GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית יעקבי חייקין: אנחנו צריכים לעשות אותם זמנים, כי זה מסבך.
רונית יעקבי חייקין: ארבל, או שאנחנו עושים את הכל שלוש, או שעושים הכל חמש, זה נורא מסבך.
ארבל אסטרחן: אני רוצה לראות כמה זה היום.
ארבל אסטרחן: היום זה חמש דקות.
רונית יעקבי חייקין: גם אני חושבת.
רונית יעקבי חייקין: אנשים גם לא יזכרו מתי שלוש ומתי חמש.
מאיר נריה: לכן אמרתי, שיהיה שלוש.
מאיר נריה: שיהיה הכל שלוש.
ארבל אסטרחן: היום זה חמש דקות, האפשרות של ההתנגדות.
ארבל אסטרחן: אני לא זוכרת למה זה שלוש, אם דיברנו על זה או לא.
רונית יעקבי חייקין: תעשי חמש, שיהיה אחיד.
מאיר נריה: לא, הפוך, לעשות שלוש שיהיה אחיד, כי במקומות אחרים זה שלוש.
יריב לוין: בצבא קוראים לדקות 'קטנות', וזה ממש עיסוק בקטנות.
רונית יעקבי חייקין: לא, שיהיה אחיד.
רונית יעקבי חייקין: אתה רוצה שזה יהיה אחיד.
יריב לוין: אני בעד, מה שאתם רוצים.
יריב לוין: כל מספר שתרצו פה.
יריב לוין: מה זה חשוב?
יריב לוין: תעשי שלוש, נו.
ארבל אסטרחן: ואז גם המוצמד יכול לדבר שלוש.
מאיר נריה: הכל שלוש.
תמר כנפו: אז גם ב(ג) את צריכה לשנות לשלוש.
תמר כנפו: גם המתנגד לשלוש.
ארבל אסטרחן: גם המתנגד יכול לדבר שלוש דקות, וגם היוזם חוזר ומדבר שלוש דקות.
ארבל אסטרחן: וגם המוצמד.
יריב לוין: זה יותר הגיוני שנאחד את כל ה...
ארבל אסטרחן: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה, (ה).
ארבל אסטרחן: 'בתום הדיון תחליט הכנסת אם לאשר את הצעת החוק או להסירה מסדר היום, ולעניין דחיית ההצבעה יחולו הוראות סעיף 35'.
ארבל אסטרחן: זה מה שאמרתי מקודם, שאפשר בהסכמת המציע לדחות רק את ההצבעה, גם אם אין נסיבות מיוחדות.
ארבל אסטרחן: 'הוצמדה לדיון המוקדם הצעת חוק אחרת, תחליט הכנסת כאמור גם לגביה, בהצבעה נפרדת'.
ארבל אסטרחן: זה אם שתיהן הצעות חוק, מצביעים עליהן בנפרד.
ארבל אסטרחן: 'ביקש יוזם הצעת החוק כי נושא הצעת החוק יידון בוועדה כהצעה לסדר יום, תחליט הכנסת אם לאשר את בקשתו, והצעת החוק תידון בוועדה כהצעה לסדר, ולעניין קביעת הוועדה יחולו', תיכף נראה, הוראות על קביעת הוועדה, 'או אם להסיר את הצעת החוק מסדר היום'.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת מציעים אם להסיר לגמרי, או שהיא תידון כהצעה לסדר.
ארבל אסטרחן: 'ביקש כאמור, תחליט הכנסת גם על הצעת חוק מוצמדת---
יריב לוין: לא, את זה בואו נוותר.
יריב לוין: נלך פה למתווה שסהר הציע.
יריב לוין: נלך למתווה של; ביקש כאמור, על דעת ה... והסכים, מצטרף לבקשה גם המוצמד, אז ההצבעה תהיה אחד אחרי השני ולא יחול שום שינוי.
יריב לוין: אם המוצמד מבקש להצביע על ההצעה שלו כהצעת חוק, היא תבוא קודם.
ארבל אסטרחן: לא, מוצע פה שתהיה הצבעה אחת.
ארבל אסטרחן: כי אם שניהם ביקשו להפוך להצעה לסדר, אז כמו שאמרנו בפרק של הצעות לסדר---
תמר כנפו: אז זה אין בעיה, אבל מה קורה אם אחד אחד?
יריב לוין: ואם המוצמד לא מסכים, אז יצביעו קודם על הצעתו כהצעת חוק ואחר כך על השנייה כהצעה לסדר, כדי שלא ליצור מצב שהוא יהיה חסום בהחלטה להעביר את זה כהצעה לסדר.
ארבל אסטרחן: ואז הראשון יכול לחזור בו מבקשתו להפוך להצעה לסדר?
ארבל אסטרחן: כי הוא רואה שהראשונה עברה?
מאיר נריה: זה כבר לא משנה.
מאיר נריה: זה כבר עבר.
ארבל אסטרחן: זה עבר כהצעת חוק, עכשיו גם השני רוצה---
יריב לוין: בואו נעשה שוב, כדי שלא נסבך את החיים ואנשים לא יבינו איך השני פתאום מצביעים עליו ראשון.
יריב לוין: נעשה ככה; נשאיר את סדר ההצבעה אותו דבר, רק נכתוב שבמקרה שהשני רוצה לקיים הצבעה על הצעת חוק, לעניין ההצבעה הזאת לא יחולו ההוראות שמדברות על החצי שנה.
