GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני עזבתי עכשיו באמצע דיונים עם החברות ועם המשקיעים הפרטיים ועם כל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: אנחנו מחר, כנראה, הולכים להצבעות.
משה גפני: אני עדיין לא בטוח בעניין הזה, כל הזמן אני עוסק בעניין.
משה גפני: אנחנו צריכים להביא את זה למליאת הכנסת בשבוע הבא.
משה גפני: אם אנחנו לא נאשר את זה היום אנחנו לא נוכל לאשר את זה עד תום הכנס.
משה גפני: זה חשוב, זה חוק שכבר עבר עינוי דין- -
דוד רותם: זה יושב יותר משנה.
משה גפני: יותר משנה, אני מדבר על שנה וחצי כמעט.
משה גפני: לכן אני מבקש, אדוני היושב ראש, את האישור של ועדת הכנסת.
משה גפני: אין כבר דיונים על זה, אנחנו עשינו את זה היום קצר, צמצמנו את החוק, כפי שאמרתי, וצריך לאשר את זה ולהעביר את חוק ששינסקי.
יוחנן פלסנר: מי ביקש את זה ממך, זאת יוזמה שלך?
משה גפני: כן, אני אחד היוזמים.
יוחנן פלסנר: זה חוק פרטי?
משה גפני: זאת הצעת חוק פרטית, לא ממשלתית.
אילן גילאון: לא יהיה חוק ששינסקי בלי זה?
משה גפני: פשוט אם לא נעביר את זה היום אז נגמר הסיפור.
זאב אלקין: תודה רבה, אדוני יושב ראש ועדת הכספים.
זאב אלקין: לרשותך שלוש דקות.
זאב אלקין: אחריו חבר הכנסת מולה.
יוחנן פלסנר: דבר ראשון אני מברך את יושב ראש ועדת הכספים על כנותו.
יוחנן פלסנר: הוא באמת פרס את כל הפארסה הזאת לפנינו בצורה הכי הגונה והכי ישרה.
יוחנן פלסנר: על מה אנחנו מדברים כאן?
יוחנן פלסנר: חמש עיריות – לגבי ירושלים, מדובר בשני סגנים, זאת אומרת מדברים על שישה ג'ובים- -
זאב אלקין: בירושלים תמכתם, לא?
יוחנן פלסנר: אנחנו התנגדנו לחוק הזה.
יוחנן פלסנר: לא רק שאנחנו התנגדנו- -
זאב אלקין: תמכתם במליאה.
יוחנן פלסנר: זה עכשיו על חשבון הזמן שלך.
זאב אלקין: פשוט לדייק בעובדות.
זאב אלקין: תבדוק את פלט ההצבעה במליאה.
יוחנן פלסנר: אנחנו התנגדנו לחוק הזה שעבר הרחבות ופיצולים.
יוחנן פלסנר: מה קורה עם החוק הזה?
יוחנן פלסנר: מדובר על חמש רשויות- -
שלמה מולה: אנחנו תמכנו ואמרנו שנתאם עם גפני.
יוחנן פלסנר: - - כשבירושלים זה שני ג'ובים.
יוחנן פלסנר: בסך הכול - -
שלמה מולה: אמרנו שנתאם עם הרב גפני.
יוחנן פלסנר: ההערכה שקיבלנו לוועדה בזמנו היא שעלות של כל ג'וב כזה היא בערך מיליון שקלים, כולל כל הפמליה שמסביב.
יוחנן פלסנר: אני מניח שהעלות לא השתנתה, כלומר מדובר בשישה מיליון שקל לשנה.
יוחנן פלסנר: רק כדי לסבר את האוזן, אם העובד הסוציאלי הממוצע מקבל 5,000 שקל בחודש, אז אתה יכול להכניס ב-6 מיליוני השקלים האלה 1,200 עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות בתעריף הנוכחי.
יוחנן פלסנר: כמובן, אני מקווה שהתעריף הזה יעלה.
יוחנן פלסנר: עכשיו יש הבהילות למנות.
יוחנן פלסנר: למרות ההבטחה של ראש הממשלה נתניהו, כשקמה הסערה הציבורית נגד החוק המיותר הזה הוא אמר שהוא לא יביא את החוק.
יוחנן פלסנר: אבל עכשיו הוא לא עומד בלחץ של העסקנים- -
דוד רותם: זה לא אותו חוק.
יוחנן פלסנר: זה בדיוק אותו חוק.
יוחנן פלסנר: הוא לא עומד בלחץ של העסקנים והמקורבים, הוא חייב לדאוג לג'ובים האלה, הוא חייב לדאוג לששת הג'ובים הללו- -
זאב אלקין: הוא בהקלטה טלוויזיונית, אל תפריע לו.
יוחנן פלסנר: - - אין שום בהילות להביא את החוק הזה, בטוח שלא עכשיו כשהוא עבר בבוקר בהכנה לוועדה מיד היום זה צריך להגיע למליאה.
יוחנן פלסנר: בואו נראה, בואו נדון בחוק, יש לו השלכות.
יוחנן פלסנר: עכשיו לגבי הטענה של הרב גפני שראשי ערים לא חייבים: הרי כולנו חיים בתוך עמנו, ואנחנו יודעים שחברי מועצת העיר, כאשר הם יודעים שיש עוד ג'וב פנוי של סגן ראש עיר בשכר הם כבר ישיגו אותו מראש העיר.
