GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: היום נערוך שתי ישיבות שעוסקות בנושא התקנון, כאשר הראשונה שבהן היא תיקון תקנון הכנסת בנושא "שעת שאלות", על-פי ההצעה של סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם בלילא.
יריב לוין: למעשה זה הנושא האחרון שנשאר לנו מתוך הנושאים על הכלים הפרלמנטריים.
יריב לוין: אני מקווה שנצליח להגיע לתוצאה שתשדרג אותו באופן משמעותי ביחס לקיים היום.
יריב לוין: בודדנו אותו באופן כזה שיאפשר דיון נפרד עליו, כמובן גם מול הגורמים המתאימים במזכירות הממשלה, בניסיון להגיע לתוצאה שתעשה טוב לפרלמנט ובכלל לכל התהליך הדמוקרטי.
יריב לוין: ביקשתי גם מד"ר חן פרידברג, שאני מודה לה שהגיעה לכאן, להציג לנו התייחסות לנושא הזה גם מן הצד האקדמי.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על כינוס הישיבה, אלא שאני מבקשת להלין על פרק הזמן הארוך שחלף.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מסוגלת להבין את זה, אבל חלפה שנה כמעט מאז הוגש המכתב הזה וזה קצת יותר מדי זמן.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רואה חשיבות במהלך של הגעת ראש הממשלה ביחד עם כל הממשלה, או חלק מן השרים, כפי שהיה בשנת 2000, למליאה, כאשר הדיון כולו מתרחש בשידור ישיר, כאשר כל שר עלול להיתקל בשאלות.
רוחמה אברהם-בלילא: המטרה שלנו לשמור על כבודה של הכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: ארצה שנקבע כללים ברורים מאוד, עם הנחיות ברורות, כדי ששעת השאלות הזאת לא תיצור זילות של הכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: השאלות שיישאלו, כך בעיני רוחי, הן שאלות מקצועיות, בין שאלות לכל שר בנפרד בתחום משרדו ובין שאלות שמופנות לראש הממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רואה את התהליך מתבצע כך שראש הממשלה יושב במליאה ולידו כמה שרים, או לחילופין כל הממשלה, וחברי כנסת ישאלו שאלות.
רוחמה אברהם-בלילא: נצטרך לקבוע את המנגנון, אם יהיה פרק זמן לשאלות מקצועיות מוכנות מראש ופרק זמן לשאלות פתע, כאשר נערכת הגרלה, כפי שנעשה ביום שלישי כאשר כל אחד לוחץ על הכפתור.
רוחמה אברהם-בלילא: בעיניי חשוב מאוד שנקבע גם מספר שאלות שישאל ראש האופוזיציה.
רוחמה אברהם-בלילא: אסור לנו שתיווצר סיטואציה שבה, כפי שמתנהל דיון על-פי 40 חתימות, ראש הממשלה יושב לבד, חברי הכנסת באים ומדברים ואז יש מין זילות של המעמד החשוב הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: נצטרך לתחוֹם שעה שבה חברי הכנסת שנרשמו נשארים לשאול את השאלות והשרים מגיעים בין היתר עם המנכ"ל ועם צוות העוזרים.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר מתנהל דיון פתוח כזה, שהוא שקוף לציבור, אין לי צל של ספק שבכל מערכת פוליטית – אני יודעת כמי שמתיימרת להיות חברה גם בכנסת הבאה שאני עלולה למצוא את עצמי באותה סיטואציה, ואני מברכת על כך.
יריב לוין: עשויה.
יריב לוין: לא עלולה.
יריב לוין: אולי תהיה ממשלת אחדות.
רוחמה אברהם-בלילא: עשויה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני עשויה למצוא את עצמי באותה סיטואציה.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל בעיני רוחי, כמי שהיתה כבר שרה בממשלה הקודמת, כל שר שמקבל על עצמו תפקיד חשוב כזה מן הראוי שיהיה בקי כמעט בכל מה שקורה במשרדו.
רוחמה אברהם-בלילא: אולי בעתיד הציבור יוכל לקחת אף הוא חלק בתהליך הזה, אולי באמצעות מנגנון אינטרנטי משופר.
רוחמה אברהם-בלילא: אני סבורה שזה ירים את קרנה של הכנסת בכל הקשור לסדרי עבודה תקינים ופיקוח, שזה אחד התפקידים החשובים ביותר של הכנסת מלבד חקיקת החוקים, לפקח על עבודת הממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: כולנו מדברים על שינוי שיטת הממשל במדינת ישראל, אבל אני סבורה שאם נדע לחזק את הרשויות הקיימות, לחזק את המנגנונים שניתנו להן לפיקוח, ואחד המנגנונים הוא הדבר הזה, זה ייצור סדר ושקיפות.
רוחמה אברהם-בלילא: ארצה שאדוני יקבע בתוך פרק זמן קצר של שבוע-שבועיים ועדה מצומצמת שתדון בעניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מוכנה לפנות כל זמן שאדרש כדי שנקבע את הכללים ונציג אותם על שולחן הכנסת.
יריב לוין: אעיר כמה הערות.
יריב לוין: ראשית, לצערי אין צורך לקבוע ועדה מצומצמת.
