GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: כך שכל האפשרויות פתוחות.
יריב לוין: מצד שני, אני אומר- המטרה היא לא לדון בכל סעיף וסעיף מהתחלה ולמשוך את העניין הזה ללא קץ וללא גבול.
יריב לוין: לכן, סיכמנו והחלטנו, נדמה לי שזה היה כאן על דעת כולם,  שאנחנו נתחיל מ-4-5 נושאים שהם נראים כמוקשים המרכזיים  וכדברים שגם יוצרים, אולי, את חילוקי הדעות המהותיים כאן, בהנחה שנצליח להתגבר עליהם, אני מניח שאחר כך יהיה קל יותר לסגור ולצמצם פערים בנושאים האחרים, מתוך העובדה שאפשר להעלות כאן כל דבר ואין כאן, אם להשתמש באמירה של יושבת ראש הכנסת לשעבר – אין כאן טובים או רעים, אנחנו כולנו באותה סירה, ורוצים להגיע לתוצאה שתשרת את כולם בצורה הטובה ביותר.
יריב לוין: רבותיי, אז אני נועל את הישיבה הזו – אנחנו נמשיך.
יריב לוין: אנחנו נקבע את הישיבה הבאה, ואני אשתדל גם לעשות איזה סדר של ההתקדמות כדי שאנשים יוכלו לדעת מראש וגם להתכונן - -
דליה איציק: אני מתרשמת שברוב הדברים יש איזושהי - -
יוחנן פלסנר: בסוף, כשיורדים מההצהרות הגדולות, מהקמפיין של הטובים והרעים, אז בסוף מגיעים לדברים שהם פשוט למנוע ניצול לרעה.
יוחנן פלסנר: יש פה מקומות, הרי אנחנו מכירים את האווירה של "לעשות תקשורת" על הגב של השני – "פנה לוועדת האתיקה", במקום להגביר את האמון בכנסת, אני אומר את זה כמי שאין לו  מה להסתיר – יש פה המון אבל אני כן  יודע את נפשם של גוזרי הקופונים.
יוחנן פלסנר: יש פה המון מקומות שבהם אפשר לגזור קופונים על גב חברי הכנסת.
יריב לוין: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
יריב לוין: אני מתנצל על הדחייה של חצי שעה, בגלל האירוע של השקת המיזם המשותף של הכנסת עם "יוטיוב".
יריב לוין: אנחנו ממשיכים בנושא של תיקוני התקנון, סוגיית החקיקה, נדמה לי ישיבה מספר שש בנושא הזה.
יריב לוין: אנחנו הגענו בישיבה הקודמת עד עמוד 15, פרק שישי: הקריאה השנייה והקריאה השלישית.
רונית חייקין יעקבי: אני רוצה להעלות משהו שהיה לי בשבוע שעבר עם חבר הכנסת דוד רותם.
אתי בן-יוסף: ההסתייגויות?
רונית חייקין יעקבי: כן, הנושא של ההסתייגויות.
רונית חייקין יעקבי: אני רוצה לספר לכם סיטואציה שקרתה לי.
רונית חייקין יעקבי: למרצ אין נציגות בוועדת החוקה, חוק ומשפט.
רונית חייקין יעקבי: קורה לי הרבה פעמים, שאני מצטרפת להסתייגויות של סיעת חד"ש.
רונית חייקין יעקבי: בא חנא סוייד, מנמק את ההסתייגויות, ואני מבקשת להצטרף להסתייגויות כמו שהן.
רונית חייקין יעקבי: בפעם האחרונה שניסיתי לעשות את זה, הוא בכלל לא הסכים.
רונית חייקין יעקבי: קרתה לו איזושהי תקלה, שהם לא באו לנמק, אז חבר הכנסת דודו רותם נימק במקומם.
רונית חייקין יעקבי: הוא כל כך כעס שהם לא באו לנמק, אז שאלתי אותו: למה נימקת?
רונית חייקין יעקבי: הוא לא נתן לי אפשרות להצטרף להסתייגויות כקבוצה.
ארבל אסטרחן: מתי ביקשת להצטרף?
ארבל אסטרחן: לפני הישיבה?
ארבל אסטרחן: אחרי הישיבה?
רונית חייקין יעקבי: עזבי, אנחנו מדברים על הכללי.
ארבל אסטרחן: אבל מתי את רוצה לבקש להצטרף?
רונית חייקין יעקבי: אני שולחת לדורית בקשה להצטרף.
רונית חייקין יעקבי: כן, או נניח בזמן הישיבה.
יריב לוין: לדעתי, לא צריכה להיות בעיה.
יריב לוין: אז נכניס את זה.
רונית חייקין יעקבי: לא יכול להיות שאני ארצה להצטרף כקבוצת מרצ לקבוצת חד"ש, במצב שחד"ש כן מנמקת את ההסתייגויות, והוא יגיד לי לא.
דורית ואג: הוא לא אומר.
רונית חייקין יעקבי: הוא אמר לי את זה, היתה לנו שיחה מאחורי המליאה.
דורית ואג: הוא מתעקש שיבואו לנמק.
דורית ואג: הוא לא מוכן לעמוד במצב, שהוא צריך לנמק את ההסתייגויות שלכם.
יריב לוין: אני קטונתי מלהיכנס למחלוקת הזאת, עזבו אותה.
דורית ואג: זו לא מחלוקת.