יוחנן פלסנר: אתה בעצם מעמיד את ראש העיר בלחצים שהוא לא יוכל לעמוד בהם, ולכן כולם כאן יודעים שכל ששת הג'ובים הללו ימונו וימולאו ברגע הראשון.
יוחנן פלסנר: וששת מיליוני השקלים הללו – אתם אומרים שהם לא על חשבון הממשלה.
יוחנן פלסנר: נכון, אבל זה על חשבון הציבור.
יוחנן פלסנר: על חשבון מי זה יבוא?
יוחנן פלסנר: על חשבון הציבור.
יוחנן פלסנר: משלמי ארנונה שבמקום שיקבלו עובדים סוציאליים או עוד שירותים עירוניים הם יקבלו עוד שירותים לעסקנים ולמקורבים.
יוחנן פלסנר: לכן אין שום צורך להעביר את החוק הזה- -
מירי רגב: אבל אם הסגנים הם מקדימה זה בסדר?
יוחנן פלסנר: - - בטוח שלא בבהילות הזאת- -
יוחנן פלסנר: - - ואני מבקש מהחברים שנמצאים כאן להתנגד.
יוחנן פלסנר: ואם הם לא מתנגדים ומעבירים את זה, שכל אחד, למען הגילוי הנאות, יגיד לאיזה עסקן הוא דואג- -
זאב אלקין: תודה רבה לחבר הכנסת פלסנר.
יוחנן פלסנר: - - ועל חשבון מי הציבור הרחב משלם.
ציון פיניאן: אני דואג לנציג קדימה בטבריה.
אברהם מיכאלי: יפה, כל הכבוד.
אברהם מיכאלי: הוא לא יתמנה.
זאב אלקין: חבר הכנסת מולה – שלוש דקות.
זאב אלקין: אחריו חבר הכנסת אילן גילאון ואחריו חברת הכנסת אדטו.
זאב אלקין: אגב, כולכם חסרתם לי בדיון בוועדת הכספים כשהיה דיון בתוכן החוק, כי זה דיון על פטור, אבל בסדר.
יוחנן פלסנר: ראשי ערים גם לא ביקשו את החוק הזה.
רחל אדטו: היינו.
יוחנן פלסנר: יונה יהב – זה חל עליו – הוא לא ביקש אותו.
יוחנן פלסנר: עכשיו הוא יצטרך למנות במקום לתת לתושבים.
דוד רותם: שלא ימנה.
יוחנן פלסנר: הוא לא יכול.
שלמה מולה: הטענה שהחוק לא יעלה לקופת המדינה היא טענה לא נכונה.
שלמה מולה: בסופו של דבר כשראש הרשות נמצא במצוקה תקציבית, הוא יגיע לשר האוצר ויגיד לו, תן לי עוד כסף.
דוד רותם: לא, כתוב שרק רשויות- -
זאב אלקין: חבר הכנסת רותם, אל תפריע לחבר הכנסת מולה.
זאב אלקין: גם הוא עכשיו בהקלטה ישירה, אתה מפריע לו.
שלמה מולה: זאת לא טענה מוצדקת ולא טענה נכונה.
שלמה מולה: מה שאנחנו עושים הוא שאת ההסכמים הקואליציוניים אנחנו מעבירים גם לראשי הרשויות בחקיקה ראשית.
שלמה מולה: זה חבל ולא נכון.
שלמה מולה: אנחנו בעצם נותנים כלי חקיקתי בחקיקה ראשית להיסחט על-ידי עסקנים פוליטיים מקומיים כאשר אנחנו יודעים שראש הרשות עומד בפרץ ומנסה לייצב את הקואליציה שלו ולשרת את האזרחים, ועכשיו אנחנו באים ואומרים שעכשיו בחקיקה ראשית אנחנו מחייבים אותו לתת לו עוד סגנים.
שלמה מולה: אנחנו מעבירים בכך מסר לא נכון.
שלמה מולה: בחוק יש בסך הכול ראייה של שחיתות, ואין בו צורך.
שלמה מולה: בפעם הקודמת כשנדרשנו רק לגבי ירושלים אמרנו שנתאם עם הרב גפני כדי לנסות לראות האם בכל זאת בירושלים יש ייחודיות מסוימת.
שלמה מולה: לא התקיים דיון רק על ירושלים, ואתם הרחבתם את זה לעוד חמישה יישובים נוספים.
שלמה מולה: אני אומר לך לפעם הבאה: מישהו שעכשיו חבר בקואליציה – בש"ס או בישראל ביתנו – יראו שברעננה או בהרצליה יש מועמדים להיות סגנים יבואו ויגידו שיצרפו עוד חמישה או עוד עשרה – אין לזה שום גבול.
דוד רותם: לא, הוא צודק, הוא צודק.
דוד רותם: קדימה לא תבקש כלום.
דוד רותם: קדימה היא כל כך הגונה.
זאב אלקין: חבר הכנסת רותם.
רחל אדטו: עזוב, זה לא רלוונטי למפלגה.
דוד רותם: אבל הוא דיבר על מפלגה.
דוד רותם: די עם הצביעות שלכם.
מירי רגב: הוא דיבר על מפלגה ודיבר על ג'ובים.
יוחנן פלסנר: גם ירושלים צריכה להיות מאוזנת פה?
מירי רגב: - - - מה זה העניין?
יוחנן פלסנר: אבל אמרו שזה רק לעיריות מאוזנות.