יריב לוין: אנחנו כבר בניסיון השני להרחיב את השורות.
יריב לוין: אזכיר שבשעתו קבעתי ישיבה בנושא הזה, אך, שוב, לא היתה נוכחות.
יריב לוין: הנה, מצילה אותנו חברת הכנסת אדטו מלנהל את הדיון במעמד המתעניינים בלבד.
יריב לוין: בהתחלה הפריע במקצת שאני מנהל את העבודה על התקנון פחות או יותר לבד.
יריב לוין: בשלב מסוים הבנתי שאולי זאת הדרך היחידה שבה נתקדם ואולי זה דווקא מבטא את העובדה שאנחנו מצליחים לייצר איזה מסלול בהבנה רחבה ואין תחושות של אנשים שמשהו כאן נעשה באופן שמחייב אותם לעמוד על המשמר.
יריב לוין: כלומר, מטרתנו היום להציג את הדברים, לנסות למצוא את העקרונות שאפשר להסכים עליהם, בעיקר מהכיוון של הממשלה, כי נדמה לי שבינינו אין חילוקי דעות של ממש בעניין הזה, אבל אנחנו לא הצד היחיד בסיפור הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: גם אם יהיו מחלוקות, נתגבר עליהן.
יריב לוין: כפי שאנחנו עושים לגבי התקנון, בסופו של דבר עו"ד ארבל אסטרחן תכין איזו טיוטה שבנויה על הבסיס הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: כלומר, אתה מציע לגשת ישר ולעניין.
יריב לוין: נסכם את הדברים, כפי שאנו עושים, מראש.
יריב לוין: המטרה לסיים את זה.
יריב לוין: אין שום סיבה שהעניין הזה לא יסתיים עוד במושב הזה.
יריב לוין: הבעיה היא פחות בסיכום שלו, אלא השאלה לאיזה סיכום נגיע, כלומר כמה רחוק נצליח לקחת את זה.
יריב לוין: זאת בעצם השאלה העיקרית שאנחנו שואלים.
יריב לוין: ד"ר חן פרידברג, אשמח אם תציגי לנו את ההיבט ההשוואתי, מה עושים במקומות אחרים בעולם.
יריב לוין: הועברה אליכם גם סקירה שהוגשה עוד בקדנציה הקודמת על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת ליושבת-ראש הכנסת דאז, חברת הכנסת דליה איציק.
יריב לוין: אני מקווה שעל הבסיס הזה נוכל למצוא מתווה מתאים.
חן פרידברג: תודה רבה.
חן פרידברג: נעים לי להיות כאן.
חן פרידברג: תודה שהזמנת אותי.
חן פרידברג: כמו חברת הכנסת אברהם בלילא אני סבורה שהפיקוח בכנסת, לפחות על-פי ראייתי המקצועית, לוקה מאוד בחסר.
חן פרידברג: לפני שמשנים סדרי עולם ומשנים ממשל, קודם כול אפשר לעשות ולתקן בכלים הקיימים.
חן פרידברג: דיברתי בזמנו עם חבר הכנסת יריב לוין והוא ביקש שאנסה להציג נתונים לוועדה.
חן פרידברג: קודם כול, הנייר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהוא מצוין, כבר ישן קצת.
חן פרידברג: את הנתונים שאציג כאן קיבלתי מפרלמנטים בחודשיים האחרונים, אז הם הכי "חמים מן התנור".
חן פרידברג: ייתכן שחלקם חופף את מה שכבר נכתב במסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אבל אולי יש גם דברים חדשים.
חן פרידברג: ניסיתי להכין את המצגת כך שתהיה ידידותית ככל היותר.
חן פרידברג: גם חילקנו אותה לנוכחים, כי הכתב בטבלאות קטן במקצת.
חן פרידברג: השתדלתי להתמקד בשאלות שרצית שנברר, השאלות שעמדו על הפרק, שלגבי חלקן קיבלתי תשובות מהרבה מאוד פרלמנטים ולגבי חלקן לא קיבלתי תשובות.
חן פרידברג: השאלה הראשונה היא האם ראש הממשלה או השרים מחויבים להיות נוכחים בזמן השאלות, האם יש איזו חובה פורמלית בתקנון או בחוק שמחייבת אותם.
חן פרידברג: השאלה השנייה היא האם קיימת מגבלת זמן לשאלות ולתשובות.
חן פרידברג: שאלה חשובה נוספת בעיניי היא מתי זמן השאלות משובץ, כי אם הוא משובץ בתחילת הדיון יש סיכוי שיהיו יותר נוכחים באולם, ואם הוא משובץ בסוף סדר היום אז יש זליגה ומבטלים שאלות רבות.
רוחמה אברהם-בלילא: קובעים שעה מסוימת קבועה לשאלות, למשל ביום שלישי.
חן פרידברג: אני מציגה מה קיים בעולם.
חן פרידברג: השאלה הרביעית היא האם ניתן להפנות שאלות נוספות בזמן השאלות, ומי יכול לשאול את השאלות הנוספות.
חן פרידברג: זה שוב נוגע לשאלה עד כמה זה באמת מחייה את הדיון.
