GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארבל אסטרחן: "(ב) אחרי ההנמקה לפי סעיף קטן (א) רשאי שר או סגן שר להביע את עמדת הממשלה ביחס להצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק".
רונית חייקין יעקבי: מתי זה היה?
רונית חייקין יעקבי: זה קיים?
תמי כנפו: זה בכלל לא היה קיים.
ארבל אסטרחן: מה, הממשלה לא מדברת?
ארבל אסטרחן: היום כתוב בסעיף של הקריאה השנייה והקריאה השלישית, סעיף 126, כתוב:
ארבל אסטרחן: הזכות הניתנת לכל חבר ממשלה לדבר בשם הממשלה בכל שלב של הדיון, נתונה בקריאה השנייה גם לסגן שר שמשרדו ממונה על ביצוע החוק.
רונית חייקין יעקבי: אבל פה את כבר אומרת שאחרי ההנמקה הם ידברו, הם לא דיברו בחיים שלהם.
רונית חייקין יעקבי: עליזה רוצה לצמצם את זמן הדיבור.
עליזה בראשי: חבל לך על הזמן, גם את זה לצמצם.
עליזה בראשי: ..
יריב לוין: בסוף אני אכניס סעיף: משך המליאה בשבוע אחד לא יעלה על תשע שעות במצטבר, וגמרנו את הסיפור...
ארבל אסטרחן: זאת הערה חשובה.
ארבל אסטרחן: גם היום יש לנו סעיף כללי.
עליזה בראשי: לא, זה מיותר.
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שיש סעיף 31, ששר שמדבר בשם הממשלה, רשאי לקבל את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון.
יריב לוין: מאה אחוז, אז זה ירד, אין בעיה.
ארבל אסטרחן: אז סעיף (ב) ירד.
איל זנדברג: הוא ירד מתוך הנחה - - -
ארבל אסטרחן: הוא ירד גם מתוך זה שהיום השר לא מדבר אחרי.
ארבל אסטרחן: יש כאן כמה כוכביות, שהזכרתי אותן אבל מחקתי את זה.
ארבל אסטרחן: האם מציע הצעת החוק יכול לדבר, או מי שמיזגו הצעת חוק שלו?
יריב לוין: לא, עזבי, יש להם דברי תודה בסוף.
ארבל אסטרחן: לפי מה שכתוב פה מדברים יושב-ראש הוועדה, מסתייגים - - -
יריב לוין: וגמרנו.
תמי כנפו: אבל המציעים מדברים בסוף ההצבעה.
ארבל אסטרחן: לכן מה שמחוק – מחוק.
סהר פינטו: אפשר להעיר לגבי 21(א)?
סהר פינטו: מי שמנמק זה יושב-ראש הוועדה או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך.
סהר פינטו: אני מציע להוסיף אופציה – או היוזם, אם היושב-ראש הסמיכו.
ארבל אסטרחן: אבל הוא לא חבר הוועדה.
יריב לוין: הוא לא יכול, כי אתה מביא את זה כמהלך שהוועדה עושה.
סהר פינטו: אין בעיה, אני אומר שזה עדיין בשליטת היושב-ראש.
סהר פינטו: אם היושב-ראש לא נמצא לצורך העניין, היושב-ראש בוחר בין שניים, בין אחד החברים שיכול להיות שבכלל לא מכיר את החוק וסתם ישב שם, לבין מישהו שהוא היוזם והיה מעורב בכל הדיונים.
יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, זה נראה לי מאוד בעייתי, כי ההצעה מובאת מטעם הוועדה.
יריב לוין: עם כל הכבוד ליוזם, יש לו קרדיט, שהוא חשוב לכל מיני סיבות אחרות, אבל הוא כבר מזמן לא בעל ההצעה.
סהר פינטו: אבל ממילא היושב-ראש מסמיך מישהו.
יריב לוין: כן, אבל הוא צריך להסמיך מישהו מתוך הוועדה, לא סתם לבחור.
סהר פינטו: אז עולה מישהו שאין לו קשר לחוק.
יריב לוין: זה הרבה פעמים נכון, מה לעשות?
יריב לוין: לכן יש ליוזם אפשרות להגיד דברי תודה בסוף.
יריב לוין: אני מציע שנשמור על המסגרות.
ארבל אסטרחן: גם לגבי ה"בסוף" צריך לכתוב את זה, כי אני חושבת שזה לא כתוב.
יריב לוין: זה צריך להיות בוודאי.
ארבל אסטרחן: צריך להוסיף את זה.
ארבל אסטרחן: היושב-ראש נימק, ועכשיו עוברים לסעיף (ג) – מסתייגים, בעמוד 16.
ארבל אסטרחן: "(ג) (1) נרשמה הסתייגות, יקבל המסתייג את רשות הדיבור להנמקת הסתייגויותיו במרוכז; כל הסתייגות תנומק במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות".
עליזה בראשי: אם נניח הוא הגיש 100 הסתייגויות?
עליזה בראשי: תנסה להגביל את זה.
עליזה בראשי: אני לא מוכנה שהוא ידבר שלוש שעות, תגבילו את זה.
ארבל אסטרחן: אני כאן ציינתי, שבוועדת רשף חן, שבזמנו הכינה הצעה לתיקון התקנון, היתה ההצעה "הגיש חבר הכנסת יותר משלוש הסתייגויות להצעת החוק, רשאי יושב ראש הישיבה להגביל את זמן הדיבור הכולל הניתן לו".