שלמה מולה: נתתי כדוגמה.
דוד רותם: אני מצטער שאתה נותן את קדימה- - -
יוחנן פלסנר: את זה לא שמענו.
שלמה מולה: הצעת החוק שמוצעת ראוי לקיים בה דיון אמיתי.
שלמה מולה: אני חושב שזה לא בהול- -
משה גפני: אגב, ירושלים מאוזנת.
שלמה מולה: - - אני לא חושב שצריך בהילות מסוימת עכשיו.
שלמה מולה: בדרך כלל ועדת הכנסת נמנעת מלהעביר הצעות חוק בצורה בהולה כזאת- -
דוד רותם: זה עבר קריאה שנייה ושלישית.
דוד רותם: לא הייתם.
דוד רותם: היה צריך לדון בחוק לגופו, ולא באתם.
יוחנן פלסנר: בעשר באנו והעבירו את זה במחטף- -
יוחנן פלסנר: - - ועכשיו מנצלים את העובדה שהתקשורת עסוקה בקצב- -
זאב אלקין: חבר הכנסת פלסנר.
יוחנן פלסנר: - - ומעבירים את הגועל נפש במחטף.
רחל אדטו: סליחה, סליחה, יוחנן- -
רחל אדטו: - - כך שאי אפשר להגיד "לא הייתם".
רחל אדטו: לדייק בעובדות.
שלמה מולה: גם אם אנחנו חולקים על תוכן הצעת החוק, בחוק עצמו ובמה שהוא מייצג, עכשיו כדי למנות שניים-שלושה-ארבעה ראשי ערים במקומות אחרים, לא מצדיק להעביר חוק באוטוסטראדה.
שלמה מולה: זה יכול לחכות גם אחרי הפגרה, אחרי פסח.
שלמה מולה: שום דבר לא בוער.
שלמה מולה: לא צריכה להיות בהילות בכלל.
זאב אלקין: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
זאב אלקין: אחריו חברת הכנסת אדטו, אחרונת הדוברים.
אילן גילאון: אני אעשה את זה קצר ובלי תעצומות נפש במקרה הזה.
אילן גילאון: עקרונית אני בעד תשלום של משכורת לכל חבר מועצה.
אילן גילאון: בכל מועצה, חברי המועצה צריכים להיות כולם סגנים.
אילן גילאון: זה מקובל במקומות מאוד מתקדמים.
אילן גילאון: בעיניי, זאת הפקידות הטובה ביותר שיכולה להיות גם אם זה בא על חשבון הפקידות משום שאלה פקידים שנבחרים כל ארבע-חמש שנים.
אילן גילאון: מה שאני לא מוצא לנכון – מה פטור מחובת הנחה?
אילן גילאון: אלפיים שנה זה עבד בלי הדבר הזה, אז זה יחכה עוד קצת לעצם הסיפור הזה.
אילן גילאון: מאיפה אנחנו אוספים כל כך הרבה תעצומות נפש?
אילן גילאון: זה ברור מה זה, הדברים האלה קורים כל כמה זמן, אנחנו מסדרים סידורים כאלה.
אילן גילאון: למה שלא נלך על סידור רחב, נורמלי?
אילן גילאון: כל פעם אני שומע מהשולחן הזה של הכנסת טענות כלפי הרשויות המקומיות.
אילן גילאון: ברשויות המקומיות יש אנשים נבחרים, הם עושים את עבודתם, ועבודתם צריכה להיות מתוגמלת.
אילן גילאון: בתור אדם שהיה בשלטון המקומי אני יכול להגיד לכם שיש הבדל תהומי מהותי ביכולת שלך לבצע את התפקיד שלך אם אתה שכיר ומתוגמל, ואם לאו.
אילן גילאון: אבל זה, כמובן, צריך להיות, גפני, דיון באמת מסודר ורחב.
אילן גילאון: מקורות הכסף אפשר לקחת ממקום אחר, זה לא הדבר המושחת ביותר לעשותו, אני כבר אומר.
אילן גילאון: אבל הבהילות של הדיון – רבאק, מה העניין?
אילן גילאון: חכו קצת, נדבר על זה.
מירי רגב: רק על ששינסקי אתה מדבר?
זאב אלקין: חברת הכנסת רגב, אל תפריעי לחבר הכנסת גילאון, הוא בזכות דיבור.
רחל אדטו: ישבנו היום בבוקר בוועדת הכנסת כאן ברשותו של חבר הכנסת יריב לוין שחבל שהוא איננו כאן.
אברהם מיכאלי: למה חבל?
רחל אדטו: אני אומר מיד למה חבל.
רחל אדטו: אחד הדברים שהוא אמר כאן הוא שמהרגע שהוא נכנס לקדנציה הזאת הוא זוכר מספר מועט מאוד של מקרים שבהם הוא נתן פטור מחובת הנחה, שבהם הגענו בכלל לדיון של פטור מחובת הנחה.
רחל אדטו: הוא אומר שזה כלי שצריך להשתמש בו לעיתים מאוד רחוקות למקרים מאוד דחופים.
רחל אדטו: ואני יושבת ומנסה לחשוב מה דחוף בעירייה של אחת הערים העניות במדינת ישראל, העיר ירושלים, להעמיס סגן שר שמיני כשגם שבעת האחרים בקושי עושים את העבודה שלהם, כמו שהעיר הזאת נראית?