יריב לוין: אני מדבר לגוף העניין.
רונית חייקין יעקבי: הסתייגויות זה נושא של אופוזיציה.
יריב לוין: אני אקצר לך את הדרך.
יריב לוין: אני חד-משמעית בעד לאפשר הצטרפות של קבוצות בצורה מסודרת, כפי שהן רוצות, בתוך התקנון.
יריב לוין: השאלה היחידה היא מה נקודת הזמן האחרונה שבה אפשר להצטרף – זאת השאלה.
ארבל אסטרחן: כרגע מה שמוצע כאן זה שחבר כנסת הגיש את ההסתייגות בכתב לפני הדיון, וביקש שהוועדה תדון בה גם שלא בנוכחותו – הרי הוועדה צריכה לדון על ההסתייגות ולהצביע עליה – ויושב-ראש הוועדה אישר זאת.
דורית ואג: עם זה אין בעיה.
רונית חייקין יעקבי: יושב-ראש הוועדה אישר - - -
יריב לוין: בואו נעשה הבחנה בין שני דברים.
יריב לוין: דרך המלך היא שמוגשת הסתייגות ובא אדם לנמק אותה.
יריב לוין: לא צריכים לבוא כל המסתייגים, אבל צריך לבוא מסתייג אחד שיבוא וינמק.
יריב לוין: עכשיו צריך לעשות הבחנה בין שני מצבים, בין מצב שבו בא אדם ונימק את ההסתייגויות ובאה קבוצת מרצ ורוצה להצטרף להסתייגויות האלה.
רונית חייקין יעקבי: נכון, כמו - - -
יריב לוין: אני בעד זה, אני רק שואל במקרה הזה - עזבי רגע את המקרה שהיה לך – שבו נומקו ההסתייגויות וצריך - - -
רונית חייקין יעקבי: אני רוצה להצטרף כקבוצה – אני לא צריכה את האישור של יושב-ראש הוועדה.
יריב לוין: אין ויכוח, השאלה רק מה נקודת הזמן האחרונה, שבה את יכולה להצטרף להסתייגויות.
תמי כנפו: כל זמן שלא נידונו.
רונית חייקין יעקבי: עד היום שבו מתקיימת הישיבה.
יריב לוין: מאה אחוז, אז זה צריך לבוא לידי ביטוי בצורה ברורה.
דורית ואג: ואת צריכה לבוא חתומה.
רונית חייקין יעקבי: ברור.
יריב לוין: לעומת זאת, ישנו המצב השני שבו הוגשו הסתייגויות, אבל לא נומקו.
יריב לוין: במצב הזה יכול יושב-ראש הוועדה להרשות בכל זאת שההסתייגויות האלה תובאנה.
דורית ואג: ומי ינמק?
רונית חייקין יעקבי: הוא נימק.
דורית ואג: הוא התרגז - - -
תמי כנפו: יושב-ראש הוועדה יכול להרשות, אבל יכול לא להרשות.
יריב לוין: נכון, אני אעשה עוד פעם סדר.
יריב לוין: הכלל הוא שאדם שמגיש הסתייגויות, בא לנמק אותן, זה הכלל.
ארבל אסטרחן: זאת פסקה (1).
יריב לוין: הכלל שאין עליו ויכוח - דרך המלך היא שאדם הגיש הסתייגויות ובא לנמק אותן.
יריב לוין: ברור שלא צריכים לבוא כל המסתייגים, אבל אחד בא ונימק.
יריב לוין: לכן לצרף קבוצה נוספת לאותם נימוקים אין בעיה, במועד כמו שדיברנו עליו עכשיו אין בעיה.
רונית חייקין יעקבי: איך זה ייכתב במפורש בתקנון?
יריב לוין: זה ייכתב בתקנון.
יריב לוין: בעיה שנייה מתעוררת כאשר נוצר מצב, שבו אדם לא נימק את ההסתייגויות.
יריב לוין: כאן החלטנו לא למחוק אותן, אלא לתת ליושב-ראש הוועדה שיקול דעת, אם לקבל אותן.
יריב לוין: אני מציע שאם לא קיבל, לא קיבל, אז אין הצטרפויות ואין למה להצטרף ואין דבר.
יריב לוין: אם קיבל – יחול אותו כלל.
ארבל אסטרחן: צריך לראות מה כתוב היום.
ארבל אסטרחן: היום פסקה (1) אומרת שהוא הציג את הצעתו,
ארבל אסטרחן: זאת אומרת בא חבר כנסת ומנמק.
ארבל אסטרחן: בעמוד 13 סעיף 17(ב) כתוב: "רשאי מציע ההצעה לתיקון לבקש כי היא תצורף כהסתייגות.
ארבל אסטרחן: ובלבד שהתקיים אחד מאלה: הוא הציג בדיון את הצעתו".
ארבל אסטרחן: "(2) הוא הסמיך חבר כנסת אחר...
ארבל אסטרחן: להציג את הצעתו".
ארבל אסטרחן: פה יכולה מרצ להסמיך מישהו מסיעה אחרת "תציג גם אותנו", ואז אחר כך רק כתבנו שהם חייבים לתת את זה גם בחתימתם.
ארבל אסטרחן: ב-(ג) כתוב: "לא תצורף...
ארבל אסטרחן: הסתייגות אלא לאחר שהועברה לוועדה בקשה".