תמי כנפו: היתה ועדת הסכמות.
עליזה בראשי: אין ועדת הסכמות, היום אין לנו הסכמות עם דליה ולא עם זה.
לימור ברמן: - - - יכול להיות שיעלה חוק שלנו ייראה מאוד חשוב, ואנחנו נרצה לדבר, לא רוצים שתגבילו.
לימור ברמן: אם אנחנו נרצה להגביל את מספר ההסתייגויות שלנו ל-10 הסתייגויות, נעשה את זה, ואם נרצה 200 הסתייגויות - - -
רונית חייקין יעקבי: עליזה, בעזרת השם בכנסת הבאה באופוזיציה.
עליזה בראשי: בעזרת השם, בכנסת הבאה את לא תזכי, ואנחנו נהיה עוד פעם בקואליציה, למגינת לבם של הרבה אנשים...
יריב לוין: אני יכול להבטיח לך דבר אחד, אם אנחנו נהיה באופוזיציה ואם אני אהיה פה, תצטערו שלא תיקנתם את הסעיף הזה.
רונית חייקין יעקבי: אני חושבת שצריך לשמור על המיעוט בכנסת.
רונית חייקין יעקבי: לצערי אנחנו תמיד שם, אבל צריך לשמור.
יריב לוין: אין בעיה, אני אתכם.
יריב לוין: אמרתי לך שאני עושה את זה כל הזמן מתוך המחשבה שאני שם.
ארבל אסטרחן: אז יורדת ההערה שהזכרנו.
ארבל אסטרחן: אגב, כמו שרונית ציינה, העובדה שההנמקות נעשות במרוכז זה כמובן מה שקיים היום בפועל, היום רשום שההסתייגות תהיה על כל סעיף ויושב-ראש הכנסת רשאי לרכז - - -
רונית חייקין יעקבי: למה את רוצה במרוכז?
ארבל אסטרחן: כי זה מה שעושים בכנסת, מתי ראית שלא ריכזו את הנמקת ההסתייגויות?
סהר פינטו: אבל זה מה שמעקר את הדיונים מתוכן, שמרכזים את ההסתייגויות, כי הופכים להיות זמן של הסתייגויות וההצבעה היא בסוף, וזה לא הרעיון.
ארבל אסטרחן: אבל מתי לא עשו את זה?
סהר פינטו: בתקציב שלפני כנסת קודמת.
עליזה בראשי: אל תזכירו תקציב והסדרים, אנחנו לא מדברים תקציב, מדברים על סתם הצעת החוק.
לימור ברמן: הנה אני אתן לך דוגמה מעכשיו, חוקי המשילות שאתם הבאתם בתחילת הקדנציה, היו עליהן הרבה הסתייגויות.
לימור ברמן: אתם רציתם ללכת הביתה, לישון קצת, אז באתם ואמרתם: יש לכם X שעות, תתחילו לדבר, זה הכול, במקום לבוא ולהגיד: כולם נשארים פה, חמש דקות – חמש דקות, חמש דקות – חמש דקות על כל סעיף שכל חבר כנסת יעלה.
ארבל אסטרחן: אבל שם זה לא היה עוזר לכם, כי אלה היו נגיד חוקים של סעיף אחד או שניים, אז עדיין זה היה מרוכז.
סהר פינטו: זה מעקר את הדיון לגמרי.
ארבל אסטרחן: איך אתם רוצים שזה יהיה?
ארבל אסטרחן: הסתייגויות לכל סעיף לחוד?
סהר פינטו: כמו שזה היום.
ארבל אסטרחן: זה לא ככה היום.
סהר פינטו: לא עושים בפועל, כי מגיעים להסכמות, זה כבר משהו אחר, אבל לא לעגן מצב שהוא לא טוב.
רונית חייקין יעקבי: בהסכמה אין בעיה.
ארבל אסטרחן: מה שרוצים, אבל זה לא מה שעושים בכנסת.
יריב לוין: אתם יותר ותיקים ממני פה, מה היו עושים פה אני לא יודע.
יריב לוין: אתם צריכים להגיד לי.
לימור ברמן: אני יכולה להבהיר, שאם יש לי חברי כנסת שהגישו הסתייגויות על חוק אחד, והם צריכים לעלות ולדבר, ונניח לכל אחד מהם יש 50 הסתייגויות, הם יכולים לעלות ולמצוא עצמם מחויבים לדבר עכשיו שעתיים רצוף.
לימור ברמן: מי שלא מסוגל, אחרי 10 דקות יורד.
ארבל אסטרחן: הדבר הזה שחבר כנסת מגיש 50 הסתייגויות, לא תואם את כל התפיסה הזאת של התקנון, יש פה בעיה.
רונית חייקין יעקבי: נניח שיש שש הסתייגויות.
ארבל אסטרחן: השאלה מאיזה כיוון באים, איך אנחנו מאפשרים את הדיונים האלה שכל תכליתם להאריך את הדיון, או איך אנחנו מאפשרים באמת הנמקת הסתייגויות, שהתכלית שלה היא לדבר על החוק.
ארבל אסטרחן: זה קצת קשה ליישר קו.
עליזה בראשי: - - -
לימור ברמן: - - - מדברת כמי שנשארה כל הלילה?