רחל אדטו: מעבר למהות החוק בכלל, שהוא מגונה בעיניי כי אנחנו מעמיסים עוד דבר על השלטון המקומי, עוד דבר על תקציבי הארנונה שאנחנו משלמים, וזה בא כמובן על חשבוננו בתור משלמי הארנונה שלא מקבלים את מה שאנחנו אמורים לקבל כי הכסף הולך הרי למשכורות.
רחל אדטו: אבל מה דחוף?
רחל אדטו: העיר ירושלים צריכה את הסגן השמיני עכשיו, דחוף, לאלתר?
רחל אדטו: למה, מה יקרה בעיר הזאת יותר טוב?
רחל אדטו: מה יהיה לנו יותר פתאום?
רחל אדטו: רחובות יהיו פתאום נקיים?
רחל אדטו: אנשים יחזרו לתוך העיר?
רחל אדטו: זה מה שהסגן החדש יעשה, או שאנחנו דואגים למשכורת של עוד אחד בגלל הסכם קואליציוני כזה או אחר?
רחל אדטו: אם מישהו יסביר לי למה העיר ירושלים צריכה את הסגן השמיני, ובמה זה ישפר את חיי התושבים שמשלמים את הארנונה לעיר הזאת אולי אני אבין למה אנחנו צריכים פטור מחובת הנחה היום בדיוק.
רחל אדטו: אבל קשה מאוד לקבל תשובה מזה, והייתי שמחה אם מישהו היה מסביר למה אנחנו צריכים את הפטור מחובת הנחה, ומה דחוף בחוק הזה.
רחל אדטו: אלא אם כן משהו בוער בתוך הקואליציה של ראש העיר ירושלים.
אילן גילאון: הוא אמר לך שזה ששינסקי.
זאב אלקין: אני מניח שאם תשאלי את ראש העיר ירושלים הוא ידע להסביר לך.
אילן גילאון: אולי ששינסקי יהיה הסגן השביעי.
משה גפני: אני שוחחתי אתמול עם נציגת מרכז השלטון המקומי, ומרכז השלטון המקומי לא מתנגד.
זאב אלקין: זה גם מה שאני יודע.
דוד רותם: ראש העיר ירושלים עשה קואליציה כל כך - - -
אילן גילאון: הסגן הזה - - -
משה גפני: זה בידיהם, הם יכולים להחליט.
זאב אלקין: תודה רבה, חברים, הדיון הסתיים.
זאב אלקין: אני מביא את הבקשה של יושב ראש ועדת הכספים להצבעה.
זאב אלקין: מי בעד לקבל את בקשתו של יושב ראש ועדת הכספים ולתת פטור מחובת הנחה?
זאב אלקין: הצבעה בעד הבקשה לפטור מחובת הנחה – 9 נגד – 3 נמנעים – אין הבקשה לפטור מחובת הנחה התקבלה
שלמה מולה: יש קוורום?
זאב אלקין: לא צריך קוורום בקריאה שנייה ושלישית.
זאב אלקין: 9 בעד, 3- נגד, נמנע – אין.
אילן גילאון: אין גבול לציניות.
זאב אלקין: הבקשה של יושב ראש ועדת הכספים אושרה.
זאב אלקין: חבר הכנסת רותם מבקש רביזיה.
זאב אלקין: הצבעה בעד רביזיה – 1 נגד – 8 נמנעים – 1
זאב אלקין: בעד- 1, נגד- 8, נמנעים- 1
יריב לוין: אנחנו פותחים את הישיבה בנושא השני על סדר היום: תפקודה של הכנסת בצל ממשלה מורחבת – הצעה לסדר היום של חבר הכנסת מוחמד ברכה, שלטעמי, הגם שאני חבר בקואליציה, היא הצעה חשובה שמעלה באמת נושא לא פשוט, וחבל שלא עוררה יותר עניין כי לדעתי, היא דווקא ראויה לאיזשהו דיון ותשומת לב.
יריב לוין: אבל אנחנו ננסה בכוחותינו לעשות את המיטב.
מוחמד ברכה: תודה, אדוני היושב ראש.
מוחמד ברכה: אני מודה לך שהואלת לכנס את הישיבה בעניין הזה שהועבר מהמליאה.
מוחמד ברכה: הנושא הזה הוא במהות עבודתה של הכנסת כרשות מחוקקת וכרשות מבקרת.
מוחמד ברכה: מדי פעם אנחנו שומעים על חברי כנסת שמרגישים שהם מתבטלים כאן ושהם לא מסוגלים למלא את תפקידם.
מוחמד ברכה: אני לא נמצא בכנסת בקדנציה הראשונה שלי ולא זכורים לי ימים עגומים של עבודה פרלמנטרית כפי שאני רואה את זה היום.
מוחמד ברכה: יש אילוצים של הקואליציה מכיוון שהיא קואליציה מורחבת של קרוב לארבעים שרים וסגני שרים, ומה שנותר לעבודת הכנסת מחברי הקואליציה הוא עשרים ומשהו חברים.
מוחמד ברכה: אז מה שיוצא הוא שהכנסת נכנעה לתכתיבי הממשלה והתאימה את עבודתה למי שהתפנה מחברי הכנסת של הקואליציה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת במקום לתת את הדגש ואת העיקר לניהול עבודה סדירה ובעלת תכלית של הכנסת אנחנו רואים שיש הצטמקות של הוועדות, יש הדחקת דיונים, יש התרוקנות מוחלטת של יום שלישי – אני לא מדבר על היום ולא על יום שלישי הבא, אבל יש התרוקנות- -
רחל אדטו: תוסיף את המילה "שטחיות" גם.