רונית חייקין יעקבי: אני צריכה להסמיך בחתימה?
עליזה בראשי: כן, אם את מבקשת ממישהו להציג את הצעת החוק שלך, את צריכה לחתום.
רונית חייקין יעקבי: מה היה עד היום?
רונית חייקין יעקבי: הסמכתי בחתימה מישהו אחר?
ארבל אסטרחן: היום לדעתי כל אחד היה צריך לתת בכתב.
איל זנדברג: כדי שזה יהיה כתוב למליאה, לא בשלב שזה בוועדה.
אתי בן-יוסף: מכתב אחד עם החתימות.
דורית ואג: היום לא היה דבר, היה נוהג שהיה לפי מצב הרוח.
רונית חייקין יעקבי: מה עושים בתקציב?
ארבל אסטרחן: עזבי, התקציב זה משהו אחר.
ארבל אסטרחן: התקציב הוא לא דוגמה.
רונית חייקין יעקבי: אני מדברת על ההסתייגויות בתקציב.
ארבל אסטרחן: עזבי את התקציב, התקציב הוא דוגמה רעה לכול.
ארבל אסטרחן: אנחנו לא "עושים" את פרק החקיקה לפי התקציב.
ארבל אסטרחן: היום היה מוגש מכתב, נגיד על ידי סיעת חד"ש, שנותנת מכתב חתום על ידי - - -
רונית חייקין יעקבי: סיעת מרצ מבקשת להצטרף להסתייגויות של סיעת חד"ש, ואני מצרפת את שלוש החתימות.
ארבל אסטרחן: זאת ההבחנה שעושה עכשיו יושב-ראש הוועדה.
ארבל אסטרחן: מישהו מנמק את ההסתייגויות של חד"ש?
רונית חייקין יעקבי: של חד"ש כן.
ארבל אסטרחן: יפה, אז אתם מבקשים – הרי לכאורה מישהו צריך לנמק את ההסתייגויות, ואתם מצטרפים ומבקשים להצטרף להנמקות שלהם.
רונית חייקין יעקבי: אז למה דוד אמר לי שאני לא יכולה?
ארבל אסטרחן: זה לא קיים היום מה שקיים פה.
ארבל אסטרחן: אני מנסה לראות אם מה שאנחנו מציעים הוא תואם - - -
רונית חייקין יעקבי: כשאני כותבת את המכתב זה מספיק או שאני צריכה חבר כנסת?
ארבל אסטרחן: לא, בוודאי שחבר כנסת.
ארבל אסטרחן: שלושתם צריכים לחתום על זה.
ארבל אסטרחן: הרי לא נכניס הסתייגויות שחבר כנסת לא ביקש.
ארבל אסטרחן: הם יכולים להגיד: אנחנו מבקשים להצטרף להסתייגויות של חבר כנסת אחר, והם מנמקים גם אותן.
ארבל אסטרחן: מבקשים שהם ינמקו בשמנו.
רונית חייקין יעקבי: מה זה סעיף (3)?
ארבל אסטרחן: זה מצב שמגיש חבר כנסת בכתב, ולא מגיע בכלל.
ארבל אסטרחן: אז אמרנו שיושב-ראש הוועדה יכול לאשר את זה, כי לפעמים זה משהו מאוד ברור.
יריב לוין: אני אישרתי את במשאל עם, לא רציתי לחסום מישהו שרצה להגיש הסתייגויות, גם אם הוא לא היה ביום - - -
ארבל אסטרחן: לפעמים לא ברור מה הם רוצים, הם מפנים לנוסח הכחול שכבר לא רלוונטי.
רונית חייקין יעקבי: אני מבקשת שייכתב בזה, שזה שיקול דעת של היושב-ראש, כולל גם ההצטרפות, זאת אומרת שאם הוא מאשר, נניח לקבוצת חד"ש, ללא הנמקה להגיש את ההסתייגויות - -
יריב לוין: - - זה יחול גם על מי שהצטרף לבקשה.
רונית חייקין יעקבי: שזה יתווסף גם בבקשה.
יריב לוין: בסדר, אין בעיה.
דורית ואג: אני רוצה להעלות עוד מצב, שקורה המון, אצלכם פה ויותר עם חד"ש.
דורית ואג: בערך שעה אחרי שחוק עובר בקריאה ראשונה במליאה, אני מקבלת הסתייגויות.
יריב לוין: מראש?
דורית ואג: זה בסדר גמור, זה בזמן וחתום והכול נהדר.
דורית ואג: אבל תוך כדי הדיונים בוועדה, ההסתייגויות לא רלוונטיות.
דורית ואג: אם אף אחד לא בא, מבחינתי אני זורקת את זה לפח.
יריב לוין: נכון, אם ההסתייגות לא רלוונטית, היא נפלה.
רונית חייקין יעקבי: אני אגיד לך מה הבעיה.
רונית חייקין יעקבי: דורית תמיד כותבת: עם הסתיים הדיון, תתקיים הצבעה.
רונית חייקין יעקבי: אנחנו בהיסטריה, כי יש לנו חוקים בעייתיים.
ארבל אסטרחן: למה צריך לכתוב את זה?
ארבל אסטרחן: לא ברור שאם הסתיים הדיון תתקיים הצבעה?
יריב לוין: אני רוצה לנסות לשים את עצמנו במקום הנכון.