לימור ברמן: על מה את מדברת בכלל?
איל זנדברג: היום תקנונית, אם חבר כנסת היה אומר:
איל זנדברג: אני רוצה שיצביעו בנפרד - - -
ארבל אסטרחן: לא להצביע, לנמק בנפרד.
רונית חייקין יעקבי: הצבעה זה בוודאי.
רונית חייקין יעקבי: יש לי חבר כנסת שלא מסוגל לדבר יותר מ-10 דקות.
יריב לוין: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד, בלי צחוק.
יריב לוין: באופן עקרוני, מה תכלית הדיונים המתמשכים האלה?
יריב לוין: לפי דעתי, מלבד זאת שהם מבזים את הכנסת, לא יוצא מהם דבר.
רונית חייקין יעקבי: תלוי איזה חוקים.
יריב לוין: הרי אנחנו לא באים לכפות משהו, אני מנסה לרגע לצאת כל אחד מהנקודה שבה הוא נמצא בזמן הזה.
יריב לוין: אני חושב שצריכה להיות לאופוזיציה יכולת אמיתית – אל"ף, כמובן לנמק הסתייגויות שהן באמת לגופו של עניין; ובי"ת, לייצר איזשהו אקט באותם מקרים לא יומיומיים, שהיא רוצה לייצר בכל אופן דיון יותר ארוך מפאת הרצון להדגיש את החשיבות של העניין.
יריב לוין: השאלה איפה קו התיחום של הסיפור הזה, האם דיון ארוך משמעו 48 שעות שנואמים על כדורגל בלילות על המליאה הריקה, או שמשמעו - כמו שבסוף קרה כל פעם - שהגיעו לאיזה שהן הסמכות, שיצרו מצב שבו הדיונים היו יותר קצרים ויותר סבירים?
סהר פינטו: משמעו מה שכתוב היום בתקנון ואף אחד לא מיישם אותו, ולא נכון לשנות אותו בגלל שהם לא מיישמים אותו.
סהר פינטו: משמעו זה שכשדנים על סעיף 3, כל אחד עולה ומסתייג לסעיף 3 ואז מצביעים על סעיף 3, ואז כולם מרוכזים וכולם דנים באותו עניין.
סהר פינטו: ברגע שאתה קובע: עכשיו תנמק 20 הסתייגויות שלך, ברור - - -
יריב לוין: לשם אני בדיוק רוצה להגיע.
יריב לוין: השאלה היא האם אנחנו לא רוצים ללכת לאיזושהי דרך שתאמר, שאנחנו לא קובעים שצריכים להיות ברציפות מצד אחד, אבל אנחנו קובעים מגבלת זמן ביחס לכל סעיף, זאת אומרת לא מגבלת זמן לכלל המסתייגים, אלא מגבלת זמן פר חבר כנסת לכל סעיף.
לימור ברמן: אני אתן לך דוגמה של חוק מצוין, תכנון ובנייה.
לימור ברמן: אם זה ייגמר בשנתיים הקרובות וזה יגיע להצבעה, חוק עם 640 סעיפים, שם את מוכנה שיהיו 50 הסתייגויות לכל חבר כנסת, אם זה יקרה, וכולן מהותיות?
לימור ברמן: במקרה כזה, אתה אומר: אני קובע 40 דקות לכל חבר כנסת, אבל אין 40 דקות, יש הרבה יותר, ומה שאתה עכשיו מדבר – לא התקציב, התקציב בצד.
לימור ברמן: באות הצעות חוק, בכנסת הזאת במיוחד, מאוד רגישות.
לימור ברמן: אני מביאה את התכנון והבנייה, כי זאת הצעת חוק מאוד כבדה.
דורית ואג: חכי שיבוא הקודקס האזרחי, זה קטן.
לימור ברמן: יכולים להיות מצבים כאלה.
סהר פינטו: מה שהוא אומר כן אפשר, הוא אומר: אין בעיה, תסתייגי – תסכימי אתי שלפחות לכל סעיף לא יותר מ- -
יריב לוין: מ-X דקות, כדי שתהיה פרופורציה.
יריב לוין: הרי בואו נהיה כולנו ריאליים.
יריב לוין: במצב הקיים כיום, מקבלים פה החלטה על איזשהו סדר מיוחד, ואם אין הסכמה, כופים אותו בצורה שמאפשרת לקיים את הדיון באיזושהי מסגרת סבירה, כי האיזון הוא בין הזכות של האופוזיציה גם להציג את הדברים וגם לפעמים להביע מחאה בדרך הזאת, לבין זה שאי-אפשר למתוח את הדיון על פני שבועות וחודשים בצורה שתסכל בסופו של דבר את ההצבעה ואת קבלת ההחלטה.
יריב לוין: זה הרי ברור לכולם.
יריב לוין: בתוך המסגרת הזאת, אני אומר שאני בעד ללכת על הכיוון של סהר, אבל אני אומר שאם הולכים בכיוון הזה, צריך לומר: רבותי, אנחנו נקבע שמצד אחד ההסתייגויות יהיו פר סעיפים, אבל מצד שני לא נעמיד חבר כנסת שיגיש 18 הסתייגויות לאיזה סעיף כדי לנאום על כדורגל במשך שעה וחצי על אותו סעיף, כי זה לא הגיוני וזה גם לא נראה טוב.