מוחמד ברכה: גם.
רחל אדטו: אנשים לא נמצאים, אז הם רק באים להצביע, ולכן זה שטחי.
מוחמד ברכה: אני אתן לך דוגמה, אדוני היושב ראש.
מוחמד ברכה: אני הייתי בראש רשימה שקיבלה שלושה מנדטים מאז שנכנסתי לכנסת ועד הקדנציה האחרונה, ותמיד ישבתי לפחות בוועדה הזאת.
מוחמד ברכה: אנחנו היום עם ארבעה מנדטים – אין לנו ייצוג.
מוחמד ברכה: אני לא מדבר על הסיעה שלי, אבל זאת דוגמה.
מוחמד ברכה: אין לנו ייצוג לא בוועדת הכנסת, לא בוועדת הכספים, לא בוועדת הכלכלה.
מוחמד ברכה: והכול לא מכיוון שסיעה בת ארבעה חברים לא יכולה להיות מיוצגת, אלא מכיוון שהקואליציה כפתה צמצום על הוועדות כך שבגלל שתי אלפיות האחוז לא נכנסנו לוועדות חשובות.
מוחמד ברכה: זה דבר בלתי סביר.
מוחמד ברכה: העניין הזה הוא לא עניין של קואליציה-אופוזיציה ולא עניין של מחלוקת פוליטית.
מוחמד ברכה: השמירה על מקומה ועל מעמדה של הכנסת אמורה להיות אינטרס של כולם, כולל של הממשלה.
יריב לוין: שלמה, מה שלומך?
מוחמד ברכה: שלום, שלמה.
מוחמד ברכה: כולנו איתך.
אתי בן יוסף: משתתפים בצערך.
מוחמד ברכה: שלא תדעו צער.
מוחמד ברכה: זה יוצר מצב לא רק של מיוריזציה, אלא של רודנות של הרוב.
מוחמד ברכה: הריבון במדינת ישראל זה הכנסת, ומרוקנים אותו מכל מהות ומכל תכלית.
מוחמד ברכה: בנוסף לזה, אדוני היושב ראש, אני בכל זאת רוצה להגיד משהו על מה שקורה לנו כמפלגה המובילה בקרב האזרחים הערבים.
מוחמד ברכה: אנחנו קיבלנו בבחירות האחרונות כ-31% מהקולות של הציבור הערבי – יותר ממה שקיבלו שתי המפלגות המתחרות על השלטון, בציבור בכלל, ואז יוצא שהמיעוט הלאומי אינו זוכה לייצוג המתאים.
מוחמד ברכה: זה גם נושא שצריך להיראות, זה לא נושא של יחסי נימוס.
מוחמד ברכה: עצם המהות של הפרלמנטריזם הוא שהפלורליזם החברתי והפוליטי ייראה, שמגוון הדעות ייראה.
מוחמד ברכה: יוצא שבעצם הצמצום של הוועדות יש הבניה מובנית כלפי קבוצות מיעוט.
מוחמד ברכה: יכול להיות שהחברים החרדים ירגישו אותו דבר, אבל למזלם, הם נמצאים כולם בקואליציה, ולכן הם באים לידי ביטוי בצורה אחרת.
מוחמד ברכה: אף על פי שכבוד היושב ראש הוא חבר הקואליציה אני חושב שהדאגה שלו צריכה להיות בעניין הזה ולבחון אפשרויות של הרחבת ועדות, או לפחות להחזיר אותן כפי שהיו בקדנציה הקודמת.
מוחמד ברכה: אחרי הפילוג במפלגת העבודה פניתי ליושב ראש הכנסת ואמרתי לו שהגיע הזמן לפחות לקבל ייצוג בוועדת הכספים.
מוחמד ברכה: יש עוד שתי סיעות של ארבעה חברי כנסת – גם האיחוד הלאומי וגם רע"ם-תע"ל – שנמצאים בוועדות האלה- -
יריב לוין: למה לרע"ם-תע"ל יש ייצוג גם כאן?
יריב לוין: אני מבין שיש גם בוועדת כספים.
מוחמד ברכה: הם קיבלו אלף קולות יותר מאיתנו.
ארבל אסטרחן: הם נחשבים מפלגה גדולה יותר.
מוחמד ברכה: הם קיבלו אלף קולות יותר מאתנו, והאיחוד הלאומי קיבל שלוש מאות קולות יותר מאתנו.
דב חנין: ואז הומצא מנגנון ייחודי שמאפשר להם להיות מועדפים פעם אחר פעם, לכן הם גם בוועדת הכנסת וגם בוועדת הכספים.
דב חנין: זה מנגנון שהושקעה בו הרבה חשיבה יצירתית, אבל התוצאה היא עגומה.
מוחמד ברכה: שתי האלפיות האלה שעמדו כמכשול- -
יריב לוין: אבל למה זה עולה רק עכשיו אחרי שנתיים?
דב חנין: זה מכיוון שהיו משאים ומתנים והידברות.
מוחמד ברכה: חשבנו שהעניינים יוסדרו בצורה אחרת.
מוחמד ברכה: למשל בנושא ועדת הכנסת הוסכם שאנחנו - - -
ארבל אסטרחן: התאימו את הוועדות.