יריב לוין: הכלל והציפייה הם שאדם יבוא לדיון, זה הרעיון העקרוני, והוא יגיש הסתייגויות אחרי שהוא בא לדיון, ניסה לשכנע ולא הצליח, ואז הוא מציג את ההסתייגויות שלו.
יריב לוין: מאחר שפרקטית, בגלל הרבה מאוד סיבות שכולנו מכירים אותן, זה לא תמיד מסתייע, ייצרנו מסלולים שמאפשרים גם אם לא היית בדיון להגיש את ההסתייגויות.
יריב לוין: עדיין אני חושב שהחובה המינימאלית שלך שההסתייגויות שלך יהיו רלוונטיות לנוסח הסופי שהחוק מובא בו, ואז זה הסיכום האינהרנטי שאתה לוקח כשאתה לא בא, במובן הזה שאם הגשת מראש והדברים שלך הם לגמרי לא רלוונטיים לעניין - -
דורית ואג: - - לא יהיו לך הסתייגויות.
יריב לוין: - - אין לך הסתייגויות.
יריב לוין: זה פשוט, וזה גם איזון נכון.
אברהם מיכאלי: השאלה היא מי מחליט אם זה רלוונטי או לא.
יריב לוין: המחלקה המשפטית.
ארבל אסטרחן: אנחנו בודקים.
אברהם מיכאלי: אם אתה לא הבאת את זה בכלל לשולחן, אף אחד לא יודע אם זה רלוונטי או לא רלוונטי.
רונית חייקין יעקבי: אם לא הבאת את זה ברור, אין על מה לדון.
אברהם מיכאלי: קרה הבוקר באחת הוועדות, אני לא רוצה להעליב את היושב-ראש, שפתאום החליט, בלי שהוא הודיע לי אפילו, שהוא מעלה את ההסתייגויות.
אברהם מיכאלי: שאלתי אותו: איך העזת לעשות את זה?
אברהם מיכאלי: הוא אמר לי: הייתי דן בזה גם בלעדיך, כלומר הוא כבר הניח שהוא לא רוצה אותי שם.
יריב לוין: אבל זה במישור של הסמכות של ניהול הישיבה.
יריב לוין: מבחינת תוכן ההסתייגויות, הרי הן מובאות ומוצגות, ואומר היועץ המשפטי א', ב', ג', ד' לא רלוונטיות.
אברהם מיכאלי: כדי שהיא תבחן את הרלוונטיות, מי שצריך להניח את זה על השולחן.
רונית חייקין יעקבי: דרך אגב, הם מתקשרים אלינו ואומרים שההסתייגויות כבר לא רלוונטיות.
אברהם מיכאלי: כן, אבל מי מחליט שזה לא רלוונטי?
דורית ואג: אם זה אני הייתי, אני לא הייתי מתקשרת.
יריב לוין: נכון, את לא חייבת.
אברהם מיכאלי: כדי שדורית בפעם הבאה תתקשר, התקנון יהיה ברור.
איל זנדברג: אני חושב שיש תשובה בסעיף 17(ב): "החליטה הוועדה לדחות הצעה לתיקון הצעת החוק".
איל זנדברג: צריך לזכור שזה התנאי המהותי, לפני שמגיעים להסמיך לא להסמיך.
איל זנדברג: כדי שהיא תדחה, היא צריכה גם לדון, ולכן כשדורית מקבלת שנתיים מראש הסתייגויות, היא צריכה להניח אותן וביום מן הימים להוציא אותן מהבוידעם, להניח, ואז ידונו.
איל זנדברג: אם זה יהיה כל כך לא רלוונטי, זה פשוט מאוד מתפוגג.
איל זנדברג: אבל זה לא ייכנס ישירות, ולכן זה לא שיקול דעת של היועץ המשפטי אפילו.
דורית ואג: זה לא רק מתפוגג, אותם חברי כנסת – לא יהיו להם הסתייגויות - - -
יריב לוין: אני חושב שהתכנסנו למסגרת הנכונה בעניין הזה.
ארבל אסטרחן: אני חושבת שזה יפתור את מה שרונית מעלה.
ארבל אסטרחן: לגבי פסקה (3), שמאפשרת להגיש את ההצעה בכתב לפני הדיון, והיושב-ראש יכול לאשר את זה, אולי פה צריך להגיד שהחלטת היושב-ראש תחול לגבי כל חברי הכנסת שהגישו את אותה הסתייגות לפי פסקה זו, זאת אומרת: היושב-ראש לא יוכל להגיד לחד"ש אני מאשר ולמרצ אני לא מאשר.
דורית ואג: זה לא קורה.
יריב לוין: לא משנה, אבל זה יהיה כתוב במפורש, אין שום בעיה.
ארבל אסטרחן: אם הוא אישר, הוא לא יכול לאשר לאחד ולאחר לא.
יריב לוין: הוא יכול לא לאשר את הכול.
דורית ואג: להפך, אתם במצב יותר טוב אצלי.
דורית ואג: לכם אין נציג בוועדת החוקה, חוק ומשפט.
דורית ואג: מצבכם יותר טוב בקטע הזה, כי לכם אני לא יכולה להגיד לא, לאחרים כן.
רונית חייקין יעקבי: אבל זה מה שאמרתי.
רונית חייקין יעקבי: אני לא זוכרת כמה הסתייגויות לדיבור אישרנו?