ארבל אסטרחן: זה לא יחול, זה גם היום לא חל.
יריב לוין: אבל נכתוב את זה ברחל בתך הקטנה, שזה יפתור את הבעיה.
יריב לוין: ואז זה יסדר את הסיפור בצורה פשוטה.
לימור ברמן: היום זה כן חל.
ארבל אסטרחן: באותו יום?
ארבל אסטרחן: אם עכשיו יש שלוש הצעות מוצמדות, הצעות חוק, הראשונה נפלה, מה, לא יצביעו על השני?
ארבל אסטרחן: ברור שכן.
לימור ברמן: לא, אבל אם אחר כך היא הופכת להצעה לסדר, אז האפשרות שלך היא שהאחרות גם יהפכו להצעות לסדר.
ארבל אסטרחן: נכון, נכון.
ארבל אסטרחן: כאן לא חל חצי השנה, זה מה שאני אומרת.
רונית יעקבי חייקין: פעם לא היו מצביעים.
תמר כנפו: ברגע שזה נפל, אז כאילו זה נפל.
יריב לוין: בקיצור פה צריך להבהיר שהמצב הוא כזה שאם---
ארבל אסטרחן: אני אגיד עוד פעם, אם המוצמד הסכים גם להפוך להצעה לסדר, תהיה הצבעה אחת על שניהם, האם לוועדה כהצעה לסדר, או להסיר, ואז ברור שהצעת החוק, אם היא הופכת להצעה לסדר---
יריב לוין: נפלה.
ארבל אסטרחן: ואם המוצמד לא הסכים, אז קודם יצביעו על ההצעה הראשונה, האם הצעה לסדר או לא, ואז על הצעתו, ולא יחול הכלל של החצי שנה.
יריב לוין: כל אחד לפי רצונו.
לימור ברמן: ועל כולם חל העניין של החצי שנה.
ארבל אסטרחן: לא יחול הכלל של החצי שנה.
יריב לוין: באותו יום לא, אבל מאותו יום והלאה כן, מבחינה זו שההחלטה להסב להצעה לסדר כמוה כנפילת החוק.
רונית יעקבי חייקין: נניח יש שלוש הצעות, הראשונה נפלה, מצביעים גם על השנייה?
רונית יעקבי חייקין: גם נפלה, מצביעים גם על השלישית?
ארבל אסטרחן: כן, נכון.
רונית יעקבי חייקין: מצביעים על כולם באותו יום.
יריב לוין: כן, זה צריך להיות כתוב בצורה ברורה.
רונית יעקבי חייקין: החצי שנה יום אחרי.
רונית יעקבי חייקין: למשל הקואליציה רוצה לדפוק אופוזיציה, את הראשונה היא מפילה, כי זה אופוזיציה, את השנייה היא מעבירה, כי זה קואליציה.
רונית יעקבי חייקין: זה קרה לנו.
יריב לוין: בכנסת הזאת זה קורה כל הזמן הפוך, בתחושה שלי.
יריב לוין: כשזה אופוזיציה זה עובר, והצעות שהעלינו נופלות.
יריב לוין: לא יודע למה.
רונית יעקבי חייקין: ממש, כן.
רונית יעקבי חייקין: התחושה שלך לא מדויקת.
יריב לוין: את אומרת שכל אחד רואה את הצרות שלו.
ארבל אסטרחן: סעיף 8, קביעת ועדה.
ארבל אסטרחן: גם פה ניסינו לעשות הוראות דומות למה שנקבע לגבי הצעה לסדר.
ארבל אסטרחן: 'אושרה הצעת חוק בדיון המוקדם, יודיע יושב ראש הישיבה---
יריב לוין: את רוצה אולי לשאול את ירדנה את השאלה שהיתה לנו אליה?
ארבל אסטרחן: עד מתי אפשר לבקש הצמדה.
ירדנה מלר-הורביץ: לדעתי להשאיר את זה עד יום שני בערב.
ירדנה מלר-הורביץ: בזמנו זה גם היה בתיאום איתכם, עם הלשכה המשפטית.
ירדנה מלר-הורביץ: יש הצעות שמאוד קל להגיד שהן דומות או זהות בעיקרן, אבל זה עושה מחשבה ולוקח הרבה זמן.
ירדנה מלר-הורביץ: להשאיר את זה עם האופציה כמו ש… יש כאלה שיבקשו למשל תוספת ביום שלישי---
ארבל אסטרחן: זה כתוב במפורש, שאם משהו נוסף, אז אפשר באותו יום.
ירדנה מלר-הורביץ: לדעתי להשאיר את זה… זה עושה את זה מסגרת, זה עושה את זה נכון.
ירדנה מלר-הורביץ: ברוב המקרים הם רואים את ההחלטה של הנשיאות שהתפרסמה ועל זה מבקשים הצמדות וזה נכון לעשות את זה ככה, אני חושבת.
ירדנה מלר-הורביץ: גם על הלשכה המשפטית… השר משיב, אנחנו צריכים הרי גם לפנות לממשלה, כי השר משיב והם לא ראו את זה.
ירדנה מלר-הורביץ: זה נכון, זה לא סתם נקבע ליום שני בערב.
ירדנה מלר-הורביץ: היתה שם מחשבה.
תמר כנפו: אבל אם קורה שלא זה, אפשר לקבל גם ביום שלישי בבוקר.