מוחמד ברכה: יושב ראש הקואליציה התנה את זה בהסכמתנו לכך שסגני שרים יצביעו.
מוחמד ברכה: אנחנו לא יכולים להסכים לדבר כזה.
מוחמד ברכה: זה פשוט פוגע בעיקרון הפרדת הרשויות.
מוחמד ברכה: אחרי הפילוג במפלגת העבודה אמרנו שאנחנו רוצים את הייצוג שלנו בוועדת הכספים- -
יריב לוין: קודם כול, סגני השרים מודים לך.
מוחמד ברכה: - - ואז יושב ראש הקואליציה אומר, בסדר, אני מוכן שנרחיב את ועדת הכספים, אבל בשלושה, לא בשניים – כך ששניים יהיו לקואליציה, ואחד לאופוזיציה.
מוחמד ברכה: לא רק שאנשים מהקואליציה יצאו, אז הוא רוצה במקום חבר ועדת הכספים של מפלגת העבודה שיצא מהקואליציה, לקחת אחר.
מוחמד ברכה: זה יותר קרוב לסחטנות פוליטית.
מוחמד ברכה: זה נמוך מדי בצורה מחפירה לבוא ולעשות מיקח וממכר על מעמדה של הכנסת ועל מעמדו של הפרלמנט.
מוחמד ברכה: כמובן, חשובה לי הסיעה שלי ומה שמגיע לה, אבל ההרגשה שלי היא שזה מייצר מצב של סיכון הדמוקרטיה והפרלמנטריזם במדינת ישראל אם כל פעם צריך לצמק את הצרכים של הכנסת כדי שיותאמו לצרכים של הממשלה.
מוחמד ברכה: פה אין יחסי כפיפות.
מוחמד ברכה: אם יש כפיפות זה הממשלה לכנסת, ולא להיפך.
רחל אדטו: אני רוצה לשאול שאלה.
רחל אדטו: הנושא עצמו הוא נכון מעל לכל ספק סביר כי אנחנו לא מתפקדים.
רחל אדטו: הוועדות לא מתפקדות, והמצב שיש עשרה חברים, וכל חבר בארבע ועדות מרכזיות הוא פשוט טירוף- -
מוחמד ברכה: אני מעריכים עליכם, אנשי הקואליציה, שהם לא שרים.
יריב לוין: תכף אני אתייחס לזה.
רחל אדטו: זה אנחנו, כמובן, כחברי ועדת כנסת לא יכולים להשפיע ולא יכולים להכריע.
רחל אדטו: כל זמן שיש הרכב של שלושים ותשעה שרים ועוד ראשי ועדות שהם כמעט לא חברים בוועדות.
רחל אדטו: אבל השאלה שלי היא האם הדיון כרגע הוא במטרה לפתור את הבעיה שלכם?
מוחמד ברכה: לא, לא, לא.
דב חנין: זאת דוגמה.
דב חנין: זאת דוגמה מאוד צורמת.
מוחמד ברכה: זאת דוגמה.
מוחמד ברכה: יכול להיות שאנשי האיחוד הלאומי היו מביאים דוגמה אחרת, אבל יש גם סידורים של החלפת מנדטים בין סיעות על חשבון סיעה אחרת.
מוחמד ברכה: זה בסדר, אבל אנחנו לא נמצאים בקטגוריה הזאת.
מוחמד ברכה: יוצא מי שרוצה לייצג באמת, ואין לו הקשרים- -
יריב לוין: נדמה לי שבכספים יש צירוף של בל"ד שיושב על מקום שלכם.
שלמה מולה: לא, של מרצ.
אתי בן יוסף: בכלכלה יש.
מוחמד ברכה: בכלכלה, לא בכספים.
יריב לוין: באחת הוועדות.
שלמה מולה: בוועדת חינוך.
מוחמד ברכה: אבל זה היה חילופים.
רחל אדטו: אבל זה הסכמים פנימיים, זה לא הסכמים שוועדת הכנסת קובעת.
שלמה מולה: ברכה צודק.
שלמה מולה: חייב להיות איזשהו ייצוג בעיקר בוועדות הרבה יותר משמעותיות.
שלמה מולה: כל הוועדות חשובות, אבל בוועדות כמו כספים, חוקה, ועדת הכנסת ובוועדות כאלה שההשפעות שלהן אדירות חייב להיות ייצוג הולם גם לסיעות קטנות.
שלמה מולה: נכון שלפעמים זה מגיע על חשבון הסיעות הגדולות, אבל לי למשל זה לא אכפת.
שלמה מולה: הנזק בא בכנסת הזאת בעיקר בגלל צמצום חברי הוועדות.
שלמה מולה: ברגע שצמצמו את חברי הוועדות ובמקום תשעה עשר יש שנים עשר בגלל הנוחיות של הקואליציה – זאת הבעיה, כי חלקם הם שרים - -
מוחמד ברכה: שלמה, אם בכל הוועדות היו תשעה עשר במקום שבעה עשר, אנחנו היינו נכנסים.
שלמה מולה: הרי מה קרה בסוף בפועל?
שלמה מולה: בפועל הקואליציה כמעט לא מתפקדת.
שלמה מולה: אתם, חברי הקואליציה, לא מסוגלים להגיע לוועדות שיש בהן חקיקה רצינית מאוד ולראות את הטייס האוטומטי, והכנסת והציבור נפגעים.