יריב לוין: ברור שבמקרה של חוק עם 640 סעיפים, שיוגשו לו 40 מסתייגים לכל סעיף כפול הזמן, יהיה צריך לקבל החלטה מיוחדת במסלול שקיים.
רונית חייקין יעקבי: או הסכמה.
יריב לוין: או הסכמה.
יריב לוין: אם יש הסכמה, אין תקנון.
סהר פינטו: הפעילו כבר 131.
יריב לוין: כשיש הסכמה, אין בעיה.
יריב לוין: להסכים אפשר על הכול.
רונית חייקין יעקבי: רוני בר-און הפעיל, לא?
סהר פינטו: זה לא dead end.
יריב לוין: לכן אני אומר שאני בעד ללכת לקו שלך, שבא ואומר להתייחס לכל סעיף בנפרד, אבל נגביל את הזמן ביחס לאותו סעיף, כדי שהדיון גם ייראה יותר טוב.
יריב לוין: תמיד בהסכמה אפשר להגיד: בוא נחבר את הזמנים, בוא נאריך, בוא נקצר, בהסכמות אפשר הכול.
יריב לוין: סהר, אני חושב שזה בדיוק עונה למה שאתה רוצה להגיע אליו, לדיון שהוא דיון אמיתי.
יריב לוין: סהר, אתם לא צריכים להחליט בשנייה זו, אבל אני מסתכל איך נראית הכנסת מבחוץ.
סהר פינטו: ואז אנחנו שומרים את הנוסח הקיים היום, ומה שמוסיפים לו זה מגבלת זמן על כל סעיף, על כל חבר כנסת.
יריב לוין: כן, על כל חבר כנסת פר סעיף.
איל זנדברג: צריך לציין, שעלולה להיות תוצאה שרירותית לפעמים, כידוע.
איל זנדברג: חוק משאל עם עם סעיף של 20 עמודים.
יריב לוין: אבל אז אתה עושה הסמכות.
יריב לוין: בדיוק שם יש מנגנוני הסכמה.
יריב לוין: אומרים: אנחנו מאחדים, אנחנו דנים בהסתייגויות לסעיפים 5-1 בחטיבה אחת.
סהר פינטו: שהחוקים לא יהפכו להיות חוקים של סעיף אחד עם הרבה תתי סעיפים.
סהר פינטו: ..
איל זנדברג: תוצאה שהיא לא אחידה.
יריב לוין: אבל מה שלא תעשה זה תמיד יהיה, איך שלא תסובב את זה.
יריב לוין: הסיכום הוא שבשלב הזה אנחנו לא מכריעים בסוגיה הזאת, אבל אנחנו נידרש להחלטה שאני מציע שתהיה מגבלת זמן פר סעיף, והכלל יהיה שכל סעיף מנומק בנפרד.
יריב לוין: אחר כך מה שיגיעו להסכמות – יסכימו.
ארבל אסטרחן: ינומק, אבל לא יוצבע.
יריב לוין: לא יוצבע, ינומק, איזה יוצבע?
רונית חייקין יעקבי: אז את מוחקת את המילה במרוכז?
ארבל אסטרחן: הן ינומקו במרוכז לכל סעיף, זאת אומרת כל אלה שהגישו הסתייגות לסעיף 1, אחר כך כל אלה שהגישו לסעיף 2, וכרגע אנחנו משאירים את החמש דקות לכל הסתייגות?
רונית חייקין יעקבי: כן, לצערי.
ארבל אסטרחן: אני אוסיף פה הערה - - -
יריב לוין: אני חושב שזאת הדרך הנכונה, אבל תנו לי תשובה אם אתם רוצים ללכת על זה.
יריב לוין: זה הכי הגיוני, זה משיג בדיוק את התכלית.
לימור ברמן: - - - גם לא ברמה של הגבלת זמן לכל סעיף.
ארבל אסטרחן: כרגע חמש דקות אישרנו, לא הגבלת זמן לכל סעיף.
ארבל אסטרחן: הן ינומקו לכל סעיף בנפרד חמש דקות.
לימור ברמן: לא על זה אני מדברת, על התוספת שיריב אמר שנחשוב עליה.
יריב לוין: תעשי לי טובה, תחשבו.
יריב לוין: אני הלכתי בדיוק עם ההיגיון שסהר הציג, והוא נכון, אני מקבל את ההיגיון.
לימור ברמן: ההיגיון של סהר היה "בוא תשאיר את זה כמו שזה".
לימור ברמן: שכל חבר כנסת יוכל לעלות ולדבר אם כבר חמש דקות על כל סעיף.
יריב לוין: זה מה שאני מציע, אבל שתהיה מגבלה על הזמן של אותו סעיף, לא שעה.
סהר פינטו: לימור מעלה דוגמה, שהיא נכונה וקרתה בכנסת הזאת, של אותם חוקי משילות, שהיתה להם השפעה משמעותית גדולה מאוד, והם עם סעיף אחד או עם שני סעיפים.
לימור ברמן: ואז החוק היה כל כך נורא וכל כך בעייתי, שאתה לא יכול להגיד - - -
יריב לוין: אז תעלי 20 חברי כנסת כפול - - -
לימור ברמן: אם יש לך 28 חברי כנסת שכל אחד מדבר - - -
לימור ברמן: עדיין לא מספיק לי, אני רוצה יותר, ואם אני יכולה להביא יותר הסתייגויות, זאת זכותי, אני לא רוצה לשנות.