חן פרידברג: ככל שיותר אנשים יכולים לשאול נוספות כך הדיון חי יותר.
חן פרידברג: השאלה החמישית היא האם השאלות הן ספונטניות או צריך להגיש אותן זמן מסוים מראש.
חן פרידברג: והשאלה השישית היא האם קיימות סנקציות כלשהן נגד ראש הממשלה או שרים שאינם מתייצבים לענות על השאלות.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת שתוסיפי שאלה חשובה נוספת לגבי חברי הפרלמנט.
רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לבחון את זה, כדי שלא תיווצר סיטואציה שכל הממשלה יושבת ובאולם נשארים חבר כנסת אחד או שניים כדי לשאול שאלות.
רוחמה אברהם-בלילא: שהאולם יהיה מלא כמו לפני הצבעה על הצעת אי-אמון או על הודעת ראש הממשלה.
חן פרידברג: את זה לא שאלתי, אבל אין קושי לברר את זה.
חן פרידברג: את צודקת, זה בהחלט ראוי לבירור.
חן פרידברג: את הטבלה הראשונה חילקתי לשתיים: מדינות שיש בהן חובת נוכחית פורמלית של ראש ממשלה ושל שרים ומדינות שאין בהן חובה כזאת.
חן פרידברג: בין המדינות שיש בהן חובת נוכחות של ראש הממשלה בזמן השאלות נכללות איטליה, איסלנד, אירלנד, אסטוניה, בריטניה, דנמרק, נורווגיה, סלובניה, שוודיה והולנד.
חן פרידברג: הכללים שונים בכל מדינה.
חן פרידברג: באיטליה זה פעם בשלושה שבועות; באירלנד זה בימי שלישי ורביעי בכל שבוע; בבריטניה ראש הממשלה נדרש להתייצב ולענות על שאלות מדי יום רביעי במשך חצי שעה, על חשבון שעת השאלות של השרים; בנורווגיה פעם בחודש; בסלובניה זה קיים אבל אין לי נתונים כל כמה זמן; בשבדיה אחת ל-3 שבועות.
חן פרידברג: ברוב המדינות שציינתי כאן יש גם חובת נוכחות של שרים.
חן פרידברג: לפעמים ראש הממשלה הוא שבוחר את השרים שיהיו נוכחים בשעת השאלות, למשל באסטוניה ובדנמרק; בנורווגיה שלושה שרים חייבים להיות נוכחים בשעת השאלות ואני מניחה שמגיעים השרים שמכוונים אליהם את השאלות; בסלובניה התשובה יכולה להינתן רק על-ידי השר הנשאל, כלומר לא ייתכן ששר מקשר או סגן שר ישיב, אלא רק השר שנשאל את השאלה יכול לענות.
חן פרידברג: הם הדגישו שזה מכיוון שהוא מכיר ויודע לענות ולא מקריא כמו תוכי איזו תשובה ששר אחר העביר לו; גם בהולנד השרים חייבים להשתתף.
חן פרידברג: יש קבוצה של מדינות שאין בהן חובת נוכחית פורמלית לראש הממשלה ולשרים, אך כאן אנחנו נכנסים לנושא של תרבות פוליטית.
חן פרידברג: אמנם אין חובת נוכחות פורמלית אבל נהוג – או כפי שהם ניסחו לי את זה: ברור לחלוטין שאם ראש ממשלה או שר נשאל שאלה הוא יתייצב ויענה.
רוחמה אברהם-בלילא: אצלנו שום דבר לא ברור.
רוחמה אברהם-בלילא: לאו דווקא בממשלה הנוכחית אלא כך מדורי דורות.
חן פרידברג: זה עניין של תרבות פוליטית.
חן פרידברג: השאלה באמת איך משנים תרבות פוליטית.
חן פרידברג: זה שאלה מצוינת.
חן פרידברג: אם ניקח לדוגמה את פינלנד, שם אין חובת נוכחות של ראש הממשלה, אבל הנוכחות שלו בשעת השאלות גבוהה מאוד.
חן פרידברג: הוא לא נעדר בשעת שאלות כמעט בכלל.
חן פרידברג: כך גם בצ'כיה, ובקנדה קצת פחות.
חן פרידברג: גם באשר לשרים, זה עניין של תרבות פוליטית.
חן פרידברג: גם אם אין חובת נוכחות פורמלית נהוג שהם מגיעים.
חן פרידברג: זה האבחנה בין חובה פורמלית ובין היעדר חובה פורמלית, אבל נוהג קיים.
חן פרידברג: באשר למגבלות הזמן לשאלות ותשובות – כאן יש וריאציות שונות.
חן פרידברג: לרוב ההבדלים הם כמה דקות לכאן או לכאן.
חן פרידברג: ברוב המדינות הזמן המוקצה לשאלות הוא דקה-שתיים, והזמן המוקצה לתשובות הוא עוד דקה-שתיים.
חן פרידברג: לפעמים ניתנות עוד דקה או שתיים לשאלה נוספת.
רוחמה אברהם-בלילא: זמן התשובות אף הוא מוגבל?
רוחמה אברהם-בלילא: אם נקבע פרק זמן של שעה לדיון, שלא יקרה שחבר הכנסת ישאל במשך דקה אך השר יוכל להשיב בין 3 דקות לבין ...