שלמה מולה: לא פעם בדיונים שמתקיימים כשחברי הקואליציה נמצאים בדיונים בניסוחים בחקיקה אתה פתאום מגלה שיש אחידות מסוימת, לא כל דבר אנחנו רואים זה נגד זה.
שלמה מולה: לכן גם ההסתייגויות העקרוניות שיש בהן טעם לפעמים אוטומטית עוברות כי הממשלה מתנגדת.
שלמה מולה: אפילו לחברי הקואליציה אין דו שיח עם הממשלה במהלך החקיקה, ולכן כאילו הפכנו להיות מין רובוטים כאלה.
שלמה מולה: האופוזיציה מביעה התנגדות אוטומטית לעמדת הקואליציה, וחברי הקואליציה שצריכים לעשות עבודה מעמיקה לשירות הציבור, לפעמים גם נגד עמדת הממשלה באמצעות ההסתייגויות המהותיות לא עושים את העבודה כי הם לא נמצאים.
שלמה מולה: לא שהם לא נמצאים, הם עובדים.
שלמה מולה: לכן צריך ליצור את האיזון.
שלמה מולה: גם הסיעות הקטנות יוכלו לבוא לידי ביטוי בצורה הולמת וגם הקואליציה תוכל לתפקד.
שלמה מולה: אם הממשלה הייתה שמונה עשר שרים ושני סגני שרים אז אפשר היה – אנחנו לא שם, אנחנו חיים איפה שאנחנו נמצאים.
שלמה מולה: אבל בגלל זה אני לא חושב שהסיעות הקטנות צריכות להיפגע.
שלמה מולה: אנחנו, למשל, כסיעה גדולה לא דורשים בכל הוועדות רוב.
שלמה מולה: לפעמים אנחנו מנסים למצוא איזשהו סידור גם עם חברי הקואליציה, ולפעמים יש גישה נכונה בשיתוף פעולה.
שלמה מולה: לכן הדמוקרטיה נפגעת בסופו של דבר.
שלמה מולה: היום זה אנחנו ומחר יהיה מישהו אחר.
מוחמד ברכה: זה יוצר תקדימים לכנסות הבאות.
מוחמד ברכה: אני יודע מניסיוני הלא מועט שמה שנקבע בכנסת אחת הופך להיות - -
יריב לוין: חל על האחרת.
שלמה מולה: לכן יכול להיות שדווקא בימים הראשונים של היווסדות הקואליציה, בעיקר צמצום מספר החברים בוועדות יצר את הבעיה.
שלמה מולה: זה נכון – מאוד קשה לקואליציה לגייס חברים, להביא אותם להצביע.
שלמה מולה: כשיש לך טייס אוטומטי מצומצם אתה יכול לעשות את זה.
שלמה מולה: אני לא יודע אם כל עשרים הוועדות זה מצדיק את עצמו או לא.
שלמה מולה: אני למשל הייתי בעד אולי להעדיף לצמצם ועדות במקום לצמצם את מספר חברי הוועדות.
שלמה מולה: זה כל מיני גישות כאלה שבהן אפשר לדבר על זה.
שלמה מולה: אבל טוב שהעלית את העניין, זה ראוי לשבח הדיון הזה.
יריב לוין: בבקשה, דב.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני כמובן, לחלוטין שותף לכל דבריו של חברי חבר הכנסת ברכה.
דב חנין: יש פה מגוון מאוד גדול של בעיות שמתוכן אני מסמן שתיים כבעיות קריטיות.
דב חנין: כמובן, יש הנושא של מספר חברי הוועדות – אנחנו חשבנו שמספר יותר גדול הוא נכון יותר, הוא מאפשר ייצוגיות רבה יותר, ובסופו של דבר לקואליציה נשמר רוב בוועדות כך שבהצבעות הם יכולים לגייס את מי שהם רוצים.
דב חנין: המצב קריטי בשתי ועדות שהעובדה שאנחנו לא שותפים בהן – ואני נותן את זה כדוגמה שהופכת את הדברים לבלתי הגיוניים בעליל: ועדת הכנסת היא בעצם מיני-כנסת – זירה קטנה יותר שבה ניתן לנהל את ענייני הכנסת, וזה שסיעה של ארבעה חברים לא מיוצגת בה זה דבר שאי אפשר להשלים איתו; וועדת כספים, ממגוון של סיבות, כולל הסיבה של ייצוג המיעוט הלאומי בתוך הוועדה –המנגנון הקיים הוא בלתי אפשרי ולא הגיוני, ולכן אדוני היושב ראש, אני מציע שכיושב ראש ועדת הכנסת תתחיל מהלך של ניסיון לשנות את המצב הזה.
דב חנין: אנחנו לא המתנו באפס מעשה במשך השנתיים האלה, אלא היו מאמצים חוזרים ונשנים דרך יושב ראש הכנסת, יושב ראש הקואליציה, הידברויות בכל מיני מתכונות- -
מוחמד ברכה: אנחנו, סיעת חד"ש, לא נחשבים לסיעה עצלנית.
מוחמד ברכה: זאת אחת הסיעות הפעילות ביותר לאורך ימיה של הכנסת מאז קום המדינה ועד היום.
יריב לוין: אין טענה כזאת.
דב חנין: הבעיה השנייה היא הנושא של ימי שלישי- -
יריב לוין: "Garbage time".
דב חנין: זה מין יום שהוא לא יום אמיתי.
דב חנין: שורש הבעייתיות היא בקביעה הטוטלית שבימי שלישי עולים רק נושאים מוסכמים.