לימור ברמן: הוא אומר: נגביל את הזמן לכל חבר כנסת.
לימור ברמן: אם יש לי 100 הסתייגויות על אותו סעיף, ארבל אומרת שזאת זילות של הכנסת, לא יכולות להיות לי 100 הסתייגויות כפול 28.
לימור ברמן: אם לי יש, היא לא תגיד לי שזאת זילות ואני מבקשת את הסעיף הזה לא לשנות.
ארבל אסטרחן: בסדר, כרגע סוכם שההסתייגויות ינומקו במרוכז לכל סעיף וכל הסתייגות תנומק חמש דקות.
יריב לוין: נשאיר בצריך עיון.
ארבל אסטרחן: אם "נרשמה הסתייגות אחת בשם כמה מציעים, רשאי כל אחד מהם לנמק" אותה, זה ברור.
ארבל אסטרחן: אם רשמו הסתייגות זהה לכולם, כל אחד יכול לדבר.
ארבל אסטרחן: "(3) לעניין זה דין הסתייגויות חלופות כדין הסתייגות אחת" – זה קיים גם היום.
ארבל אסטרחן: כאן יש איזושהי תוספת, שהוספנו בעקבות שיחה בזמנו עם סהר.
ארבל אסטרחן: כשהוספנו את האפשרות של הסתייגות לנושא, הוא ביקש שנציין ליד הפעם הראשונה שכותבים את ההסתייגות, על איזה עוד סעיפים היא תחול, ואז זה ייתן זמן דיבור על כל אחד מהם "דין הסתייגות לנושא" כדין הסתייגות נפרדת "לכל הסעיפים שתיקונם מתחייב בשל קבלת ההסתייגות".
ארבל אסטרחן: זה נכנס.
ארבל אסטרחן: "(4) מסתייג רשאי לחזור בו מהסתייגותו כל עוד הכנסת לא הצביעה עליה".
ארבל אסטרחן: פה זה הדבר החדש שדיברנו עליו בישיבה הקודמת, שמלבד מהסתייגות, חבר כנסת יכול לבקש זמן דיבור.
ארבל אסטרחן: ואז "לאחר הנמקת ההסתייגויות, יקבל כל חבר כנסת שביקש זאת בוועדה ושמו נרשם לצד ההסתייגויות, את רשות הדיבור", ופה כתבתי "במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות", צריך לחשוב מה רוצים.
יריב לוין: זה המקסימום.
יריב לוין: זה אולי אפילו יכול להיות פחות.
רונית חייקין יעקבי: - - - הסתייגויות לדיבור 20 דקות.
יריב לוין: נכון, הוא יכול, גם היום הוא יכול.
יריב לוין: תשאירי חמש דקות.
רונית חייקין יעקבי: אנחנו לא יכולים להגיש ארבע הסתייגויות לדיבור של 20 דקות.
רונית חייקין יעקבי: אתה יכול רק להגיש אחת לדיבור של חמש דקות, הוא מגביל אותך.
לימור ברמן: הוא לא מגביל.
לימור ברמן: תקשיבי מה שהדבר הזה אומר, וזה מה שהסברתי גם לסהר.
לימור ברמן: הסעיף הזה אומר את הדבר הבא - שבמקום שיבקשו ממך לנסח עבורם הסתייגות דיבור, הם מבקשים מראש הסתייגות דיבור של חמש דקות.
לימור ברמן: אם אני רוצה הסתייגויות דיבור רבות ל-20 דקות, חצי שעה, אני מביאה לה מנוסח ובזה נגמר הסיפור - - -
יריב לוין: נכון, עשינו עוד מסלול, לא במקום אלא בנוסף, מתוך ההיגיון שלא נעמיד אדם במצב שהוא צריך להמציא הסתייגות ולהסתייג ממה שהוא תומך בו.
רונית חייקין יעקבי: זה אומר שאני יכולה להגיד 20 הסתייגויות לדיבור ועוד זה?
יריב לוין: לא, זה או או.
לימור ברמן: הדבר הזה נותן לך את החמש דקות של חבר הכנסת שלך, בלי לשבת ולנסח הסתייגויות - - -
יריב לוין: נכון, אבל גם היום לא מנסחים אותן, זה או או.
יריב לוין: אם הסתייגת והגשת הסתייגויות, אין לך חמש דקות.
ארבל אסטרחן: אז צריך להגיד - - -
רונית חייקין יעקבי: אבל אם אני רוצה ארבע לכל אחד?
רונית חייקין יעקבי: אני לא יכולה.
סהר פינטו: לא שאת לא יכולה.
יריב לוין: הרעיון הוא לחסוך מאדם שבסך הכול תומך בחוק, רק רוצה לומר כמה מילים בהתייחס אליו, את הצורך להגיש הסתייגות שהיא לא הסתייגות, אלא הוא יכול ללכת למסלול הזה.
יריב לוין: אם לאדם יש הסתייגויות, אין בעיה.
יריב לוין: אם אדם החליט שהוא רוצה לדבר 20 דקות, יגיש ארבע הסתייגויות, הוא הולך למסלול של ההסתייגויות.
ארבל אסטרחן: חבר כנסת שמבקש הסתייגות דיבור, כותבים.