חן פרידברג: בכל המדינות שהשיבו לי הזמן שמוקצה לתשובות מוגבל.
חן פרידברג: באוסטרליה 4 דקות, באיטליה 3 דקות, באיסלנד 5 דקות, באירלנד 4 דקות ובאסטוניה 2 דקות.
רוחמה אברהם-בלילא: כלומר, כדאי וראוי לקבוע זמן המוקצה לתשובות.
חן פרידברג: אני סבורה שכן, כי זה מאפשר לשאול שאלות רבות יותר.
חן פרידברג: באשר למועד שעת השאלות, אם תסתכלו על העמודה השמאלית, ברוב המדינות שבדקתי שעת השאלות משובצת בראשית הדיון.
חן פרידברג: זה יכול להיות בשעה 12:00 או 14:00.
חן פרידברג: בבריטניה למשל שעת השאלות משובצת בימי שני עד חמישי מ-12:00; באירלנד – בימי שלישי ורביעי מ-14:30 עד 15:15 שאלות לראש הממשלה ומ-15:15 ועד 16:15 שאלות לשרים.
חן פרידברג: כנ"ל ברוב המדינות: בדנמרק משעה 13:00; בגרמניה מ-13:30.
חן פרידברג: בגרמניה יש נוהג מעניין מאוד, שם שעת השאלות היא ביום רביעי, שאז יש שם ישיבת ממשלה, אז בין 13:00-13:30 חברי הפרלמנט יכולים לשאול שאלות ספונטניות על דברים שהם שמעו או שנודעו להם, על דברים שהתרחשו בישיבת הממשלה עו באותו בוקר; בהולנד שעת השאלות היא בימי שלישי מ-14:00; בנורווגיה מ-10:00; בניו-זילנד מ-14:00.
חן פרידברג: ברוב המדינות שבדקתי שעת השאלות משובצת בראשית הדיון ולא בסופו.
חן פרידברג: זה באשר למגבלות של זמן ומועד.
חן פרידברג: האם בכלל ולמי יש זכות לשאול שאלות נוספות – בכל המדינות ניתן לשאול שאלות נוספות.
חן פרידברג: בחלקן רק על-ידי השואל, כמו למשל באיסלנד ובאירלנד, עם כמה סייגים, ובחלקן שעת השאלות נפתחת לחברים נוספים, כמו למשל בבריטניה.
חן פרידברג: כאן ליושב-ראש יש הרבה מאוד כוח כי במקרים רבים בידיו הסמכות להחליט.
חן פרידברג: אם הוא מרגיש שיש יותר מדי שאלות, אם הוא מרגיש שהנושא מוצה הוא עוצר, אבל הזכות לשאול שאלות נוספות מעבר לשאלת השואל ניתנת לכל יתר חברי הפרלמנט.
רוחמה אברהם-בלילא: גם כאן עלינו לקבוע שהמנגנון הזה יאפשר לשאול שאלות נוספות.
חן פרידברג: ככל הידוע לי, היום בכנסת רק השואל יכול לשאול שאלה נוספת.
רוחמה אברהם-בלילא: גם חברי כנסת נוספים יכולים לשאול.
רוחמה אברהם-בלילא: כאן נצטרך לקבוע את כללי המשחק גם באשר לסמכויות של היושב-ראש.
רוחמה אברהם-בלילא: אם הדיון מוצה הוא יוכל לעבור לשאלה הבאה, זה בוודאי נכון.
חן פרידברג: דבר נוסף, באשר למידת הספונטניות של השאלות – בחלק הראשון של הטבלה, עד שוודיה, בכל המדינות הללו השאלות ספונטניות ולא צריך להגיש אותן מראש לחברי הממשלה, לשרים ולראש הממשלה.
חן פרידברג: כלומר, חברי הפרלמנט מתייצבים, נרשמים בראשית הדיון ושואלים שאלות ככל העולה על רוחם את השרים ואת ראש הממשלה.
חן פרידברג: לפעמים יש נוהג, למשל בקנדה, ליידע את השר בבוקר אותו יום או יום לפני כן שעומדים לשאול אותו שאלה כזאת או אחרת, אבל זה לא חובה.
חן פרידברג: בהולנד ובצ'כיה זה חלקי מבחינת הספונטניות.
חן פרידברג: בצ'כיה למשל הנושאים צריכים להיות מוגשים לממשלה אבל לא השאלות הספציפיות.
חן פרידברג: ביתר המדינות, מאירלנד ועד סלובניה, החלק האפור של הטבלה, צריך להגיש את השאלות מראש, 3-4 ימים לפני הדיון או יום לפני, לפעמים בבוקרו של הדיון, ובכתב כמובן, לא בעל-פה.
חן פרידברג: יש לזה יתרון וחיסרון.
חן פרידברג: היתרון, ששר יכול להתכונן טוב יותר מאשר אם לא קיבל שום שאלה בכתב.
חן פרידברג: מצד שני, מאחר ואנחנו מניחים ששר אמור להיות בקי בענייני משרדו והוא מגיע עם צוות מתוגבר לשעת שאלות כזאת, הוא אמור לדעת לתת מענה, לפחות ראשוני, בלי שיכין אותו מראש.