ארבל אסטרחן: לא אישרנו זמן עדיין.
רונית חייקין יעקבי: לא זמן.
רונית חייקין יעקבי: כשאני באה ואין לי הסתייגויות מהותיות, אני מבקשת מוועדה X הסתייגויות לדיבור לכל חבר כנסת שלי.
רונית חייקין יעקבי: האם יש שתיים או אין שתיים?
ארבל אסטרחן: פה הצענו משהו אחר, פה הצענו שיהיו הסתייגויות מהותיות, ושבנוסף חבר כנסת יוכל לבקש זמן דיבור בקריאה השנייה והשלישית, זה החידוש שדיברנו עליו בישיבה הקודמת בסעיף 18.
יריב לוין: כמה זמן עוד לא החלטנו.
ארבל אסטרחן: כמה זמן נדבר עוד מעט במהלך הקריאה השנייה והשלישית.
ארבל אסטרחן: אמרנו שהוועדה תכין נוסח עם הסתייגויות, זה מופיע ב-18(א): "כמו כן יצורפו בקשות של חברי הכנסת לקבל את רשות הדיבור בעת הקריאה השנייה" והשלישית "בקשר להצעת החוק".
ארבל אסטרחן: בקשות כאלה או ייאמרו בדיון, זאת אומרת בדיון במקום להגיד: תן לי הסתייגות דיבור, תגיד: תן לי זמן דיבור, "או נמסרו בחתימת חבר הכנסת".
יריב לוין: זה צריך להיות זמן מאוד קצר.
רונית חייקין יעקבי: מה זה קצר?
יריב לוין: קצר זה בעיניי בין שלוש לחמש דקות.
רונית חייקין יעקבי: - - - פחות מחמש דקות, כי הסתייגות זה חמש דקות.
יריב לוין: לא משנה, אנחנו אומרים זמן דיבור.
תמי כנפו: את מדברת על המליאה?
רונית חייקין יעקבי: כן, אני מדברת על המליאה.
יריב לוין: לדעתי, זה לא יכול להיות יותר מחמש דקות.
אברהם מיכאלי: אני אגיד לך איפה הבעיה.
אברהם מיכאלי: הבעיה היא שהסיעה מגישה את זה כסיעה, ואם נכפיל את זה בדקות, זה לא הגיוני.
רונית חייקין יעקבי: מה פתאום.
אברהם מיכאלי: הרבה פעמים זאת הסתייגות דיבור לסיעה שלמה, וזה בלתי אפשרי.
אברהם מיכאלי: צריך להוריד את זה.
יריב לוין: בואו נעזוב רגע את הקונספציות ונלך להיגיון.
יריב לוין: ההיגיון אומר שאדם אומר: זה לא שיש לי הסתייגויות לחוק, אני דווקא חושב שהוא בסדר, אבל אני רוצה בכל זאת להתייחס אליו באיזשהו מובן.
יריב לוין: נדמה לי שכשזאת העמדה, ההיגיון אומר שהוא יתייחס בקצרה, לא יישא סימפוזיון.
ארבל אסטרחן: ואז לא צריך לנסח את זה כתיקון - - -
יריב לוין: ואני שוב מדגיש, שהוא לא מוגבל, כי הוא תמיד יכול להגיד: אני רוצה להגיש הסתייגויות, ואז יש לו זמנו כפי שימצא לנכון, אבל אני נותן לו אפיק במקום סתם להמציא הסתייגות.
יריב לוין: אני רוצה להתייחס לחוק, למרות שאני דווקא בא מעמדה חיובית כלפיו.
אברהם מיכאלי: הסתייגות דיבור נגביל ל - -
יריב לוין: - - חמש דקות.
אברהם מיכאלי: לא חמש דקות.
דורית ואג: זה המון.
אברהם מיכאלי: אם אתה מכפיל את זה למספר הפעמים שהוא נרשם להסתייגות דיבור בכל הסעיפים - - -
יריב לוין: לא, הוא לא יירשם כמה פעמים.
יריב לוין: הוא לא יכול, הוא יכול רק אחת.
רונית חייקין יעקבי: אם אתה עושה מהותית חמש וזה חמש, אתה לא יכול פה שתיים, פה שלוש, פה חמש.
יריב לוין: חמש, רק אחת.
אברהם מיכאלי: מספיק שלוש דקות.
איל זנדברג: יש לי שתי שאלות הבהרה מנקודת מבט של הממשלה.
איל זנדברג: באותו סעיף 17(ב)(2) בנושא של ההסמכה, האם הכוונה שהשר שמסמיך את נציג הממשלה - אני מקווה שלא כך הדבר, שלא מדובר בהסמכה שדורשת איזשהו נייר.
ארבל אסטרחן: לא, הוא בא כנציג השר.
איל זנדברג: כי שמעתי פה לגבי חברי כנסת, גם לגבי חבר כנסת אין כוונה כזאת.
ארבל אסטרחן: לא, ההסמכה היא לא בכתב.
איל זנדברג: כי מדובר על הסמכה, בעוד שבהקשרים אחרים נציג השר מדבר בשם הממשלה, בלי שהמילה הסמכה נזכרת.
איל זנדברג: אני רוצה שיהיה פה ברור, שאין כוונה פה לאיזה פרוצדורה - - -
אברהם מיכאלי: לפעמים השר לא ממנה אותו.