סהר פינטו: המצב היום נשאר כפי שהוא, אלא שהוסיפו אפשרות למי שלא הגיש הסתייגות, שהוא יוכל גם להגיש הסתייגות.
יריב לוין: נכון, אני אומר: אני לא מסתייג מהחוק, להפך, אני סופר בעדו, אני רק רוצה להביע את זה.
סהר פינטו: זה טוב גם לקואליציה.
יריב לוין: זה טוב לכולם.
איל זנדברג: זה מסלול מהיר.
איל זנדברג: גם מי שמתנגד יכול, אם הוא מסתפק בחמש דקות.
ארבל אסטרחן: אז בסעיף 18 כתוב "כמו כן יצורפו בקשות של חברי הכנסת לקבל את רשות הדיבור".
יריב לוין: אני לא חוסך, אני לא מחפש לחסוך.
יריב לוין: רונית, אני לא במקום של לחסוך.
יריב לוין: אני רק אומר, שבמקום שתצטרכי לכתוב סתם הסתייגות על ריק, יהיה לך מסלול.
רונית חייקין יעקבי: אני לא צריכה.
יריב לוין: לא את, ארבל או מישהו אחר, ואת מופיעה כמי שבאה להסתייג מהחוק.
יריב לוין: אני אומר לך עוד פעם, אני מסתכל על הנראות של זה כלפי חוץ, לא מעבר לזה.
רונית חייקין יעקבי: בסדר גמור, הבנתי.
יריב לוין: לא באתי לחסוך משהו.
רונית חייקין יעקבי: גם - - -
יריב לוין: לא, גם וגם את לא יכולה, אלא אם את מפצלת ביניהן.
קריאה: רונית לא בעד בחירה, היא אוהבת אופציה אחת.
ארבל אסטרחן: רק חבר כנסת שלא הגיש הסתייגות, יכול לבקש זמן דיבור, ואז יש לו חמש דקות.
ארבל אסטרחן: גמרו לנמק את ההסתייגויות, "בתום הנמקת ההסתייגויות רשאי יושב ראש הוועדה או מי שהוא הסמיכו לכך להשיב למסתייגים, ורשאי הוא להודיע כי תשובתו תימסר במועד מאוחר יותר".
ארבל אסטרחן: זה היום מופיע בכוכבית, הנושא של דחיית תשובה והצבעה.
ארבל אסטרחן: האם רוצים לעגן את זה בתקנון זאת שאלה.
ארבל אסטרחן: "הודיע כאמור, תתקיים ההצבעה על הצעת החוק במועד שיקבע יושב ראש הכנסת".
דורית ואג: מה עשו בטרומית?
ארבל אסטרחן: בטרומית יש הוראה מיוחדת.
ארבל אסטרחן: שם צריך את ההסכמה של חבר הכנסת.
ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים לעגן את הדבר הזה.
עליזה בראשי: שם צריך הסכמה, פה לא חייבים את ההסכמה.
תמי כנפו: בלי סיבה?
תמי כנפו: בדרך כלל היתה סיבה, או שהתקבלה הסתייגות וזה חוזר, או שיושב-ראש הוועדה - - -
דורית ואג: התקבלה הסתייגות וזה חוזר, זה סעיף אחר.
ארבל אסטרחן: לא, זה לפני ההצבעה.
תמי כנפו: אבל פה זה נראה מוזר.
לימור ברמן: - - - אלא אם הוסכם מראש שאין תשובה והצבעה.
לימור ברמן: אני לא מדברת על טרומית, אני מדברת עכשיו על שאר הסעיפים בסדר-היום, אם אלה הצבעות על הודעות סיכום אחרי דיון, על דברים כאלה וגם על הצעות חוק.
לימור ברמן: בשנתיים האחרונות עוד לא נתקלתי במצב, שדיון בהצעת חוק החל ולא התקיימה עליו הצבעה.
ארבל אסטרחן: זה קיים היום בכוכבית.
ארבל אסטרחן: דחיית תשובה והצבעה אלה דברים שהיו.
ארבל אסטרחן: תיאורטית הרעיון הוא שיכול יושב-ראש ועדה להגיש: אוקיי, שמעתי כאן את הדיון ואת ההערות, ואני רוצה להכין את התשובה שלי.
לימור ברמן: הרי את כל ההסתייגויות האלה הוא שמע בוועדה, הצביעו עליהן בוועדה, דחו אותן בוועדה, וכרגע ההצבעה אמורה להיות במליאה, ואם אנחנו הולכים לשם, אני הבנתי שלפני כן, כנראה לפני דורית, היו פה הסתייגויות, דיברו על הסתייגות והצביעו על כל ההסתייגות.
לימור ברמן: אז עכשיו הביאו את זה למצב כזה, שלא רק שלא מצביעים, אפשר לדחות את זה גם לשבוע הבא.
יריב לוין: זה המצב היום, אנחנו לא משנים את המצב היום.
לימור ברמן: אנחנו משנים כל הזמן את המצב היום.
יריב לוין: לא, בעניין הזה אנחנו לא משנים.
לימור ברמן: אל תתחילו את הדיון, תורידו את זה מסדר היום.
תמי כנפו: אני לא זוכרת שקרה דבר כזה, אם לא התקבלה הסתייגות - - -
ארבל אסטרחן: עוד לא התחילו להצביע פה, אנחנו לפני תחילת הצבעה.