חן פרידברג: אז יש כמובן יתרונות וחסרונות.
חן פרידברג: שאלתי גם האם מוטלות סנקציות על שרים שלא מגיעים.
חן פרידברג: בכל המדינות אין סנקציות על שרים שלא מגיעים, למעט בניו-זילנד, שם אם הפרלמנט מורה לשר להשיב על שאלה והוא מסרב, או שהוא נעדר, אפשר להאשים אותו בביזיון הפרלמנט.
חן פרידברג: מה זה אומר – אינני יודעת מה המשמעות של האשמתו בביזיון הפרלמנט, אבל זה קיים שם, ואני מניחה שיש לזה אולי תהודה ציבורית שלילית.
רונית חייקין יעקובי: אין להם ועדת אתיקה?
חן פרידברג: אני מניחה שיש להם ועדת אתיקה.
חן פרידברג: אלה השאלות שביררתי ואלה הנתונים.
יריב לוין: קודם כול, תודה רבה.
רונית חייקין יעקובי: יש חלוקה בשאלות בין אופוזיציה וקואליציה?
חן פרידברג: בחלק מן המדינות כן ובחלק מהן לא.
חן פרידברג: בעיקרון זה מכשיר שמוכר יותר כמכשיר אופוזיציוני.
חן פרידברג: אני מניחה שאולי נותנים עדיפות לאופוזיציה.
חן פרידברג: אבל להגיד לך ספציפית לגבי כל מדינה, אני לא יודעת לענות.
ליאור נתן: האם נעשתה אבחנה לגבי מדינות שנהוג בהן החוק הנורווגי, שבהן חברי הממשלה אינם חברי הפרלמנט ואז הדבר מחייב כנראה ביקורת הדוקה יותר?
ליאור נתן: בנורווגיה, שבה חברי הממשלה אינם בכלל חברי פרלמנט, אני לא מתפלא אם נוצר איזה מנגנון שמאזן את זה.
חן פרידברג: ברוב המדינות לא נוהג החוק הנורווגי.
חן פרידברג: ברוב המדינות שציינתי כאן השרים הם חברי פרלמנט.
חן פרידברג: אלה משטרים פרלמנטריים טהורים, למעט בנורווגיה, שדווקא כאן היא החריג.
חן פרידברג: ברוב המדינות שמצוינות כאן השרים הם חברי פרלמנט.
רוחמה אברהם-בלילא: כלומר, המדינות שבחרת נוהגות במודל דומה לזה הנהוג במדינת ישראל.
יריב לוין: יש לי כמה שאלות שאני לא בטוח שאפשר יהיה לענות עליהן תשובה מיידית.
יריב לוין: לנו יש בעצם שלושה מנגנונים של פיקוח, בעיקר בתוך המליאה, אם כי בשאילתות זה קצת רחב יותר, והם השאילתות, דיון על-פי 40 חתימות והצעות אי-אמון שמוגשות בתדירות של פעם בשבוע, אפילו יותר מהצעה אחת באותו שבוע.
רוחמה אברהם-בלילא: דיון על-פי 40 חתימות ודיון בהצעות אי-אמון שונים משאילתות.
יריב לוין: יש ביניהם הבחנה.
יריב לוין: היום יש לנו בעצם שלושה כלים.
יריב לוין: באי-אמון ובדיון על-פי 40 חתימות נדרשת נוכחות של הממשלה, ובדיון על-פי 40 חתימות נדרשת נוכחות גם של ראש הממשלה.
יריב לוין: אני מנסה לצייר תמונה שצריכה לעמוד מול עינינו.
יריב לוין: יש לנו גם מערכת של שאילתות שכוללת גם שאילתות דחופות, גם את השאילתות הרגילות במליאה וגם את השאילתות הישירות.
יריב לוין: אינני יודע עד כמה במדינות שנבדקו מה שיש כאן הוא תחליף למנגנונים האחרים שפירטתי או לחלק מהם.
יריב לוין: אם במדינה מסוימת אין שאילתות כפי שאנו מכירים אותן ובמקומן יש את התהליך הזה, ההסתכלות צריכה להיות בקונטקסט אחר מאשר כלפי מדינה שבה לצד המערכת שיש אצלנו קיים גם מנגנון של זמן שאלות.
יריב לוין: באשר לנוכחות של ראש הממשלה – ברור שאם המנגנונים של דיון על-פי 40 חתימות ודיון בהצעות אי-אמון לא קיימים שם, או קיימים שם באינטרוולים הרבה יותר משמעותיים של זמן זה משליך על הנוכחות של ראש הממשלה.
יריב לוין: השאלה אם אנחנו לא יוצרים מנגנון שיחייב נוכחות של ראש הממשלה כחובה מרחיקת-לכת באופן דרמטי ביחס לקיים במקומות אחרים.
רונית חייקין יעקובי: חובת נוכחות היא רק בדיון על-פי 40 חתימות.
