היא אם אתה כופה על אנשים.
יריב לוין: במצב הזה אתה תמצא את עצמך בנאומים אין סופיים.
קריאה: בכל זאת, מה ההיגיון מאחורי הדבר הזה?
יריב לוין: אין בו הגיון.
תמר כנפו: לא, היה חוק שאתה בתור קואליציה אתה נגד החוק ולא רצית להצביע לא בעד ולא נגד, ורצית למחות, וזאת הייתה המחאה שלך.