תמי כנפו: לא, אבל אחרי ההסתייגויות, לא קרה דבר כזה, שפתאום נימקו.
תמי כנפו: אני לא זוכרת דבר כזה.
ארבל אסטרחן: היום יש כוכבית, שמדברת על החלטה של ועדת הפירושים.
תמר כנפו: או שהתקבלה הסתייגות, או הממשלה חזרה בה או היושב-ראש חזר.
תמר כנפו: אלה היו ההנמקות, לא קרה דבר כזה שפתאום מפסיקים.
תמר כנפו: או הפכו את זה לאי-אמון.
ארבל אסטרחן: כתוב שיושב-ראש הוועדה ביקש לדחות תשובה והצבעה - זה היה יחזקאל פלומין - עשו את זה, פנו נגדו לוועדת הפירושים, וועדת הפירושים אישרה את זה.
ארבל אסטרחן: לכן הכנסתי את זה כאן, כי זה קיים היום.
ארבל אסטרחן: אם רוצים להוריד, אפשר להוריד.
יריב לוין: לא, אני לא בעד לשנות את המצב הקיים.
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שלגבי דחיית הצבעה בלבד, קבענו סעיף שכבר נקבע כאן, סעיף 35, שאומר שהצבעה תתקיים תמיד עם סיום הדיון, אלא אם החליט יושב-ראש הישיבה בנסיבות מיוחדות על דחיית ההצבעה והודעה נמסרה לחברי הכנסת לפני תחילת הדיון.
ארבל אסטרחן: זאת רק תחילת הצבעה, השאלה אם רוצים תשובה והצבעה.
רונית חייקין יעקבי: לדעתי, למחוק.
יריב לוין: אני לא רוצה לשנות.
יריב לוין: זה שינוי מהותי, זה לא שינוי פשוט.
יריב לוין: אני לא רוצה לייצר פה עכשיו מציאות חדשה פה.
לימור ברמן: אם אתה מדבר כבר על שינוי מהותי, וזה נראה לך בסדר, כמי שבפעם הבאה בהחלט יכול להיות באופוזיציה - -
לימור ברמן: - - זה נראה לך הגיוני, שאין לך הרשות לעשות את זה - לעלות, לנמק ואז להגיד שאתה מוכן שהצבעה ותשובה ייעשו במועד אחר?
יריב לוין: יש רשות לעשות את זה.
לימור ברמן: לא, זה נעשה רק באישור יושב-ראש הקואליציה.
עליזה בראשי: את מדברת על הצעות חוק טרומיות?
לימור ברמן: על פי תקנון, זה על ידי יושב-ראש הכנסת.
עליזה בראשי: תסבירי לו, את מדברת על טרומיות?
לימור ברמן: רק על טרומיות.
לימור ברמן: לפי התקנון, יושב-ראש הכנסת הוא זה שרשאי לקבוע שתשובת שר וההצבעה יתקיימו במועד אחר.
לימור ברמן: לפי המעשה, יושב-ראש הקואליציה הוא זה שמחליט.
יריב לוין: מגיעים להבנה, נכון.
רונית חייקין יעקבי: זה בהסכמה.
לימור ברמן: אבל את לא יכולה למעלה ולהגיד את זה.
לימור ברמן: אבל פה השר על הצעת חוק ממשלתית כן יכול לעשות את זה.
יריב לוין: אבל בהרבה נושאים יש הבדלים גדולים בין הממשלה לבין - - -
עליזה בראשי: תאמיני לי שאם תהיי פעם בקואליציה, זה מאוד ימצא חן בעיניך שזה כך.
ארבל אסטרחן: אני זוכרת שהרבה פעמים שאלו אותי על האפשרות להשתמש בכוכבית הזאת.
יריב לוין: אז צריך יהיה לבדוק את זה.
יריב לוין: נבדוק גם את הנקודה הזאת.
יריב לוין: תבדקי כמה השתמשו בזה.
תמי כנפו: את בדקת כמה פעמים?
ארבל אסטרחן: לא, אני לא יודעת אפילו איך יש לי אפשרות לבדוק את זה, מתי שהיה דיון והצבעה במועד אחר.
ארבל אסטרחן: זה לא משהו שרשום.
איל זנדברג: אבל יש היגיון בזה שאם כבר חברי הכנסת נימקו, שזה יוכל להשפיע על המצביעים.
איל זנדברג: אי אפשר לנתק את זה בזמן, בלי סיבה מיוחדת.
איל זנדברג: לכאורה, אנשים נימקו, נימקו וההצבעה תהיה באיזה מועד לא ידוע.
ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה אין לנו הוראה כזאת.
ארבל אסטרחן: אני יכולה לרשום ליד זה "להמשך דיון".
תמי כנפו: בדרך כלל בקריאה הראשונה כן היתה אפשרות לא להצביע - - -
ארבל אסטרחן: למרות שזה גם לא כתוב.
ארבל אסטרחן: אני אבדוק עם ירדנה, אם היא זוכרת מקרים שעשו את זה.
תמי כנפו: בקריאה ראשונה זה היה נפוץ.
יריב לוין: אנחנו צריכים לסיים, כי המליאה מתחילה עוד חמש דקות.
יריב לוין: יש לנו עוד ישיבה אחת במושב הזה.