יריב לוין: קודם כול, יש חובת נוכחות בדיון על-פי 40 חתימות, אבל באופן עקרוני הרי ברור לגמרי שגם בדיון על הצעות אי-אמון בממשלה אנחנו לא מעלים על דעתנו שראש הממשלה לא יהיה נוכח, גם אם אין חובה כתובה, והראיה שבדרך כלל כאשר הוא בחוץ-לארץ נהוג שלא להגיש הצעות אי-אמון.
רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא נוכח בדיון אלא רק בהצבעות.
רוחמה אברהם-בלילא: היו גם ראשי ממשלה שהיו נוכחים לאורך כל הדיון.
יריב לוין: אגב, אני סבור שזה לא תחליף כי הוא לא עונה שם תשובות.
יריב לוין: אני רוצה להגיע לתוצאה סופית שבה, מצד אחד, נביא לכך שאפשר בכל זאת לשאול את ראש הממשלה שאלות ולקבל ממנו תשובות, ומצד שני, לא ניצור מצב שהוא יושב במליאה בהיקפים ובזמנים חריגים על-פי כל קנה מידה.
יריב לוין: אם נקבע שפעם או פעמיים בשבוע הוא נדרש לשבת במליאה ולענות לשאלות בנוסף לדיונים על-פי 40 חתימות ובנוסף לדיונים בהצעות אי-אמון, זה נראה לי קצת רחוק.
רוחמה אברהם-בלילא: בעיניי יהיה נכון לקבוע דיון כזה בשעת שאלות אחת לחודש.
יריב לוין: תיכף נראה.
יריב לוין: אני לא יודע אם יש לך מידע בעניין הזה, עד כמה המנגנונים שפועלים אצלנו, או מנגנונים אחרים שמחליפים אותם קיימים במדינות האלה או בחלקן לצד שעת השאלות, או שהדבר הזה מחליף רבים מן המנגנונים האחרים.
חן פרידברג: דיון בהצעת אי-אמון קיים בכל המדינות שאותן בדקתי.
יריב לוין: באיזו תדירות, פחות או יותר?
חן פרידברג: צריך לבדוק את זה.
חן פרידברג: פחות מאשר בישראל.
חן פרידברג: אנחנו קיצוניים בעניין הזה.
חן פרידברג: באשר לדיון על-פי 40 חתימות – אינני יודעת.
חן פרידברג: אני סבורה שזה כלי ישראלי ייחודי יחסית.
חן פרידברג: באשר לשאילתות – בדקתי כאן לגבי השאילתות הספונטניות, כלומר שעת השאלות הספונטניות.
חן פרידברג: פרט לכך בכל הפרלמנטים יש עוד מערך של שאילתות רגילות.
יריב לוין: כלומר, זה מערך נוסף ולא תחליף.
יריב לוין: זה בעצם מחליף את מה שנקרא אצלנו שאילתות דחופות, את התהליך שאנחנו עושים בימי רביעי.
חן פרידברג: אני מניחה.
חן פרידברג: קשה לערוך את ההשוואות האלה כי בכל מדינה יש מרכיבים אחרים.
חן פרידברג: קשה לערוך את המחקר ההשוואתי הזה כאשר אפילו הטרמינולוגיה שונה.
חן פרידברג: שעת השאלות הספונטניות היא בנוסף לשאילתות הרגילות, מה גם שבחלק מן המדינות מדי יום יש שעת שאלות.
יריב לוין: כדי לנסות לייעל את הדיון ולקדם אותו לנתיב שנוכל להתכנס להסכמות כלשהן, אני רוצה לבודד לרגע אחד את שאלת הנוכחות של ראש הממשלה, שאליה נצטרך להתייחס, ולנסות קודם כול לדון בהיבט של השרים.
יריב לוין: נראה אם אנחנו מצליחים לייצר מנגנון לגבי נוכחות השרים שאפשר לחיות אתו, ואז נראה מה אנחנו מחילים או לא מחילים לגבי חובת נוכחות של ראש הממשלה.
יריב לוין: כאן אני שואל בעיקר אתכם.
יריב לוין: אנחנו רוצים מדי שבוע להביא את השרים, לשאול אותם שאלות ספונטניות ולקבל מהם תשובות במקום, אבל השאלה מה אתם מוכנים.
יריב לוין: אנחנו רוצים להבין איך אתם רואים את זה מהכיוון שלכם.
יריב לוין: יש לי בקשה נוספת, למרות שהיא קצת קשה, אני מניח.
יריב לוין: קבענו כאן, אגב בלית ברירה, בשני מקרים מנגנונים של תכולה מן הכנסת התשע-עשרה, למרות שלדעתי זה היה לא נכון, אבל לא היתה ברירה כי זאת היתה הדרך היחידה להגיע להסכמות.
יריב לוין: עזבו לרגע את ההחלה על הממשלה הנוכחית.
יריב לוין: בואו ננסה להגיע לדגם, שככל שאפשר להסתכל עליו מבחוץ, הוא הדגם הכי נכון באופן אובייקטיבי.
רוחמה אברהם-בלילא: הצעתי שההחלה תהיה מן הכנסת הבאה.
יריב לוין: אולי נצליח חלק מזה להחיל קודם.
יריב לוין: למה לנו לצאת מראש מנקודת הנחה שזה חייב להידחות?
רוחמה אברהם-בלילא: תבורך.