דב חנין: כיוון שבכנסת מעטות ההסכמות זה אומר שיום שלישי בעצם לא קיים בכנסת במליאה, וזה יום שבעצם לא נותן כבוד לכנסת ולעבודתה.
דב חנין: אני מציע, אדוני היושב ראש, שהוועדה תוביל מהלך של חזרה למתכונת שהייתה בכנסת הקודמת.
דב חנין: בכנסת הקודמת יום שלישי לא היה יום מלא;.
דב חנין: היו בו ימים נושאיים, אבל בימים נושאיים עלו גם נושאים במחלוקת, ואז לפעמים – אין ברירה - מגייסים ומגיעים.
דב חנין: זה לא כל יום שלישי- -
מוחמד ברכה: ואז אומרים שההצבעה תתקיים למחרת, מה הבעיה?
דב חנין: או שההצבעה תתקיים למחרת או גם היו הצבעות בימי שלישי בהצעות חוק פרטיות.
רחל אדטו: - - - אנשים לא מגיעים.
דב חנין: כשהדברים היו לא מוסכמים היו לא מעט הצבעות בימי שלישי.
דב חנין: אז אפשר לקבוע שבימי שלישי אי אפשר להעלות נושאים עקרוניים וגדולים שיש להם משמעות מאוד גדולה לקואליציה – בסדר, זה מקובל, בשביל זה יש שני ורביעי.
דב חנין: אבל כשאומרים "מוסכם לחלוטין", בעצם אומרים – אין כנסת.
דב חנין: זה, למעשה, מוריד ממליאת הכנסת יום שלם של עבודה ומוביל אותנו למצבים שהם לא אפשריים בימים האחרים.
רחל אדטו: לדעתי, היושב ראש תומך במה שאתה אומר.
רחל אדטו: גם לו יש קושי עם יום שלישי.
דב חנין: אני מתרשם שהקושי הוא רחב, אבל צריך לייצר פה מהלך שמישהו יתחיל להוביל אותו.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מציע שאתה, יושב ראש ועדת הכנסת, תיקח על עצמך את הובלת מהלך השינוי בתחום הזה.
יריב לוין: ברשותכם, אומר כמה דברים על איך שאני רואה את הדברים מהזווית שלי.
יריב לוין: קודם כול אני שוב רוצה לומר, כמו שאמרתי בתחילת הדברים, שאני מודה לחבר הכנסת ברכה שהבאת בפנינו את העניין הזה.
יריב לוין: הדברים שלך שיקפו תחושה של כולנו.
יריב לוין: אני אומר כאן הרבה פעמים שאני משתדל לנהל את הוועדה הזאת מתוך שלוש נקודות מוצא: אחת, שכל יום הוא יומי האחרון בתפקיד, כך שמה שלא אעשה היום, ספק אם אספיק מחר; השנייה היא שיש לי בכל אופן איזושהי מחויבות שממשלה וקואליציה יוכלו לתפקד; ושלישית, שאני תמיד עושה את זה מתוך מחשבה שבפעם הבאה אני אמצא את עצמי בצד השני של המתרס, וצריכים לראות את הדברים כך, ואני משתדל, אני לא יודע כמה אני מצליח- -
יריב לוין: זה יקרה, את יודעת – אולי בטווח של שתים עשרה שנה – לא רוצה להיכנס לזמנים.
יריב לוין: אני משתדל לבוא משם.
יריב לוין: אני לא יודע אם זה תמיד בא לידי ביטוי מלא בתוצאה הסופית, אבל אני לפחות משתדל.
יריב לוין: אני, כידוע, לא הייתי יושב ראש הוועדה כאשר נקבעו הרכבי הוועדות וכאשר נעשה התהליך בשעתו, ולכן לא כל כך ער ולא כל כך מכיר את פרטי ההסדרים שנעשו, אבל אתייחס לשני דברים: ראשית, אמרת שהפרלמנט מתרוקן מתוכן – יש תחושה כזאת בחלק מהמקרים, לא בכולם.
יריב לוין: לא נכה את עצמנו גם יותר מדי- -
מוחמד ברכה: אני האחרון שרוצה להלקות את הכנסת.
יריב לוין: - - רק עכשיו חזרנו מדיון שבו הייתה הצעת חוק, והייתה תמיכת ממשלה, וחברת הכנסת אדטו ראתה שהיה דיון סוער מאוד שאילץ את הממשלה ללכת לכיוון אחר לגמרי ממה שהיא חשבה מלכתחילה.
יריב לוין: אבל יש פה הרבה מאוד בעיות.
יריב לוין: אני יכול לומר שאני חסמתי ועצרתי – ואני מקווה שכוחותיי יעמדו לי להמשיך לעצור – את הניסיון שהיה להגדיל את הרוב הדרוש להצעת חוק תקציבית לחמישים וחמישה במקום חמישים – נושא שהגיע לפתחי בוועדת הכנסת, והדיון בו הסתיים, וההצבעה בו לא קוימה עד היום כבר במשך תקופה ארוכה משום שזה חוק שגורם נזק לא מוצדק ולא סביר למידת העצמאות של הפרלמנט, שלא תמיד צריכה לבוא לידי ביטוי בכך שבהכרח מאשרים חוק תקציבי, אלא בעצם הידיעה שעלול להיות מצב כזה אם הממשלה לא תגיע להבנות כאלה או אחרות, וגם זה חשוב.