יריב לוין: אנחנו נפיץ לכם את השלמת הפרק הזה עד הסוף, ונשתדל בישיבה האחרונה לבוא בכוחות רעננים כדי לנסות לעבור ולפחות להשלים את המעבר הראשון.
דורית ואג: זה כבר יהיה גם על ההסתייגויות התקציביות?
זאב אלקין: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת הכנסת בעקבות פנייה של יושב ראש ועדת הכספים לפטור מחובת הנחה להצעת חוק רשויות מקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 28), התשע"א-2011.
זאב אלקין: בבקשה, אדוני יושב ראש ועדת הכספים.
משה גפני: עבר אלינו לוועדה על-ידי ועדת הכנסת החוק של הסגנים שהתעכב הרבה מאוד זמן.
משה גפני: אני ביקשתי היום לאשר את החוק הזה שבעצם כבר אושר בקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים, והייתה רביזיה של חבר הכנסת דני דנון.
משה גפני: אני ביקשתי בוועדה הבוקר לאשר את הרביזיה כדי שנוכל לשנות את החוק, ואנחנו שינינו אותו.
משה גפני: ראשית הורדנו את ההרחבה הגדולה של החוק שתאפשר לכל רשות מקומית, ולא חשוב מספר התושבים בה תאפשר למנות או לבחור סגן נוסף.
משה גפני: הדבר השני הוא שבהצעה המקורית שאושרה בוועדת הפנים היה שמספר התושבים ייבחן שוב באמצע הקדנציה, זאת אומרת הקדנציה תתחיל עם פחות תושבים ועם פחות סגן, ולאחר מכן יאושר סגן נוסף מכיוון שבמחצית הקדנציה או באמצע הקדנציה מספר התושבים יגדל.
משה גפני: הורדתי את זה, ומה שנותר בחוק מלבד ירושלים שאושר בקריאה טרומית, יש עיר שמספר תושביה עולה על 200 אלף ותקציבה הוא תקציב מאוזן, והיא איננה מקבלת מענקי איזון.
משה גפני: זאת אומרת הממשלה איננה מממנת את התקציב הזה.
משה גפני: ראש הרשות מבקש, ומועצת הרשות מאשרת, ורק במלוא כל התנאים הללו אפשר להביא את זה לבקשה כדי לאשר.
משה גפני: אני רוצה להגיד לחברי הוועדה כאן שמדובר, למעשה, על חמש הרשויות הגדולות: תל-אביב, חיפה, באר-שבע, ראשון ואשדוד.
משה גפני: לא מדובר על אחרים.
משה גפני: הדחיפות שלי בבקשה הזאת היא מכיוון שוועדת הכספים- -
שלמה מולה: פסחת על תל-אביב.
משה גפני: אמרתי: תל-אביב, חיפה, באר-שבע, ראשון ואשדוד.
משה גפני: הן ערים שמספר תושביהן הוא למעלה מ-200 אלף.
משה גפני: אם ראש הרשות איננו מעוניין הוא לא צריך; אם התקציב לא מאוזן הוא לא יאושר, ואם הוא מקבל מענקי איזון – גם לא יאושר, זה מועצת הרשות צריכה לאשר את זה.
משה גפני: זאת אומרת זה לא חוק שמחייב אותם, אלא זה חוק שמאפשר להם.
זאב אלקין: זאת אומרת, אם אני מבין נכון, ברשויות האלה זה לא עולה על תקציב המדינה.
משה גפני: זה לא עולה על תקציב המדינה בכלל, כל העניין הזה איננו קשור לתקציב המדינה.
משה גפני: זה תקציב של הרשות המקומית, זאת החלטה של הרשות המקומית.
שלמה מולה: אבל זה תקציב של הרשות המקומית.
אברהם מיכאלי: אם הוא לא רוצה הוא לא ימנה.
יוחנן פלסנר: מה זה "לא ימנה"?
יוחנן פלסנר: ברגע שהסיעות יודעות שיש לו האופציה- -
זאב אלקין: רגע, חברים.
זאב אלקין: סיימת?
יוחנן פלסנר: משהו ענייני.
יוחנן פלסנר: אתה הרי כאן לבקש פטור מחובת הנחה.
יוחנן פלסנר: אני מניח שיש כאן איזושהי בהילות, אתה יכול להסביר את הבהילות?
משה גפני: אתה עצרת אותי.
משה גפני: היות שאתה קורא את המחשבות שלי כמו תמיד, אתה יודע שזה בדיוק מה שהלכתי עכשיו לומר.
אברהם מיכאלי: חתן בחופתו קורא מחשבות.
ציפי חוטובלי: מזל טוב, יוחנן.
משה גפני: בשום פנים ואופן לא מדובר על תקציב המדינה, אלא על תקציב הרשות המקומית רק ברשויות הגדולות.
משה גפני: אם ראש הרשות או מועצת הרשות אינם מעוניינים בהוצאה הזאת הם אינם חייבים – הכנסת לא מחייבת אותם למנות סגן, הכנסת מאפשרת להם על תקציבם, אם הם מעוניינים בכך – אם ראש הרשות מעוניין ומועצת הרשות מאשרת.
משה גפני: הדחיפות בהצעת החוק הזאת היא מכיוון שבוועדת הכספים אנחנו נמצאים לקראת תום כנס החורף בבעיה גדולה עם נושא חוק ששינסקי.