יריב לוין: בואו ננסה להגיע לדגם בלי לדעת מי מאתנו יישב באיזו נקודה.
יריב לוין: אתם בצד המקצועי תהיו שם, לכן אני פונה דווקא אליכם, באיזו ראייה שבאמת מחריגה החוצה את הקונטקסט הפוליטי הנקודתי לנסות להגיע לדגם סביר ונכון.
רוחמה אברהם-בלילא: באשר ללוחות הזמנים, אני רואה שתי אפשרויות, בין אם נחליט שזה אחת לשבוע או אחת לפרק זמן שנקבע, בשני ימים שבהם יש נוכחות כמעט מוחלטת של השרים ושלא ייגרם שינוי דרמטי של סדר היום.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה לקבוע שעת שאלות או ביום שני, מייד לאחר הדיון בהצעת האי-אמון, או בבוקר יום רביעי, לפני הדיון בהצעות החוק הפרטיות.
רוחמה אברהם-בלילא: נצטרך לחשוב האם לפתוח עם שאילתות דחופות, או לא, או לשלב את זה בתוך העניין.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה שאני נוטה לקבוע את זה ביום רביעי, כי אני רוצה קצת הכנה מוקדמת.
רוחמה אברהם-בלילא: כלומר, שעת השאלות תהיה באופן קבוע ביום רביעי ב-12:00, ובשעה 11:00 נחליט, כאשר על חברי הכנסת יהיה להגיש את כל השאלות לא יאוחר מיום שני בשעה 10:00 בבוקר.
רוחמה אברהם-בלילא: זה פרק זמן סביר, יממה וחצי מראש.
פרח לרנר: בהתאם למנגנון של שאילתה בעל-פה.
רוחמה אברהם-בלילא: כן, לאמץ את זה, כאשר כל הממשלה נוכחת ואז תהיה ריאקציה בין כל השרים הנוכחים ובין חברי הכנסת.
תמי כנפו: אבל כך לא תהיה לך הספונטניות שאת רוצה בה.
יריב לוין: יש את הספונטניות בשאלה הנוספת.
רוחמה אברהם-בלילא: נקבע שהשאלה הספונטנית היא השאלה הנוספת.
לאה בביוף: יש היום נוהל של שאילתות דחופות.
לאה בביוף: האם את מציעה לבטל אותו?
רוחמה אברהם-בלילא: נצטרך לדון על כך.
רוחמה אברהם-בלילא: אינני יודעת כרגע.
רוחמה אברהם-בלילא: ייתכן שזה אכן מייתר את השאילתות הדחופות.
רוחמה אברהם-בלילא: אם כל שרי הממשלה נוכחים בדיון ואנחנו מקצים לזה זמן, דקה לשאלה ו-3 דקות לתשובה, במעין משחק פינג-פונג, אבל בשעה הזאת נמצא ראש הממשלה, וראש האופוזיציה שואל בין 4-6 שאלות אז יש כאן דבר שמעלה את קרנה של הכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: כל השרים נוכחים, כל חברי הכנסת ירצו להיות נוכחים.
רוחמה אברהם-בלילא: אפשר גם ליצור מנגנון של 10 שאלות ספונטניות שחברי הכנסת ירצו לשאול, והם יצטרכו להירשם כמו במנגנון של הדיונים בשעה 16:00 ביום שלישי, כאשר כל מי רוצה לנאום נאום בן דקה צריך להירשם.
רוחמה אברהם-בלילא: 10 חברי הכנסת שיירשמו ראשונים הם שיוכלו לשאול שאלות ספונטניות.
רוחמה אברהם-בלילא: על-פי לוחות הזמנים שאני מכירה, ביום שלישי ברור שאי אפשר להביא לכאן את כל הממשלה; ביום רביעי בבוקר יש את הקבינט ואי אפשר לעשות את זה עוד קודם, ואחרי כן יש כל מיני ישיבות של ועדות שרים כאלה ואחרות ואנחנו לא יכולים לפגוע בעבודת הממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שביום שני וביום רביעי כולם מגיעים לכאן אז אפשר לנסות לשלב את זה אגב סדר היום.
רוחמה אברהם-בלילא: זו עניות דעתי, אבל אשמח לשמוע גם את עמדת מזכירות הממשלה.
אריה זהר: אני המשנה למזכיר הממשלה.
אריה זהר: צריך לחזור למטרתה היסודית של ההצעה שהיא בעצם יצירת כלי לביקורת ובקרה אפקטיבית, נחזית, נראית ושקופה של הכנסת על הממשלה, עם איזו תוצאת לוואי נוספת – אולי העלאת קרנה של הכנסת ושל המנגנון הפרלמנטרי.
אריה זהר: זה צריך לעמוד לנגד עינינו כל העת.
אריה זהר: לדעתנו יש כאן קשת של כמה חלופות וצריך לבחון אותן לאור היעד שמתכוונים להשיג.
אריה זהר: חלופה אחת שמוצגת בהצעת חברת הכנסת רוחמה אברהם בלילא היא להביא את כל הממשלה.
אריה זהר: אני לא מדבר עכשיו על הצד הטכני, איך מתזמנים ממשלה שלמה על 29 שריה ליום מיוחד.