אברהם מיכאלי: אני בא לשר ואומר לו: תעשה טובה, תחליף, זה נקרא מינוי או לא?
איל זנדברג: אני רק מוודא.
אברהם מיכאלי: לא, זה קורה.
אברהם מיכאלי: לפעמים אני מבקש משר תורן לענות בשם שר, בלי שהשר מינה אותו.
יריב לוין: נכון, אבל אין צורך שזה יהיה בכתב.
עליזה בראשי: יריב, למה לא תוריד את זמן הדיבור להסתייגויות?
יריב לוין: להוריד בכלל את כל זמן הדיבור?
אברהם מיכאלי: אני הצעתי שלוש דקות.
עליזה בראשי: להפחית, שלוש דקות הסתייגות.
יריב לוין: אז יגישו לך פי שניים הסתייגויות.
יריב לוין: מה זה ייתן לך?
עליזה בראשי: זה ייתן הרבה.
רונית חייקין יעקבי: את צודקת, אבל זה הכלי של האופוזיציה.
עליזה בראשי: זה נותן הרבה.
רונית חייקין יעקבי: אבל זה הכלי של האופוזיציה.
רונית חייקין יעקבי: בדרך כלל הקואליציה לא מגישה הסתייגויות.
רונית חייקין יעקבי: זה הכלי של האופוזיציה.
רונית חייקין יעקבי: את רוצה לצמצם את הכלי של האופוזיציה.
עליזה בראשי: בשביל זה אני רוצה להוריד את דקות הדיבור.
רונית חייקין יעקבי: בוא נבטל את האופוזיציה ונגמר העניין.
רונית חייקין יעקבי: ..
אברהם מיכאלי: לא ניתן לו להגיש פי שניים הסתייגויות, שיגיש פעם אחת.
יריב לוין: יש אחת בדיבור, את זה קבענו.
אברהם מיכאלי: זה לא כתוב.
יריב לוין: זה יהיה כתוב.
אברהם מיכאלי: אם זו הסתייגות דיבור?
יריב לוין: בדיבור תהיה אחת.
איל זנדברג: שאלה שנייה - היום יש נוהג או פרקטיקה, שבה נציג הממשלה מציע איזושהי הצעת נוסח, הוועדה דוחה אותה, ואז הנציג, כיוון שהוא לא יודע מה חושב השר, אומר: אני מבקש לשמור זכות להסתייג בשם השר.
איל זנדברג: כך זה קורה לפחות בוועדות שאני השתתפתי בהן.
איל זנדברג: אני רוצה להבהיר מה הנוסח החדש עושה, כי לכאורה, ברגע שדוחים את ההצעה לפי 17(ב), מהותית אפשר יהיה להגיש את זה כהסתייגות, אבל השלב שבו השר צריך להגיש את הבקשה זה לפי (ג) בחתימתו.
ארבל אסטרחן: בחתימתו, אבל הפקיד, הנציג שלו - - -
איל זנדברג: הוא לא צריך לבקש הסתייגות, הוא הציע, הוא עמד בתנאי שההצעה נידונה בפני הוועדה.
איל זנדברג: לכאורה, לפי 17(ג) - גם חברי הכנסת דרך אגב יכולים לחכות עד - - -
ארבל אסטרחן: זאת לא הכוונה, צריך להבהיר עד מתי אפשר לבקש הסתייגות וזה עד שהוועדה מסיימת את דיוניה.
איל זנדברג: כי היום לפי (ג) כתוב "וכל עוד הצעת החוק לא הונחה על שולחן הכנסת".
ארבל אסטרחן: זה (ג), עד מתי הוא מביא את החתימה, ביקשו הסתייגות.
איל זנדברג: אבל פה אין שלב ביניים.
דורית ואג: לא צריך, הוועדה דנה בהצעה.
איל זנדברג: היא דנה בהצעה, אבל הוא לא החליט אם הוא רוצה את זה כהסתייגות או לא.
דורית ואג: אז הוועדה כבר דנה, יתכבד השר ותוך 24 שעות - - -
איל זנדברג: זה לא מה שכתוב, זה לא כתוב פה לא לגבי חבר כנסת ולא לגבי השר.
ארבל אסטרחן: אם איל בא לוועדה בשם שר המשפטים ואומר "יש לנו הסתייגות", אנחנו לא נניח את החוק בלי מכתב מהשר.
ארבל אסטרחן: אין לי בעיה שחתימת השר תגיע גם אחרי הישיבה, אבל אמירת ההסתייגות צריכה להיעשות בעת הישיבה.
איל זנדברג: אבל גם לגבי חברי הכנסת.
יריב לוין: בוודאי, התשובה היא כן.
איל זנדברג: חברי הכנסת צריכים להודיע, ואז מה קורה אם חבר כנסת שלא הופיע אלא רק שלח לפי האופציה השלישית בכתב?
יריב לוין: אז יש ליושב-ראש הוועדה סמכות להחליט, אם הוא מכניס את ההסתייגות שלו או לא.
יריב לוין: אני במשאל עם את זה עשיתי.
איל זנדברג: אבל אם יהיה פתח ליושב-ראש להחליט – אותי מטריד מנקודת מבט של הממשלה, אבל ככלל צריך לקבוע מועד, שעד לאותו מועד אפשר להודיע מי שרוצה להסתייג או לא מסתייג.