תמר כנפו: אם קרה, נסיבות, לא מצאו את המתמחה, לא---
ירדנה מלר-הורביץ: היתה לי הצעת חוק, היתה בקשה להצמדה בערב ובאמת בלשכה המשפטית היה מישהו אבל זו היתה עבודה מאוד… זאת אומרת אי אפשר היה על פניו לראות שזה דומה או זהה, ואני כתבתי שביקשו ממני ביום שני בערב ואנחנו יודעים שזה במשך היום, והודעתי גם למי שהודעתי שאנחנו צפויים להצמדה, אם יחליטו כן.
תמר כנפו: כלומר אם יש סיבה מוצדקת, אפשר לקבל.
ירדנה מלר-הורביץ: מקובל עליכם?
ארבל אסטרחן: גם כתוב שהבקשה תוגש---
מאיר נריה: עד יום שני בערב והאישור שלה יכול להיות גם בשלישי בצהריים.
ירדנה מלר-הורביץ: נכון.
ירדנה מלר-הורביץ: זה מה שקרה.
ירדנה מלר-הורביץ: נציג הלשכה המשפטית לא היה זה שיכול לבד לעבוד על זה והיו צריכים לחכות, אבל זה התקבל וידענו שזה חוק שצריכים לעבוד עליו כמה שעות טובות ולקחנו את זה בחשבון והודעתי למי שהודעתי.
ירדנה מלר-הורביץ: אבל הגישו את זה ביום שני בערב.
ארבל אסטרחן: הגיש בזמן, מבחינתו זה בסדר.
ארבל אסטרחן: קביעת הוועדה.
ארבל אסטרחן: 'אושרה הצעת חוק בדיון המוקדם, יודיע יושב ראש הישיבה באיזו ועדה תידון ההצעה'.
ארבל אסטרחן: ואז מה שקיים גם היום, 'מיד לאחר ההודעה רשאי כל אחד מחברי הכנסת להציג ללא הנמקה, כי ההצעה תידון בוועדה אחרת.
ארבל אסטרחן: הוצע כאמור, תקבע ועדת הכנסת את הוועדה שתדון בהצעת החוק והנושא יועבר אליה לאחר שיושב ראש ועדת הכנסת, או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, הודיע על החלטת הוועדה לכנסת'.
ארבל אסטרחן: הנושא של העברה מוועדה לוועדה, שלא בדיוק מוסדר בצורה מסודרת בתקנון, אנחנו מנסים פה לעשות בו סדר.
ארבל אסטרחן: בדומה למה שכבר נקבע בהצעות לסדר.
ארבל אסטרחן: 'נקבעה ועדה לפי סעיף קטן (א)', זאת אומרת נקבעה ועדה במליאה, לא בוועדת הכנסת, 'רשאית ועדת הכנסת להציע לכנסת להעביר את ההצעה לדיון בוועדה אחרת אם ביקש זאת אחד מאלה; יוזם הצעת החוק, יושב ראש הוועדה שנקבעה, יושב ראש ועדה שסבור כי הנושא מצוי בתחום סמכויותיה של הוועדה שבראשותו, או יושב ראש ועדת הכנסת'.
אייל זנדברג: הרצון בעצם לחסום, ההפניה לסעיף קטן (א), אני יכול להבין את הרציונל שלה, מצד שני אני מדמיין מצב שבו יושב ראש הישיבה אמר ועדה מסוימת, מישהו צעק ועדה אחרת, זה הגיע לוועדת הכנסת והיא דנה.
אייל זנדברג: הוועדה שהוחלט עליה דנה ולאחר חודשיים, בגלל שמבינים לאן הצעת החוק מתקדמת, בגלל אני לא יודע מאיזה תובנות עמוקות, מגיעה יוזמה לוועדת הכנסת ורוצים שהיא תעביר את זה לוועדה אחרת להמשך.
אייל זנדברג: יש חסימה של זה---
אייל זנדברג: השאלה אם זה.
אייל זנדברג: אני מבין שזה פתח ל---
יריב לוין: יש לך חסימה וחייבת להיות חסימה.
אייל ינון: לא, למה?
אייל ינון: לכאורה יושב ראש הוועדה שדנה כרגע בנושא, יכול לבוא---
יריב לוין: הוא יכול, כן.
יריב לוין: אבל החלוקה---
אייל ינון: לפי סעיף (ג)(1).
אייל זנדברג: לא, לפי זה אף אחד לא יכול לבקש, אפילו אם כולם מסכימים.
אייל זנדברג: זו נקודה בתקנון שאין בה גמישות.
אייל זנדברג: יוצא מהטקסט שגם אם כולם מסכימים שצריך להעביר את זה לוועדה.
אייל זנדברג: יש את א', זה מה שהיושב ראש אמר, יושב ראש הכנסת לצורך העניין---
יריב לוין: לא, פה אפשר להעביר את זה לאן שרוצים.
אייל זנדברג: זה לא מה שכתוב.
ארבל אסטרחן: ב-(ג) הסמכות להעביר מוועדה לוועדה זה רק אם הוועדה נקבעה במליאה, ולא אם היא נקבעה בוועדת הכנסת.
ארבל אסטרחן: אם מי שקבע את הוועדה זו ועדת הכנסת, לפי מה שמוצע פה, אי אפשר לבוא שוב לוועדת הכנסת ולבקש העברה.
אייל זנדברג: אפילו אם כולם מסכימים על העברה נוספת ורוצים וזה ברור שזה טוב, אי אפשר, זה חוסם.