אריה זהר: הדיון צריך להיקבע זמן רב מאוד מראש ואי אפשר לדעת מה יקרה ככל שמתקרבים לאותו מועד, אילו נסיבות במדינה או באזור יכולות לשבש את זה.
אריה זהר: דבר כזה הוא בעצם מופע.
אריה זהר: אני לא אומר את זה במובן השלילי של המילה אלא באמת זה מופע.
אריה זהר: כל הממשלה יושבת על-יד השולחן ואנחנו מקווים שיהיו מרבית חברי הכנסת, לפחות אלה שמתכוונים לשאול, וזה ממש מופע, והוא גם נחזה, הוא יהיה בשידור ישיר.
אריה זהר: ככל שמספר השרים הנשאלים שניצבים באותה עת גדול יותר – אני מנסה להיות זהיר במילותיי – יש פחות עומק לדיון ולעניין שאנחנו מבקשים להשיג.
אריה זהר: כלומר, כאשר כל הממשלה נמצאת אי אפשר יהיה לשאול כל שר יותר משאלה אחת או שתיים ואולי עוד שתי שאלות משלימות.
אריה זהר: חלופה אחרת היתה נהוגה בשנת 2000.
אריה זהר: נהגו להביא 6-7 שרים לשעת שאלות.
אריה זהר: כאן יש אפשרות להעמקת הדיון, כי יש אפשרות לשאול יותר שאלות מספר מצומצם יותר של שרים.
אריה זהר: אם נבדוק אפשרות לקבוע מחזוריות בכנס אחד של הכנסת, מחזור אחד או שניים, נצליח לכסות את כל הממשלה וכך תהיה פריסה מאוזנת יותר.
אריה זהר: צריך להביא בחשבון ששתי שאלות ששואלים את שר האוצר זה לא שתי שאלות ששואלים שר בלי תיק.
אריה זהר: יש צדדים טכניים שמשפיעים על המהות, כי מדובר על כך שכל הממשלה מופיעה בפני הכנסת.
אריה זהר: חלופה אחרת שפועלת היום היא שעת שאלות שבה נוכח שר אחד שעולה על הדוכן.
אריה זהר: הוא אמנם מקבל 10-12 שאלות מראש ושאלות משלימות, אבל הוא על המוקד ואז יש אפשרות להעמיק את ביקורת הכנסת על הממשלה ועל השר.
אריה זהר: אם פורשים את זה לאורך כל כנס או מושב ייתכן שבשעת השאלות ניתן לכסות את כל השרים.
אריה זהר: יש כאן יחס הפוך בין מספר השרים שניצבים לשעת השאלות ובין עומק הדיון או רדידותו.
אריה זהר: זאת דילמה שצריך להביא בחשבון כאשר מחליטים לאמץ מנגנון מסוים.
אריה זהר: הזימון של הממשלה כולה, אני אומר בכנות, אנחנו מתקשים לראות אותו אפשרי כי זה מחייב הודעה, הכנה והתרעה זמן רב מראש.
אריה זהר: חוסר הוודאות ככל שמתקרבים למועד הוא כזה שאי אפשר לדעת אם לא ישבש את הכול.
אריה זהר: אם יידרש שממשלה שלמה תופיע בפני הכנסת זה יכול להפיל שעת שאלות שכולם התכוננו אליה וחשבו עליה.
אריה זהר: לכן הנטייה היא או לחזור להסדר ולתצורה שהיו נהוגים בשנת 2000, כאשר שליש מן הממשלה מופיע לדיון, או 5 שרים, במחזוריות שתיקבע.
אריה זהר: גם מספר השאלות יהיה רב יותר למספר מצומצם יותר של שרים, ועם אפשרות של שאלות משלימות.
אריה זהר: בכך אפשר לכסות בכנס אחד שני מחזורים של שרים.
אריה זהר: או להמשיך בהסדר הקיים, שכל שר מופיע, יושב שעה על הדוכן, אינני יודע כמה זמן, לא עקבתי אחר זה - - -
יריב לוין: הוא יושב על הדוכן זמן רב, אבל זה משעמם מאוד.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא ממצה את עצמו.
יריב לוין: אני מסכים אתך שבמודל תיאורטי זה הדבר הכי נכון.
יריב לוין: הייתי עושה אפילו יותר מזה, נותן לו להציג במשך רבע שעה או חצי שעה את פעילות משרדו, להציג דוח לכנסת.
רונית חייקין יעקובי: זה עוד יותר משעמם.
תמי כנפו: כך היה בעבר.
יריב לוין: זה במודל תיאורטי.
יריב לוין: באופן תיאורטי זה הכי נכון.
יריב לוין: השר יגיע, יציג את פעילות משרדו ויישאל שאלות על המצגת שלו.
סהר פינטו: נתעקש שיבואו שרים בלי תיק ויציגו את פעילות משרדם ...
יריב לוין: גם זה יהיה מעניין.
יריב לוין: אגב, היה נוהל כזה שהנהיג כאן חבר הכנסת מיכאל איתן בתקופת התפר בין הממשלות, בתחילת הקדנציה הזאת, כאשר שרי הממשלה הקודמת הציגו איזו סקירה.