איל זנדברג: לפעמים גם חברי כנסת מסתכלים הדדית – אם ההוא הסתייג, אני אגיש הסתייגות; אם לא, זה לא כל כך משמעותי.
איל זנדברג: השאלה היא מה הוא המועד הזה.
יריב לוין: לא, הוא בכל מקרה צריך להודיע - - -
ארבל אסטרחן: כל עוד לא סיימה הוועדה את דיוניה.
איל זנדברג: כל עוד לא הסתיימה ההצבעה.
יריב לוין: כן, אחרי הדיון הוא לא יכול לבקש.
יריב לוין: ליושב-ראש הוועדה יש אפשרות לאשר לו בקשה שהוא הגיש מראש, גם אם הוא לא נמצא.
איל זנדברג: היושב-ראש לא יכול לאשר לו אחרי.
יריב לוין: לא, בוודאי שלא.
יריב לוין: ברגע שאושר והוועדה גמרה - - -
רונית חייקין יעקבי: אם מבקשים רביזיה?
יריב לוין: אם תאושר הרביזיה, הכול נפתח.
יריב לוין: אם לא אושרה הרביזיה - - -
ארבל אסטרחן: אני הייתי אומרת אולי "כל עוד לא אישרה הוועדה את הצעת החוק - רשאי מציע ההצעה לתיקון לבקש כל עוד לא אישרה הוועדה את הצעת החוק, כי היא תצורף כהסתייגות לנוסח החוק שיונח.
ארבל אסטרחן: את החתימה אפשר גם לתת אחר כך.
יריב לוין: אנחנו מגיעים לסעיף 19.
ארבל אסטרחן: זו היתה הערה חשובה מאוד.
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שאנחנו מדברים כרונולוגית.
ארבל אסטרחן: הפרק הקודם שדיברנו עליו היה דיונים בוועדה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, היא מכינה את הנוסח, מצרפת הסתייגויות, מניחה על שולחן הכנסת ועכשיו פרק שישי – הקריאה השנייה והשלישית במליאה.
ארבל אסטרחן: סעיף 19 זה הנחה על שולחן הכנסת ומועד הקריאה השנייה: "יושב ראש הכנסת יניח על שולחן הכנסת הצעת חוק שוועדה אישרה להביאה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית בצירוף הסתייגויות, ככל שישנן, ויעמיד את הצעת החוק על סדר יומה של הכנסת".
ארבל אסטרחן: הוראה דומה היתה לנו בקריאה הראשונה.
ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה אמרנו, שמזכיר הכנסת יניח על שולחן הכנסת הצעת חוק.
יריב לוין: כן, כי הרי זה מה שקורה.
יריב לוין: זה גם אותו דבר, בוודאי.
יריב לוין: הפעולה היא פעולה טכנית.
ארבל אסטרחן: מזכיר הכנסת יניח הצעת חוק, אבל לא הוא יעמיד, מי שמעמיד את זה על סדר-היום זה היושב-ראש.
דורית ואג: למה צריך לכתוב מזכיר הכנסת?
דורית ואג: ההצעה תונח על שולחן הכנסת.
ארבל אסטרחן: אולי נאמר: "ככל שישנן; יושב-ראש הכנסת יעמיד את הצעת החוק על סדר-היום".
ארבל אסטרחן: המזכיר מניח, והיושב-ראש מעמיד על סדר-היום.
ארבל אסטרחן: "(ב) הקריאה השנייה תחל לכל המוקדם למחרת ההנחה על שולחן הכנסת" – וזה חל על כל הצעות "אלא אם כן החליטה ועדת הכנסת על קיצור תקופת ההנחה כאמור, לפי בקשה שהגישה הוועדה שהכינה את הצעת החוק או הממשלה, שאליה יצורף נוסח הצעת החוק".
ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים לאפשר גם לממשלה לבקש את זה או רק לוועדה.
ארבל אסטרחן: היום בדרך כלל זה הוועדה.
יריב לוין: לא, אני לא רוצה לשנות פה דבר.
ארבל אסטרחן: "שאליה יצורף נוסח הצעת החוק" – לא מובהר פה, האם זה הנוסח שיונח לקריאה שנייה וקריאה שלישית, אבל ברור הנוסח שיידעו על מה מדובר.
ארבל אסטרחן: סעיף 20 זה מה שהיה סעיף 124 של חידוש הדיון: "20.
ארבל אסטרחן: (א) הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, רשאית הוועדה שהכינה אותה לחדש את דיוניה בהצעת החוק, כל עוד לא התחילה הקריאה השנייה" את זה אנחנו מכירים, יושב-ראש הוועדה מכנס את הוועדה - החלטת ועדה לחדש את הדיון.
ארבל אסטרחן: "החליטה הוועדה לחדש את דיוניה, יודיע על כך יושב ראש הוועדה או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך לכנסת, ויחולו הוראות הפרק החמישי בחלק זה".
ארבל אסטרחן: החוק חוזר לוועדה.
ארבל אסטרחן: היום כתוב שיושב-ראש הכנסת יודיע על כך לכנסת.
ארבל אסטרחן: אנחנו חשבנו שאפשר שיושב-ראש הוועדה יודיע על כך.
דורית ואג: אני חושבת שזה מיותר לשנות, הרי מה אנחנו עושים?
דורית ואג: זה היה לפני שבועיים.