ארבל אסטרחן: במליאה לא נקבעה ועדה, זה הולך לוועדת הכנסת, ועדת הכנסת מודיעה במליאה לאן זה הלך.
אייל זנדברג: לא יעבירנה עוד למרות שאנחנו יודעים שבהכנה לקריאה ראשונה חלות הרבה התרחשויות מהותיות שיכולות להצדיק את זה.
יריב לוין: חבר'ה, זה פותח פתח ל...
ירדנה מלר-הורביץ: כל פעם שאנחנו מקבלים בקשה להעברה, אנחנו נלך לבדוק אם אנחנו קבענו?
מאיר נריה: אז תרשמי 'נקבעה ועדה לדיון לפי סעיף 8'.
מאיר נריה: במקום לפי סעיף קטן (א) תרשמי נקבעה ועדה לדיון לפי סעיף קטן (א) או (ב).
אייל זנדברג: זה הפתרון הטכני.
אייל זנדברג: השאלה מה עושים אם רוצים.
אייל זנדברג: אם הוועדה נקבעה במליאה, אז אפשר לעשות כן העברה שנייה?
אייל זנדברג: האם אפשר להפעיל פעמיים את (ג)?
אייל זנדברג: זה נקבע במקור במליאה, ואתם אומרים שלא, כי זה כבר קביעה לפי...
אייל זנדברג: אני לא מבין מה...
מאיר נריה: לא כדאי לחסום את זה.
אייל זנדברג: כשיש הסכמה, לא רצוי שהתקנון ימנע, אלא באמת במקרים שיש חשש.
אייל זנדברג: אבל אם יש הסכמה, למה לא לאפשר?
אייל זנדברג: לפעמים יש צורך בזה, למרות שזה נדיר.
ארבל אסטרחן: אגב, כך עשינו בהצעות לסדר, שרק אם הוועדה נקבעה במליאה אפשר להעביר.
ירדנה מלר-הורביץ: כמה מקרים כאלה היו?
ארבל אסטרחן: יש מקרים שבהסכמה פתאום רוצים להעביר.
מאיר נריה: בוועדת הפנים להעביר מחוקה לפנים, כספים או חוקה.
ירדנה מלר-הורביץ: כן, אבל כמה?
קריאה: היו, אבל לא בדקתי אם זו הודעה במליאה או לא.
ירדנה מלר-הורביץ: שווה לבדוק כמה כאלה כבר היו ואיזה הצעות אלה היו.
אייל ינון: עניין מתנגדי ההתנתקות היה בחוץ וביטחון וחזר ל… ועדת הכנסת קבעה אותו לחוץ וביטחון ואז העבירו אותו לחוקה.
יריב לוין: אז למה אנחנו מתכנסים, לפי ההצעה של אייל?
ארבל אסטרחן: שתמיד יש סמכות לוועדת הכנסת להעביר, לבקשת אלה שפירטנו פה.
אייל זנדברג: הערה לגבי (א), יושב ראש הישיבה אמור לקבוע את הוועדה.
אייל זנדברג: זה מובן מאליו שהוא אמור לקבוע את זה לפי סעיף בתקנון שמגדיר את חלוקת האחריות, לי זה מובן מאליו---
ירדנה מלר-הורביץ: זה הלשכה המשפטית מנחה אותנו.
אייל זנדברג: נכון, אבל השאלה אם לא ראוי לכתוב שהוא לא יכול לפי גחמתו לקבוע, אלא פשוט לקבוע לפי הסעיף---
מאיר נריה: אבל אז אתה נותן לו פחות כח מלכל חבר כנסת באולם.
מאיר נריה: הוא חייב להפעיל את הסמכות שלו לפי התקנון וכל חבר כנסת באולם יכול לזרוק 'הוועדה לזכויות הילד', סתם כדי לשגע את המערכת.
ירדנה מלר-הורביץ: ואז זה מגיע לוועדת הכנסת וועדת הכנסת שוקלת מה תחומי האחריות של אותה ועדה.
מאיר נריה: אבל הרבה פעמים...
מאיר נריה: יש לדוגמה חוק שהוא ממש הבייבי של יושב ראש ועדת חוקה, למרות שמבחינת התחום הוא שייך לוועדת הפנים, ולכן מראש הוא מציע ליושב ראש הכנסת, יושב ראש ועדת הפנים מסכים, הקואליציה מסכימה, אני מסכים, ואין סיבה להתחיל לעשות בלגן כשיושב ראש הכנסת, למרות שהוא יודע שזה לא יידון בוועדת הפנים, ייאלץ להציע את ועדת הפנים ואז יצטרכו להגיע לוועדת הכנסת ולהפוך.
מאיר נריה: אין סיבה.
יריב לוין: אני לא בעד להיכנס להגביל שם את הזה.
יריב לוין: לכל חבר כנסת שנמצא באולם יש אפשרות לקום וזה, יש אחר כך גם אפשרות ליוזם וכן הלאה לבוא ולבקש.
יריב לוין: נראה לי שזה מספיק.
יריב לוין: להתחיל להגיד ליושב ראש, אתה חייב להיות כבול ואז, בצדק, אם---
אייל זנדברג: זה התקנון.
יריב לוין: היושב ראש חושב שבמקרה הזה זה לא ככה, כי הדברים הם גבוליים.
אייל ינון: בפועל זה מה שנעשה.
אייל זנדברג: אם הם גבוליים זה דבר אחד, השאלה אם הוא יכול כך סתם לחרוג, בגלל איזה יושב ראש ש---
יריב לוין: לא יודע, אני אתן לך דוגמה.
יריב לוין: אייל, זה קורה המון.
יריב לוין: בא יושב ראש, אומר לפי מה שכתוב לו, 'רבותיי, ועדת כלכלה', ואז באים המציע וכל מי שנמצא באולם, אומרים לו 'לא, תשמע, אנחנו מעדיפים שזה יידון בזכויות הילד, כי שם אפשר לטפל בזה יותר מהר, וכלכלה עמוסה ומוכנה לוותר על זה'.
יריב לוין: אז למה לי לכבול אותו לתהליך שהוא צריך לרוץ לוועדת הכנסת ולבצע את זה?
אייל זנדברג: בעיניי זה מייצר שקיפות.
אייל זנדברג: כי אחרת, כמו שנאמר פה, זה בייבי של מישהו, אז אמנם זה נושא ברור של כספים, פתאום יקבעו אותו לוועדה אחרת, כי לא אוהבים את יושב ראש ועדת הכספים.
מאיר נריה: אז שוב, כל חבר כנסת באולם שרוצה, שחשוב לו שזה יקרה דרך ועדת הכנסת, מרים יד ופשוט אומר שם.
אייל זנדברג: הוא יפנה ויעשה את זה.
אייל זנדברג: יושב ראש המליאה, מי שמנהל את הישיבה צריך לפעול לפי התקנון, אחרת אין משמעות ל---
יריב לוין: לא, אז הוא מודיע, הוא בא ואומר.
מאיר נריה: התקנון בסעיף הזה הוא המלצה.
יריב לוין: הוא אומר 'מה שמונח לפניי הוא כך וכך, אבל אני חושב באופן אישי שיותר טוב לשלוח את זה לשם'.
מאיר נריה: אנחנו רואים מה המציאות.
מאיר נריה: הרי לכאורה גם ועדת הכנסת כבולה לתקנון.
אייל ינון: אם שני יושבי הראש של הוועדות והמציע מסכימים שזה יילך לוועדה שהיא ועדה אחרת?
אייל זנדברג: שזה ייאמר.
אייל ינון: זה עדיין צריך לבוא לוועדת הכנסת?
אייל ינון: אני שואל, היה מקרה כזה.
ארבל אסטרחן: כל מי שנמצא באולם בעצם אומר לו משהו אחר.
אייל זנדברג: לא, השאלה אם יש בררת מחדל שבכל מקרה חייבים להעלות אותה, וכל הצעה אחרת, גם אם היא מוסכמת על שני יושבי ראש הוועדות הרלוונטיים וגם על המציע, בכל זאת צריך לבוא לוועדת הכנסת.
אייל ינון: בעבר לא הבאנו.
אייל ינון: אני זוכר מקרים, לפחות בכנסת הקודמת, שלא הבאנו לוועדת הכנסת אם נוצרה הסכמה במליאה בין כולם.
אייל ינון: בזה זה נגמר.
ירדנה מלר-הורביץ: בדרך כלל מביאים לוועדת הכנסת כשיש מחלוקת, אז ועדת הכנסת היא הפורום שקובע את זה.
יריב לוין: ---לוועדה פקידותית שכל היום---
מאיר נריה: מה שיש פה זה בסדר גמור, לא צריך לגעת.
אייל זנדברג: אולי יכבדו יותר את החלוקה המקורית.
יריב לוין: לא, אם לשם אתה רוצה להגיע, לא תגיע לשם.
יריב לוין: שלא יהיה לך ספק.
אייל זנדברג: כי ברגע שיש דיון, אנשים צריכים להסביר את עצמם, כי לא סוגרים דברים ב---
יריב לוין: אתה באמת חושב שאני מביא לכאן את ההצעות וממתין שאנשים יסבירו את עצמם כדי לפי זה לקבל פה את ההחלטות?
אייל זנדברג: לא, אפילו לפרוטוקול אני לא מעלה את זה---
יריב לוין: אני אומר את זה לפרוטוקול, כי זאת ועדה פוליטית, יש פה שיקולים פוליטיים, שיקולים של עומס, שיקולים של הרכבים, המון שיקולים נכנסים לתוך הדבר הזה, של עומס, הרבה מאוד דברים.
אייל זנדברג: השאלה אם יושב ראש הכנסת או יושב ראש הישיבה לא אמורים ללכת לפי איזה שהיא בררת מחדל.
יריב לוין: אבל הוא בא ואומר, 'יש לי בררת מחדל'.
ירדנה מלר-הורביץ: אנחנו, כשאנחנו קובעים את סדר היום ביום רביעי, שלשם מתרכזת החקיקה הפרטית, אנחנו מקבלים את המלצת הלשכה המשפטית לגבי---
יריב לוין: זה אפילו כתוב לנו בדף.
ירדנה מלר-הורביץ: כתוב לנו לאיזה ועדה הצעת החוק---
יריב לוין: בדף זה כתוב לחברי הכנסת, הלשכה המליצה.
ירדנה מלר-הורביץ: לעתים נוצרת דינמיקה במליאה שחברי הכנסת מציעים ועדה אחרת.
ירדנה מלר-הורביץ: אז אם אין הסכמה וזה מופרך על פניו, כי עשו את זה לשם העניין, אז זה יעבור לוועדת הכנסת שתכריע.
ירדנה מלר-הורביץ: אבל אם כן נשמעת הצעה אחרת ומתכנסים סביבה ויש לזה הסכמה, אנחנו---
יריב לוין: אגב, תדע לך שב-80% מהמקרים של אין הסכמה, אין ההסכמה הוא מלאכותי לחלוטין, הוא נועד בכלל להשיג עסקה סיבובית לגבי הצעה אחרת שיש עליה מחלוקת, הוא נועד… אסור לשפוט את סוג ההחלטות האלה בכלים שאתה מסתכל עליהם כעולם אידיאלי שבו לכל ועדה יש את האחריות שלה וזה במוטב על פי הרמה המקצועית.
יריב לוין: פה כל התהליך הזה הוא תהליך פוליטי לגמרי.
אייל זנדברג: אני מודע לזה.
מאיר נריה: יריב, בגלל מה שאמרת, אולי כדאי להוסיף איזה שהיא הבהרה, שחבר הכנסת שהציע את הוועדה הנוספת בדיון, יכול לוותר על בקשתו לדיון בוועדה.
יריב לוין: אני גם אגיד לך מה יקרה.
יריב לוין: הרי מציע מישהו להעביר, אני יודע שהוא הציע להעביר, זה הגיע לפה, נפתרה הבעיה.
יריב לוין: עכשיו אנחנו נצטרך לפתוח מקהלה, כי אף אחד לא ירצה לסמוך על השני שלא ימשוך את ה... יש פה פרוצדורה שהיא מכשיר פוליטי, היא לא מכשיר כדי להבטיח שההצעות יגיעו לגורם המקצועי שיכול לדון בהם.
יריב לוין: אלה הכללים, שהוועדה הזאת בכל זאת שווה משהו על פי הכללים האלה.
יריב לוין: זה שינוי, לא סדרי עולם, זה לברוא עולם חדש לגמרי.
יריב לוין: זו נקודה נקודתית שמבטאת תפיסה שהיא אולי נכונה, אבל היא עולם---
ארבל אסטרחן: אם ב-(ג)(1) אנחנו אומרים שתמיד ועדת הכנסת יכולה להציע, ולא משנה אם זה נקבע במליאה או בוועדת הכנסת עצמה, האם אנחנו רוצים ללכת---
יריב לוין: כן, את זה אני דווקא מקבל, אני חושב שזה נכון שנעשה הסדר אחיד.
ארבל אסטרחן: אני שואלת האם אנחנו רוצים באותה הזדמנות לקבוע אותו דבר גם בהצעות לסדר?
ארבל אסטרחן: כי שם גם קבענו שרק אם זה נקבע במליאה.
יריב לוין: כן, נעשה אחיד, אני הולך עם הקו הזה.
ארבל אסטרחן: נעשה את זה אותו דבר גם להצעות לסדר, כי גם שם קבענו שאם זה נקבע במליאה אפשר להעביר מוועדה לוועדה, ואם זה נקבע בוועדת הכנסת אז לא.
יריב לוין: זה יהיה אמנם די משעשע לשבת כערכאת ערעור על עצמך, אבל בזה בסדר.
ארבל אסטרחן: אוקי, אז אמרנו מי יכול לבקש להעביר.
ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת תדון בבקשה להעביר מוועדה לוועדה, זה זהה למה שכתוב בהצעות לסדר, ובלבד שהוועדה שנקבעה, זה לא רק לפי (א), זה לפי (א) או (ב) טרם החלה את דיוניה בהצעת החוק.
יריב לוין: נכון, זה בוודאי חייב להיות, כי אני לא יכול לשאוב את זה ממנו באמצע שהוא דן.
ארבל אסטרחן: זה גם אם יש הסכמה.
דן מרזוק: אם הוועדה התחילה לקיים את הדיונים לאחר שהוגשה הבקשה לוועדת הכנסת.
יריב לוין: תשמע, זה מרוץ סמכויות לא רק בבתי הדין הרבניים, יש גם פה.
דן מרזוק: האם זה דיון אמיתי או דיון ש---
יריב לוין: תשמע, אני אגלה לך משהו, על פניו אם תסתכל על זה מבחינת אינטגריטי, זה לא אמור לקרות, אלא שבפועל זה לפעמים קורה ואני מאוד נזהר מלשנות את זה ואני אגיד לך למה.
יריב לוין: זה בכל אופן כלי שקצת מגביל את שרירות הלב של הוועדה הזאת, ואני הייתי נזהר מזה.
יריב לוין: הייתי נזהר ממצב שבו אני בא ויוצר איזה שהוא מצב שאני יכול, על ידי זה שאני מחליט לשים משהו על סדר יומי, לעצור אותו ועכשיו עד שאני אדון בו ייקח חצי שנה ואז אני בעצם מכתיב לוועדות האחרות את סדר יומן ו... זה נראה לי מסוכן.
אתי בן יוסף: אבל, יריב, אם ועדה מסוימת שמרו את זה ליום שני והם ביקשו בקשה ביום רביעי מאיתנו?
יריב לוין: אני אומר, אם ועדה קבעה דיון ביום שלישי, אז לכאורה אם זה מה שחשוב לי, אני יכול לקבל בקשה ולקיים דיון כעבור שעה.
יריב לוין: אני יכול, באופן תיאורטי.
יריב לוין: אני לא הייתי נוגע בזה.
יריב לוין: אני אומר, ברגע שוועדה התחילה לדון בנושא, היא דנה בו, אחרת אנחנו נפתח פה פתח שהוא פתח---
אתי בן יוסף: אם הוא על סדר היום, אתה רואה בזה כהתחיל הדיון.
יריב לוין: לא, מבחינתי החלה זה דנה, לא שהוא על סדר היום.
יריב לוין: החלה, זה שהיא דנה, אחרת היא תקבע לי על סדר היום מה שהיא רוצה.
רונית יעקבי חייקין: יושב ראש הוועדה 'תקע' חוק חצי שנה, אחרי חצי שנה אני רוצה לדון בו בוועדה אחרת ואז הוא קבע ליום אחר ישיבה---
יריב לוין: אבל זה מאוד פשוט.
יריב לוין: אני אגיד לכם למה, כי יושב ראש ועדה כזה, אם היה חוק שאני רוצה 'לתקוע' אותו, תאמיני לי שהוא פעם בארבעה חודשים לא היה עולה לדיון, החלטה לא היתה.
רונית יעקבי חייקין: זה מה שהוא אומר, אז ככה אתה תוקע מלהעביר לוועדה אחרת.
יריב לוין: אבל זו סמכות של יושב ראש הוועדה, את זה אני לא יכול לקחת ממנו.
יריב לוין: אני לא יכול לכפות עליו לקבל החלטות.
יריב לוין: זה האיזון שיש.
יריב לוין: אני יכול להגיד שהוא לא דן בכלל.
יריב לוין: הזכות של חבר הכנסת שזה יבוא לדיון, אין לו זכות שתהיה הכרעה והצבעה.
יריב לוין: את זה אנחנו יודעים.
יריב לוין: זה, עוד פעם, ליצור מציאות שלא קיימת.
ארבל אסטרחן: יושב ראש ועדה יכול למהר ולשים נושא על סדר היום, בשביל למנוע בקשה להעברה.
יריב לוין: ברגע שהצעה עברה לוועדה היא מקנה לבעליה את הזכות שהיא תידון, היא לא מקנה לו שום זכות, לא שתהיה הצבעה, לא שתהיה החלטה, לא שההחלטה תהיה כזו או אחרת.
יריב לוין: יכול להיות שיהיו מי שיחשבו שצריך לברוא עוד פעם, וזה ממש לברוא עולם חדש, אני לא חושב שזה נכון.
יריב לוין: זה גם בסך הכל עובד.
דן מרזוק: נניח שאחרי שהתחיל הדיון, כל הגורמים המעורבים רוצים להעביר לוועדה אחרת.
דן מרזוק: אז מה עושים?
ארבל אסטרחן: לפי זה אי אפשר.
יריב לוין: אי אפשר ואני גם אגיד לך למה אי אפשר.
יריב לוין: כי התהליך הזה שבו ועדה דנה ועכשיו זה נזרק למקום אחר, מתחיל מהתחלה.
יריב לוין: .. יש גם ציבור שמעורב פה.
יריב לוין: אני לא רואה סיבה, התחילה ועדה לדון, מה פתאום להעביר לוועדה אחרת?
דן מרזוק: לא, תשאיר פתח.
קריאה: ליושב ראש אין כוונה באמת להעלות את זה.
יריב לוין: אם ליושב ראש אין כוונה ואין רצון, אז מה לעשות.
יריב לוין: זה כוחו.
ארבל אסטרחן: התחילה לדון וגילתה שזה שייך לוועדה אחרת.
דן מרזוק: נגיד דנו בחוק הביומטרי, סיימו את כל הפרק המדעי ועכשיו רוצים לעבור לפרק החוקתי, זכויות אדם, ורוצים להעביר את זה לוועדת חוקה, לדון בפרק הבא.
דן מרזוק: זה לגיטימי, זה יכול לקרות וחוק כזה גם יכול לעבור אחרי זה לוועדת כספים, על איך מממנים.
ירדנה מלר-הורביץ: ממש לא.
יריב לוין: זו בדיוק הסיבה שבגללה לא מאפשרים… זו הדוגמה הכי טובה למה לא לעשות את זה.
דן מרזוק: נגיד הוא התחיל לדון והוא החליט שהוא רוצה להקים ועדה משותפת?
דן מרזוק: איך מעבירים את הנושא מהוועדה לוועדה המשותפת?
יריב לוין: ברגע שהוא התחיל לדון, הוא דן, נגמר הסיפור.
יריב לוין: צריך סוף גם לדברים.
יריב לוין: התהליך לא יכול להיות אין סופי, יש סוף, בן אדם קיבל, התחילה הוועדה לדון, תדון, תגמור את העניין, נקודה, אחרת העניין הזה לא ייגמר אף פעם.
יריב לוין: יתחילו להיות פה הסכמים קואליציוניים שכאשר יהיה החילוף של יושב ראש ועדה כזאת בתאריך כזה, כל החוקים בוועדה יבואו להחלטה מחדש איפה הם יידונו.
יריב לוין: תעשו לי טובה, אף אחד לא רוצה מציאות כזו.
דן מרזוק: אז תוכל לפחות לעשות אפשרות שבהצבעה על קריאה ראשונה יהיה אפשר להעביר---
יריב לוין: לא, מה פתאום.
יריב לוין: אני אומר לכם עוד פעם, הדבר הזה אסור.
ירדנה מלר-הורביץ: איפה שהחוק התחיל, שם הוא---
יריב לוין: בוודאי, הוא חייב להסתיים באותו מקום.
יריב לוין: רבותיי, יש גבול למשחק.
יריב לוין: גם ככה הכח של הקואליציה והכח שמרוכז בוועדה הזאת הוא כח עצום.
יריב לוין: אם אנחנו עוד נאפשר עוד מניפולציות כאלה נגיע בכלל למחוזות שהם סופר בעייתיים.
ארבל אסטרחן: אז אמרנו שוועדת הכנסת תדון בזה רק אם הוועדה טרם החלה לדון.
ארבל אסטרחן: תחליט ועדת הכנסת להציע לכנסת כי הצעת החוק תועבר לדיון בוועדה, זו כמובן החלטה של הכנסת, יציג יושב ראש ועדת הכנסת, או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, את ההצעה בפני הכנסת, והכנסת תחליט בלא דיון אם לקבלה.
ארבל אסטרחן: בעצם גם אם קודם מי שקבע זה ועדת הכנסת, את זה כתבנו כי חשבנו שזה רק לשנות החלטת מליאה, עכשיו זה יכול להיות גם לשנות החלטת ועדה, אז במקרה הזה גם צריך אישור של הכנסת?
ארבל אסטרחן: כאילו ועדת הכנסת פעם אחת קבעה ועדה, ועכשיו---
יריב לוין: אני מציע שנעשה את זה בצורה אחידה.
יריב לוין: רק חסר פה, 'הכנסת תחליט בלא דיון ומבלי שאיש יקשיב', צריך להוסיף פה.
יריב לוין: את הוראת התקנון הזאת יקיימו במלואה, ללא חריגות.
אייל זנדברג: ההסדר הזה כולל גם ועדה משותפת?
אייל זנדברג: זאת אומרת כל אחד במליאה יכול להציע 'אני רוצה ועדה משותפת לחוץ וביטחון ול...'?
ארבל אסטרחן: אבל אז זה יילך לוועדת הכנסת.
אייל זנדברג: זה המצב כרגע?
ארבל אסטרחן: בשונה מהצעות לסדר, ששם כתוב שאפשר גם להציע ועדה משותפת קיימת, פה לא כללנו את ההוראה הזאת.
ארבל אסטרחן: ככלל זה בעייתי שיציעו במליאה---
יריב לוין: תבינו, הצעות שמוצעות במליאה הן בגדר המלצה ברגע שאין החלטה.
יריב לוין: אחד אומר 'זכויות הילד', השני אומר 'כלכלה' ובסוף מחליטים בכלל להעביר לכספים.
יריב לוין: זה מבטא את העובדה שהמליאה לא היתה בהסכמה על זהות הוועדה.
ארבל אסטרחן: אם זה משותפת קיימת, המליאה יכולה ל---
אייל זנדברג: ואם היא לא קיימת?
יריב לוין: צריך להקים.
יריב לוין: מקימים פה.
אייל זנדברג: בכל מקרה לוועדת הכנסת.
יריב לוין: אפשר היה בעצם לבוא ולהגיד ולקבוע שהמנגנון, ואולי את זה כדאי לעשות, שבו חבר כנסת קם ועומד ומבקש ועדה אחרת, הוא אפילו לא צריך להגיד איזה, כי הרי לאיזה אין שום משמעות.
אייל זנדברג: אין משמעות, זה מגיע לוועדת הכנסת.
ארבל אסטרחן: אפשר להציע ללא הנמקה כי ההצעה תידון בוועדה אחרת.
יריב לוין: בדיוק, ואז הוא בא ואומר 'אני רוצה ועדה אחרת', ונגמר העניין.
אייל זנדברג: כי ממילא גם ועדת הכנסת לא כבולה להצעות שלו.
יריב לוין: בוודאי, לכן זה לא משנה.
ארבל אסטרחן: בזה סיימנו את הפרק השני של הדיון המוקדם או קריאה טרומית.
ארבל אסטרחן: אנחנו עוברים לפרק השלישי שעניינו הכנה לקריאה הראשונה.
יריב לוין: את זה לעשות בישיבה הבאה?
יריב לוין: רבותיי, אם כך, בשבוע הבא נמשיך, בישיבה יותר ארוכה, אחרת לא נגמור.
יריב לוין: על סדר היום: תיקוני תקנון הכנסת – פרק החקיקה.
יריב לוין: אני רוצה לעדכן את כולם, כי אני מבין שרוב האנשים לא היו בישיבה הקודמת שבה התחלנו לדון בנושא הזה.
יריב לוין: אני רוצה להציג את המסגרת כדי שכולנו נהיה מסונכרנים ונדע היכן אנו נמצאים.
יריב לוין: אנו נמצאים בתהליך ארוך של תיקון תקנון הכנסת.
יריב לוין: עד היום השלמנו את תיקון כל התקנון, למעט שלושה מרכיבים.
יריב לוין: הראשון הוא סוגיית "שעת השאלות" שנותרה פתוחה בשל כך שאנו מנסים לייצר, בהסכמה עם הממשלה, איזו תוצאה טובה יותר מהמצב הקיים היום.
יריב לוין: כאשר נסיים אותה נוכל להשלים סופית את הפרק שדן בכלים הפרלמנטריים.
יריב לוין: שני פרקים גדולים שנותרו לנו הם החקיקה והוועדות.
יריב לוין: על כל שאר מרכיבי התקנון עברנו ותיקנו, שינינו, סידרנו וארגנו מחדש בצורה שכל אחד יוכל למצוא את הידיים והרגליים בקלות.
יריב לוין: התחלנו לדון בפרק החקיקה.