דורית ואג: אנחנו מוציאים מכתב ליושב-ראש הכנסת שוועדת החוקה, חוק ומשפט החליטה בישיבה היום לחדש את הדיונים בהצעת חוק זאת וזאת.
דורית ואג: לחלופין, אפשר גם להניח את המכתב על שולחן הכנסת ולפתור את העניין.
ארבל אסטרחן: היום לא מניחים.
דורית ואג: או שיכריז המזכיר.
ארבל אסטרחן: אפשר להגיד מזכיר הכנסת.
דורית ואג: אני לא חושבת שיושב-ראש הוועדה או מישהו מהוועדה צריך לעלות לדוכן ולהקריא מכתב של שורה וחצי.
ארבל אסטרחן: אוקיי, אז אפשר להגיד שיושב-ראש הוועדה יודיע על כך - - -
דורית ואג: יושב ראש הכנסת או מזכיר הכנסת, לא חשוב.
ארבל אסטרחן: יושב-ראש הוועדה יודיע על כך ליושב-ראש הכנסת, והיושב-ראש – אפשר להגיד בעצמו או באמצעות המזכיר, אני אראה איך אמרנו את זה - יודיע על כך לכנסת.
דורית ואג: לא יותר פשוט לעשות הנחה של זה והכרזה?
ארבל אסטרחן: אז מה יניחו?
דורית ואג: מניחים את ההודעה.
ארבל אסטרחן: אני לא חושבת שמניחים את זה היום.
דורית ואג: לא מניחים, אני אומרת לא מניחים.
ארבל אסטרחן: זאת רק הודעה: הוועדה החליטה לחדש את דיוניה בהצעת החוק.
ארבל אסטרחן: זה מאוד חשוב שזה יהיה בפרוטוקול.
דורית ואג: אבל אם את עושה הכרזה ואם המזכיר עושה הכרזה, זה בפרוטוקול.
ארבל אסטרחן: נכון, לכן היושב-ראש או המזכיר או יודיעו על זה, יושב-ראש הוועדה יודיע.
איל זנדברג: הסעיף "רשאית הוועדה להחליט" ב-124 בעצם זאת החלטה של הוועדה, ולכאורה התשובה לשאלה שאני שואל עכשיו תהיה שלפי הנהלים הרגילים של הוועדות כך זה יתנהל, אבל חברי הוועדה יכולים ליזום דיון, כדי שהוועדה תחליט?
איל זנדברג: כתוב "רשאית הוועדה", אבל באופן אמיתי זה רשאי יושב-ראש הוועדה, כי הוא יכול לחסום את זה.
יריב לוין: נכון, כמו הרבה דברים.
איל זנדברג: השאלה אם זה נכון, אגב כשמתקנים תקנון.
יריב לוין: אני חושב שזה נכון, מכיוון שאחרת אנחנו ניצור מצב שכל חוק ילך בפינג-פונג כל הזמן.
יריב לוין: זה חייב להיות כך, אחרת זה פותח פתח.
איל זנדברג: אתה צריך רוב בוועדה כדי שיכריע.
יריב לוין: עזוב, זה מעכב.
יריב לוין: ברגע שעשית את זה, עיכבת, הוא כבר חייב לכנס דיון.
ארבל אסטרחן: יש לנו גם אחר כך בפרק הוועדות שנדבר עליו אופן בו רוב חברי הוועדה יכולים לכנס את הוועדה, אבל בדרך כלל זה היושב-ראש.
יריב לוין: לא, זה ייצור טירוף מערכות.
איל זנדברג: דה-פקטו אלה כל הנקודות שהופכות את היושב-ראש - - -
יריב לוין: לא, אבל הברירה השנייה היא שפה כל דבר יימתח ללא גבול.
איל זנדברג: אפשר לעשות שני שליש.
ארבל אסטרחן: אגב, גם לא מוגבל כמה פעמים אפשר לחדש את הדיון לפי זה, אבל זה כל עוד לא התחילה הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: "(ב) סיימה הוועדה להכין את הצעת החוק לאחר שחודש הדיון בה, תאשר את הבאתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, בנוסח שקבעה ובצירוף דף נלווה וכן הסתייגויות" – זאת אומרת הכול פתוח – "ויחולו הוראות סעיף 19", זאת אומרת עוד פעם זה יונח וצריך עוד פעם להמתין יום.
איל זנדברג: מי שהגיש הסתייגויות בעבר, צריך להגיש אותן שוב?
איל זנדברג: לאחרונה זה עלה באיזשהו הקשר.
דורית ואג: לדעתי לא, אם לא עשו שינוי בסעיף שההסתייגויות - - -
איל זנדברג: זאת אומרת המסתייג יכול להניח, שדרך המלך הסתייגויותיו עומדות על כנן?
יריב לוין: אולי כדאי להבהיר את זה?
יריב לוין: אני חושב שזאת נקודה חשובה.
ארבל אסטרחן: כדאי להבהיר את זה, שההסתייגויות יישארו ככל שהן מתאימות לנוסח החדש.
ארבל אסטרחן: זה היה 124, שזה קורה לפני הקריאה השנייה.
ארבל אסטרחן: עכשיו מה קורה בקריאה השנייה עצמה?
ארבל אסטרחן: סעיף 21: "21.
ארבל אסטרחן: (א) הקריאה השנייה תיפתח בהנמקה של הצעת החוק על ידי יושב ראש הוועדה שהכינה אותה או של חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך".