GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור ברמן: אני לא מבינה למה אי אפשר לתת להם את המכסה, זו המכסה השבועית שלנו, מה זה משנה?
לימור ברמן: והיום אני נלחמת על זה ומחר, תאמיני לי, את תגידי תודה שיש לך את האפשרות הזאת.
לימור ברמן: ויכול להיות שאני בכלל לא אשתמש בזה.
תמר כנפו: תאמיני לי ששלוש דקות ואחר כך עוד חמש דקות, זה בדיוק את מגיעה לעשר דקות.
תמר כנפו: גם ככה זה.
תמר כנפו: ..
יריב לוין: מה רוצים לעשות עם זה?
יריב לוין: אני אומר לכם עוד פעם, מה שאותי מטריד זה לא אם זה יהיה שלוש, חמש או עשר, אלא זה שההסדר יהיה הסדר פשוט, אחיד, ולא לכל מקרה ספציפי לגופו תהיה המצאה חדשה שצריך להיות פרופסור כדי להבין אותה .
יריב לוין: זה הדבר המהותי.
יריב לוין: לא אכפת לי לבוא ולהגיד שמי שמוצמד אז יהיו לו חמש דקות, ובזה לגמור את העניין.
יריב לוין: זה לא נראה לי משנה כל כך, אני אגיד לכם את האמת, כל המדידה בכלל של הנאומים בזמן, מי שמסוגל לשאת נאום כמו שצריך בשתי דקות, יכול לעשות את זה, ומי שנואם עשר דקות, אז הוא נואם ואף אחד ממילא לא מקשיב.
יריב לוין: מה זה נותן בכלל?
יריב לוין: אני אומר לכם את האמת, זה נראה לי שולי לגמרי.
יריב לוין: אז יכול להיות שצריך לבוא ולהגיד שיהיה לו חמש דקות במקום שלוש.
יריב לוין: אם זה פותר איזה שהיא בעיה.
יריב לוין: זה נראה לי לגמרי שולי.
יריב לוין: מה שנראה לי, אני לפחות הייתי עושה, לו דעתי היתה נשמעת, הייתי קובע שאם הנימוק מהמקום בדקה, אז זה חל גם על המוצמד.
יריב לוין: זה נראה לי הגיוני לגמרי.
לימור ברמן: בסדר גמור, עם זה אין לי בעיה.
יריב לוין: זה נראה לי הגיוני.
יריב לוין: ואז ניתן למוצמד חמש דקות במידה והנואם נואם מהדוכן בעשר דקות.
יריב לוין: אני חושב שזה פותר את הבעיה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת לשנות את 2 אתה מציע.
תמר כנפו: לא, מי שמנמק בדקה, המוצמד, לא יכול לעלות---
יריב לוין: מי שנימק בדקה, המוצמד מנמק אותו דבר.
יריב לוין: ומי שמנמק מהדוכן בעשר דקות, למוצמד יש חמש דקות.
רונית יעקבי חייקין: תשאיר שלוש, למה אתה משנה?
יריב לוין: כי אני אתן עוד שתי דקות כדי ללכת עם הקו של לימור שאומרת 'תן לי אפשרות במצבים שאני מוצאת לנכון שבן אדם יוכל לדבר יותר'.
יריב לוין: אז ניתן לו לדבר יותר באופן קבוע וגמרנו.
מאיר נריה: ששתי דקות הוא יבכה על הגנבה ושלוש דקות ידבר על החוק.
יריב לוין: אני אומר שזה נראה לי הגיוני.
יריב לוין: רונית, עוד שתי דקות כפול שלוש הצמדות, מקסימום במקרה נדיר של איזה יום רביעי, לא ישנה שום דבר.
תמר כנפו: לא כל כך נדיר.
יריב לוין: כמה הצמדות יש?
יריב לוין: יש למעלה משלוש הצמדות בימי רביעי בדרך כלל?
יריב לוין: זה נדיר שיש שלוש הצמדות בימי רביעי.
רונית יעקבי חייקין: אם אתם הופכים משלוש לחמש, אתם מסבכים.
רונית יעקבי חייקין: התרגלנו לשלוש, תשאירו שלוש.
רונית יעקבי חייקין: זו דעתי.
רונית יעקבי חייקין: עד שהתרגלנו, גם ככה שינינו את זה.
רונית יעקבי חייקין: פעם זה לא היה שלוש.
רונית יעקבי חייקין: אז תשאירו שלוש, מה זה משנה?
יריב לוין: יש מחלוקות שאני לא מסוגל להתמודד איתן.
יריב לוין: זה כל כך מהותי.
יריב לוין: עזבי, נו.
רונית יעקבי חייקין: לא, תחליטו מה שתחליטו.
יריב לוין: אני ממנה את שתיכן לצוות החלטה, תחליטו.
יריב לוין: מה שתגידו לי זה מה שיהיה.
תמר כנפו: תשאירו את המצב הקיים וזה הכל.
לימור ברמן: אבל המצב הקיים אומר ששלוש דקות וגם עולים על הבמה.
לימור ברמן: תשאירו את המצב הקיים.
לימור ברמן: כמו שזה עכשיו.
קריאה: כמה שנשנה פחות אנחנו גם נזכור פחות.
קריאה: אנחנו לא יכולות לזכור את הכל.
יריב לוין: זה כל הרעיון, שיהיו מתי מעט יודעי סוד שיידעו מה קורה.
תמר כנפו: זה נכון.
תמר כנפו: אנשים לא יודעים שהורידו את החמש דקות של הצלצול.
ארבל אסטרחן: לא כתוב חמש דקות.
ארבל אסטרחן: כתוב שהמזכיר יצביע על ההודעה בצלצול.
רונית יעקבי חייקין: בקיצור היה מצלצל אתמול ותוך שלושים שניות הצבעה.
ארבל אסטרחן: '
ארבל אסטרחן: לפני כל הצבעה או סדרת הצבעות יודיע מזכיר הכנסת על ההצבעה בצלצול'.
תמר כנפו: מצלצל, זהו, רק צלצול.
רונית יעקבי חייקין: אני רוצה לקחת את הסיטואציה של אתמול.
רונית יעקבי חייקין: אתמול היה אי אמון, נגמר אי האמון, כל מה שנגמר, ואחר כך התחיל הדיון על ??.39:52.
רונית יעקבי חייקין: בא יושב הראש, היה מצלצל, ואחרי 30 שניות הצבעה?
ארבל אסטרחן: זה שיקול דעת של ה...
ארבל אסטרחן: הרעיון של הצלצול הוא לקרוא לאנשים.
ארבל אסטרחן: אבל הוא צריך להפעיל את שיקול דעתו כמה זמן הוא---
לימור ברמן: הסגנים מודעים לזה?
רונית יעקבי חייקין: אז יש חמש דקות או אין חמש דקות?
תמר כנפו: אין חמש דקות.
תמר כנפו: בהתחלה היה כתוב ואנחנו הורדנו, כי חבר הכנסת לוין, במלים שאני זוכרת---
יריב לוין: התשובה שאין, פרקטית אין.
יריב לוין: כל פעם נחכה חמש דקות?
ארבל אסטרחן: אז בכל מקרה, אנחנו אומרים שמשאירים ב-(2) שלוש דקות?
רונית יעקבי חייקין: אני אומרת, בואו נשאיר את המצב כמו שהוא, הכי טוב.
ארבל אסטרחן: ובפסקה (3) כתבתי שנמסרת הודעת הממשלה, במקרים הקודמים אמרנו שזה יימסר בכתב, אז גם כאן זה יהיה בכתב.
ארבל אסטרחן: ויובהר שאם הראשון דיבר דקה מהמקום, גם המוצמד יהיה כך ושניהם לא יבואו במכסה.
ארבל אסטרחן: פה , יש היום סעיף 136, שהבנתי שלא נוהגים לפיו.
ארבל אסטרחן: אני רוצה רק להזכיר אותו, שהוא אומר שסדר הבאת הצעות חוק של חברי הכנסת לדיון מוקדם ייקבע על ידי היושב ראש והסגנים, בהתחשב עם גודל הסיעות אליהם משתייכים בעלי ההצעות.
ארבל אסטרחן: שסדר הבאת ההצעות הטרומיות ביום רביעי ייעשה לפי גודל הסיעות.
רונית יעקב חייקין: זה בכלל לא.
ארבל אסטרחן: אוקי, אז אני אומרת שהוא נמחק כי הבנתי שלא פועלים לפיו.
ארבל אסטרחן: האם רוצים לקבוע הוראה, מה שמופיע כאן במודגש, מה קורה אם חבר כנסת נעדר מהאולם כשהוא נדרש לנמק את הצעת החוק.
ארבל אסטרחן: היום יש לנו כוכבית שאומרת---
תמר כנפו: כן, כי זה היה קורה כשהיוזם איננו ומי ש---
ארבל אסטרחן: היום אומרת הכוכבית, שהיא החלטה של ועדת הכנסת משנת 71', שכשיש סיבה סבירה להיעדרו של חבר כנסת מהאולם, תישמר זכותו לנמק הצעתו במועד אחר.
תמר כנפו: כשהיוזם איננו, האם אפשר שמישהו אחר מסיעתו, גם אם הוא לא רשום.
ארבל אסטרחן: שהוא לא הסמיך?
ארבל אסטרחן: היום כתוב שהוא או מישהו הסמיכו לכך, כל חבר כנסת שהוא מסמיך לכך.
ארבל אסטרחן: זה מלכתחילה.
רונית יעקבי חייקין: גם כשהוא לא חתום, תמי.
רונית יעקבי חייקין: זה קרה לי כבר.
ארבל אסטרחן: לא משנה כשהוא נמצא או לא נמצא, הוא יכול לבקש ממישהו אחר.
ארבל אסטרחן: מה קורה אם הגיע הנושא לסדר היום והוא לא נמצא.
ארבל אסטרחן: בפרקים האחרים עשינו את זה, בשאילתות ובהצעות לסדר, אז הסדרה---
תמר כנפו: זה מה שאני אומרת, מישהו מסיעתו או מישהו---
מאיר נריה: רשום כאן, יוזם הצעת החוק או חבר כנסת אחר שהוא הסמיכו לכך.
מאיר נריה: הוא לא חייב להיות אפילו מאותה סיעה, אין שום תנאי.
ארבל אסטרחן: בהצעות לסדר אמרנו 'נעדר חבר הכנסת מאולם המליאה בעת שנדרש לנמק את הצעתו לסדר יום ולא הסמיך חבר אחר לנמקה, לא תישמר זכותו לנמק את ההצעה במועד אחר, אלא אם כן מצא יושב ראש הכנסת כי ההיעדרות מוצדקת'.
לימור ברמן: אבל מה שקורה היום בפועל, זה שעדיין הם לא נמצאים בהצעות דחופות לסדר, כשחוזרים למליאה, הם מדברים.
לימור ברמן: אותו דבר באמון.
לימור ברמן: אז למה זה לא קורה בחקיקה?
ארבל אסטרחן: אל"ף, זה לא עומד בקנה אחד עם מה שנקבע פה רק לאחרונה, אבל השאלה היא מה רוצים לעשות.
ארבל אסטרחן: תגידו מה רוצים לעשות.
לימור ברמן: אני אומרת לך מה קורה בפרקטיקה, בחקיקה זה לא קורה.
רונית יעקבי חייקין: ---הרבה פעמים מבקשים לדחות את התור שלהם.
רונית יעקבי חייקין: את לא יודעת, אבל היושב ראש נתן להם אישור לדחות את התור שלהם.
רונית יעקבי חייקין: גם בהצעות לסדר זה קורה.
רונית יעקבי חייקין: 'תעשי טובה, תעבירי את ג'ומס להיות אחרון, כי הוא ב---
לימור ברמן: עם הצעות לסדר אין שום בעיה לעשות את זה.
לימור ברמן: לפני שבועיים היתה לי חברת כנסת בחזרה מבדיקה רפואית והייתי צריכה להתחנן שיקפצו הצעת חוק אחת, שהיא תהיה אחרי סולודקין.
לימור ברמן: הייתי צריכה לבקש מחבר הכנסת אלקין.
לימור ברמן: למה אני צריכה לעבור דבר כזה?
רונית יעקב חייקין: כי בחקיקה זאת בעיה
תמר כנפו: לא, אבל מישהו אחר לא יכול היה לנמק את ההצעה במקומה?
לימור ברמן: לא, בגלל שהיא היתה אמורה להגיע בזמן.
לימור ברמן: בסדר, הם אמורים להיות פה, אין ספק, אבל היתה סיבה, זה לא קורה תמיד.
ארבל אסטרחן: איפה היתה הבעיה?
לימור ברמן: השרים גם ככה צריכים לחכות, אם השר צריך להשיב הוא צריך לחכות להצבעות בכל מקרה.
יריב לוין: אני בעד לעשות אותו כלל שקבענו בהצעות לסדר, ויש סמכות ליושב ראש שבמקרה כזה צריך להפעיל את סמכותו בצורה נבונה ולהגיד שאם אדם חוזר מבדיקה רפואית, אז הוא ידחה את החוק שלו אחד קדימה וגמרנו.
ארבל אסטרחן: אם היושב ראש שההיעדרות מוצדקת.
יריב לוין: וגם אני אומר, שיהיה אחיד.
יריב לוין: שלא תהיה בהצעות לסדר שיטה אחת, בהצעות חוק שיטה אחרת.
רונית יעקבי חייקין: אני אגיד לך למה זה שונה.
רונית יעקבי חייקין: לאופוזיציה זה מצוין.
רונית יעקבי חייקין: זה שונה, כי בחקיקה אתה צריך להפיל את החוקים.
רונית יעקבי חייקין: הצעה לסדר, עוברת/לא עוברת, זה לא משנה.
יריב לוין: זה ברור לי, אבל אני אומר בואו נלך על האחדה בכיוון כזה שהוא זהיר יותר, אבל שיהיה אחיד.
תמר כנפו: אם היא יצאה אחרונה והיא לא---
יריב לוין: אז הישיבה ננעלת.
יריב לוין: נו מה.
יריב לוין: הכלל הוא שאדם צריך להיות, אבל ליושב ראש יש סמכות, כאשר יש מקרה שמצדיק את זה לשחק עם זה.
מאיר נריה: אבל יש פה פתח לניצול מצד הקואליציה.
מאיר נריה: למקרה שבו קשה לגייס רוב מאיזה שהיא סיבה---
יריב לוין: לא, הבן אדם נמצא.
מאיר נריה: נניח בפיליבסטר, לדוגמה, ברור לי שחבר הכנסת המציע לא נמצא.
מאיר נריה: הוא הלך, אמצע הלילה.
מאיר נריה: הוא לא יבוא כדי לנצל את זכותו לדבר.
יריב לוין: פיליבסטר לא יהיה לך.
יריב לוין: פיליבסטר יהיה לך רק בקריאה שנייה ושלישית בהסתייגויות, או בראשונה אם נרשמים עשרות אנשים לראשונה.
מאיר נריה: כל סיטואציה שקשה לגייס ביום רביעי בשעה מסוימת, ואתה אומר---
יריב לוין: מה אתה אומר?
יריב לוין: אם אין לך לגייס, אז מה זה משנה?
יריב לוין: אז הצעה של חבר כנסת אחר תיפול או לחילופין הצעה של האופוזיציה תעבור.
רונית יעקבי חייקין: ינצלו את זה---
יריב לוין: לא ינצלו את זה לשום דבר.
יריב לוין: זה הדבר הכי נכון, הכי הגיוני.
יריב לוין: אל תגזימו.
יריב לוין: הסדר הרגיל הוא שאנשים עולים ומדברים.
יריב לוין: אם יש מצב חריג, שמישהו איננו, ולא יכול, היושב ראש יאשר לו.
רונית יעקבי חייקין: לדחות לשבוע הבא, הוא יקבל את אותה המכסה.
יריב לוין: אנחנו לא נעשה לכל פרט קטן סידור מיוחד.
ארבל אסטרחן: אוקי, אז אמרנו שהוא מנמק, דיברנו כמה זמן.
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ב) אומר ש'אחרי ההנמקה רשאי שר או סגן שר להביע את עמדת הממשלה ביחס להצעת החוק, במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות, ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק.
ארבל אסטרחן: עמדת הממשלה, יכול שתינתן במרוכז על כמה הצעות חוק בנושא דומה'.
ארבל אסטרחן: פה יש את ההערה אם מאפשרים לכל שר או סגן שר לעשות את זה, או כמו בהצעות לסדר, רק מי שנוגע בדבר.
ארבל אסטרחן: היום אין הגבלה כזאת.
רונית יעקבי חייקין: כלל אחד זה כלל אחד.
אייל זנדברג: נשאלת השאלה למה להגביל את הממשלה בבחירת המגיב מטעמה.
ארבל אסטרחן: כי התשובה צריכה להיות עניינית.
ארבל אסטרחן: הוא שמע מה אמר חבר הכנסת המציע והוא---
אייל זנדברג: עדיין יכול להיות שהוחלט ששר שלפי איזה שהוא קריטריון הוא לא נוגע בדבר, אני לא יודע מה זה אומר, הקריטריון הזה, נכח ושמע והקשיב ועדיין ישיב תשובה עניינית.
תמר כנפו: לא, אבל פה יש הבדל מההצעות, כי פה יש החלטה של ועדת שרים.
תמר כנפו: זה שונה מהצעה לסדר.
תמר כנפו: פה ועדת שרים יודעת, כלומר השר יודע מה עמדת הממשלה.
אייל זנדברג: להבנתי, הקושי שעשוי להתעורר מצד הכנסת הוא רק ממצב שבו שני שרים, או שני סגני שרים, לכאורה יש שני נציגים של הממשלה ויש איזה אי בהירות מי הוא הנציג.
אייל זנדברג: נדמה לי שזה מקרה נדיר, לא שהוא לא יתרחש אף פעם, אבל אני לא חושב שבגללו צריך להגביל.
ארבל אסטרחן: היום הממשלה קובעת.
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שבהצעות לסדר קבענו שמי שיכול להשיב זה ראש הממשלה, השר שהנושא המוצע נמצא בסמכותו או סגנו, או השר המקשר.
ארבל אסטרחן: כי הרעיון היה שישיב מי שמסוגל להתייחס ולא רק להקריא מהדף.
ארבל אסטרחן: היום אין הוראה כזאת לגבי חקיקה, רק לגבי הצעות לסדר.
ארבל אסטרחן: גם בתקנון הקודם היה ככה וגם בתקנון החדש.
מאיר נריה: תסכימי איתי שבהצעה לסדר זה להתוות לאיזה שהוא נושא ענייני, אבל פה, לגבי חוק, מה שהשר יכול לעשות.
מאיר נריה: ..
מאיר נריה: הרי יושבים 32 שרים בוועדת שרים, לא יודע כמה שרים יושבים בוועדת חקיקה, המון אנשים, והחלטה של ועדת שרים לחקיקה מייצגת את הדעות של כל האנשים האלה, גם אם המשרד שלהם לא קשור בשום דרך להצעת החוק.
ארבל אסטרחן: בסדר, אבל הוא מסביר מה קיים היום, מה---
אייל זנבדרג: לא בהכרח.
אייל זנבדרג: ההנחה היא ששר לא יכול לגבש עמדה שכאמור ועדת השרים לפעמים כופה עליו, גם אם הוא לא בדיוק השר הדובר?
ארבל אסטרחן: הרעיון הוא שצריך לחשוב האם לשר הנוגע בדבר אין יכולת להשיב בצורה טובה יותר על הצעת חוק ש---
מאיר נריה: נגיד שהשר הדובר הוא השר להגנת הסביבה, ועל ראשו העבירו הצעת חוק שהוא מתעב.
מאיר נריה: היא רלוונטית רק למשרד להגנת הסביבה, עכשיו הוא צריך לייצג את עמדת ועדת השרים לחקיקה ולהסביר למה, למרות שהוא חושב שהחוק נכון, אז עמדת ועדת השרים לחקיקה.
מאיר נריה: אז הוא מקריא מהדף.
ארבל אסטרחן: נכון, יושב ראש ועדה לא עושה את זה כל הזמן כשהוא עולה ומציג הצעת חוק מטעם ועדה שהוא---
מאיר נריה: אז לכן תני לממשלה לבחור את מי היא רוצה להעלות.
אייל זנדברג: ארבל, הטענה היא לא שזה לא אפשרי, השאלה היא למה להגביל פתאום את הממשלה במשהו שהוא חדש.
אייל זנדברג: הממשלה יכולה לבחור את נציגה---
רונית יעקבי חייקין: כי אם החלטנו שאנחנו עושים קו אחד להצעות---
מאיר נריה: לא, פה יש הבדל ענייני.
אייל זנדברג: אז העיקרון שצריך להיות אחיד, בואו נשנה אולי שם, אולי גם שם זה לא מוצדק.
אייל זנדברג: אני לא יודע, אבל פה יש איזה שהוא נוהג מסוים ש---
מאיר נריה: אבל כאן זה שונה.
אייל זנדברג: ---לכנסת שיעמוד שר שבאמת מביע דעה קולגיאלית, של הממשלה, הוא לא בא ומשיב על שאילתא שפקידיו עזרו לו והביאו לו מידע.
אייל זנדברג: הוא מייצג עכשיו את העמדה שלפעמים נכפתה עליו, הסכים או לא הסכים, בוועדת שרים.
מאיר נריה: העמדה נקבעה על ידי עשרים שרים, יכולים להציג אותה עשרים שרים.
מאיר נריה: אפשר לקבוע שיכול להציג חוק רק מי שהיה בוועדת שרים לחקיקה.
מאיר נריה: נגיד.
מאיר נריה: זה לגיטימי, בזה יש היגיון.
אייל ינון: יש פה היגיון והבחנה עניינית במה שאתם אומרים.
אייל זנדברג: יש גם חשש שהכלל הזה, שהוא לא כלל ברור, יגרום לכך שיעמדו שרים ואז תהיה מבוכה, יגידו 'אדוני השר, אתה לא נוגע בעניין' והוא יגיד להם, 'תראה, בסעיף 17 להצעת החוק כתוב שזה עיצום כספי ואני שר המשפטים...', זאת אומרת ימצאו דרכים מלאכותיות ליצור.
אייל זנדברג: ..
אייל זנדברג: דבר שלא יכבד, לא את הכנסת ולא את הממשלה.
אייל זנדברג: השאלה אם נוצרת איזה שהיא בעיה, האם ראינו עד היום בעיה בכך ששרים הציגו את עמדת הממשלה והם לא היו השרים ש...
אייל זנדברג: שוב, אני לא יודע מה זה 'נוגע בדבר'.
יריב לוין: קודם כל, דבר אחד הוא ברור לגמרי, סגן שר יכול רק אם זה נוגע למשרדו.
יריב לוין: זה כמו שעשינו לאורך כל הדרך וזה חייב להישמר, בזה לדעתי בכלל אין שאלה.
יריב לוין: השאלה, האם אנחנו מגבילים את זה רק לשר, נראה לי קצת בעייתי.
יריב לוין: בעייתי כי באמת לא כל כך ברור...
יריב לוין: בהרבה מאוד חוקים היום הממשקים הם לשר המשפטים ושר האוצר ואחרים, והם רלוונטיים כמעט לכל הצעה.
ארבל אסטרחן: לגבי אי אמון, קבענו שהתשובה יכולה להיות מוצגת על ידי סגן שר, אם יושב ראש הכנסת אישר זאת מראש, ובלבד שעילת ההצעה היא בענייני המשרד שבו סגן השר מכהן.
יריב לוין: כן, אנחנו רוצים את אותו הסדר.
מאיר נריה: אתם צריכים אישור מראש של היושב ראש?
ארבל אסטרחן: רק לגבי זה שהנושא---
יריב לוין: כי זה לא אי אמון.
יריב לוין: אבל סגן השר צריך להיות מוגבל, זה ברור לגמרי.
יריב לוין: השר, אני לא רואה שאפשר להגביל אותו, לעומת זאת אני חושב שצריך למחוק פה את המלים 'ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק', כי הוא מביע את עמדת הממשלה.
יריב לוין: עמדת הממשלה יכולה להיות גם כזאת שאין לה עמדה, שהיא אומרת 'יש חילוקי דעות, יש זה, החלטנו להשאיר את זה לשיקול דעת הזה.
ארבל אסטרחן: פשוט זה רלוונטי אחר לאי האמון שאנחנו צריכים... אוקי.
יריב לוין: תן לו להודיע את עמדת הממשלה, מה העמדה שהוא יודיע?
יריב לוין: הוא יכול גם להודיע שהוא מסכים להצעת החוק בכפוף להתחייבות המציעים ל-א', ב', ג', כמו שקורה כל הזמן.
יריב לוין: אז להיכנס פה לפירוט של...
ארבל אסטרחן: פשוט זה רלוונטי גם לאחר כך, שרק אם הממשלה הסכימה, מישהו אחר יכול להציע להסיר.
יריב לוין: מאה אחוז, אבל זה כבר תוכן העמדה.
ארבל אסטרחן: אתה רוצה להוריד את ה'להודיע'.
ארבל אסטרחן: עכשיו זה נושא של דחייה.
ארבל אסטרחן: 'שר או סגן שר רשאי להודיע, בהסכמת יוזם הצעת החוק, כי עמדת הממשלה תימסר במועד מאוחר יותר.
ארבל אסטרחן: נמסרה הודעה כאמור, תתקיים ההצבעה על הצעת החוק במועד שיקבע יושב ראש הכנסת'.
תמר כנפו: אם יש הסכמה, למה צריך את ההצבעה?
ארבל אסטרחן: אני מזכירה שבסעיף ההצבעות החדש, סעיף 35, אבל רק לגבי דחיית הצבעה, נקבע שככלל עם סיום דיון תהיה הצבעה, אלא אם החליט היושב ראש בנסיבות מיוחדות על דחיית ההצבעה ומסר על זה לפני הדיון, אבל לגבי טרומית נקבעה הוראה מיוחדת שלבקשת חבר הכנסת שיזם נושא שעל סדר היום, או בהסכמתו או בהסכמת הממשלה יכול היושב ראש לדחות הצבעה גם אם אין נסיבות מיוחדות.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, רק הצבעה על טרומית אפשר לדחות אם זה בהסכמת היוזם ובהסכמת הממשלה.
ארבל אסטרחן: פה, אם השר רוצה לדחות את התשובה שלו---
יריב לוין: לא, זה רק בהסכמת היוזם, אני לא רואה בזה בעיה.
ארבל אסטרחן: האם יש פה מצב שהממשלה תגיד 'אנחנו רוצים לדחות את התשובה', הם לא אומרים למתי, 'אנחנו רוצים לדחות את התשובה', היוזם אולי שמח כי הוא חושש שאחרת תהיה התנגדות ושבוע או שבועיים אחרי זה, או חודשיים אחרי זה, ביום רביעי בבוקר, הממשלה באה ואומרת 'אנחנו מוכנים להשיב היום'.
לימור ברמן: לא, זו בדיוק הבעיה.
לימור ברמן: היום חברי הכנסת שולטים מתי הצעות החוק שלהם יעלו.
לימור ברמן: במקרה כזה, זה היושב ראש, עם כל הכבוד ליושב ראש הכנסת, הוא רוצה לשלוט בזה וזה לא יכול להיות.
יריב לוין: אני מסכים, אני איתך לגמרי.
יריב לוין: את צודקת לגמרי.
יריב לוין: זה צריך להיות נתון לשליטתו של היוזם.
ארבל אסטרחן: אז אולי צריך לכתוב 'מועד שיקבע יושב ראש הכנסת, בהסכמת חבר הכנסת היוזם'.
אייל זנדברג: אבל הכלל הרגיל שיושב ראש הכנסת קובע מועד לדיון בהצעת חוק, זה גם בהסכמת היוזם?
אייל זנדברג: זה כתוב בתקנון?
מאיר נריה: לא, אבל שם אתה פשוט יכול להודיע שאתה מבטל---
אייל זנדברג: אין סמכות ליושב ראש לקבוע הצעת חוק לסדר היום במועד מסוים?
אייל זנדברג: מבחינת סמכות, לא מבחינת מה מקובל ומה...
ארבל אסטרחן: לא, כי מי יציג אותה?
רונית יעקבי חייקין: הרי זה מכסות, כל פעם מישהו אחר מקבל מכסה.
מאיר נריה: הוא יכול לקבוע לא להעלות, הוא לא יכול לקבוע כן להעלות.
לימור ברמן: היושב ראש יכול לבוא ולהגיד, 'מאחר וקרה מקרה, אני נותן מכסה נוספת', או משהו בסגנון הזה, אבל לא...
יריב לוין: אני אפילו, אם אתם שואלים אותי, אני הייתי עושה את זה בצורה כזאת שההצבעה תתקיים ביום רביעי שיבוא לאחר בקשת היוזם לקיים אותה.
רונית יעקבי חייקין: לא, מה פתאום?
רונית יעקבי חייקין: למה אתה מגביל אותו?
יריב לוין: אני אומר, ביום רביעי לאחר שהיוזם מבקש להביא את זה להצבעה.
יריב לוין: אני לא רוצה שהוא ירצה ביום רביעי והיושב ראש יגיד לו 'לא, בעוד שבועיים'.
אייל זנדברג: למה שלא יילכו לכלל הרגיל?
יריב לוין: היה תהליך שבו ההצבעה היתה צריכה להתקיים ביום רביעי מסוים.
יריב לוין: באו הממשלה והיוזם ואמרו 'יש לנו הסכמה כרגע לדחות, לנסות להגיע לאיזה הבנה'.
יריב לוין: אני לא רוצה שבאותה נקודה היוזם יהיה בעצם נתון לחסדים, הוא מבחינתו היה זכאי להצביע, הוא הסכים לדחייה, ברגע שנעלמה עילת הדחייה, הוא יכול להביא את זה מיד.
יריב לוין: למה הוא צריך לחכות?
אייל זנדברג: האם זה לא יותר נקי להחיל את הכלל הרגיל?
אייל זנדברג: הוא כאילו חוזר לנקודת המוצא, שבה הוא יוזם חוק והוא יכול בעצם לבקש להעלות את זה וליושב ראש אין שיקול דעת.
אייל זנדברג: אותו כלל שחל במצב רגיל, אנחנו חוזרים אליו.
לימור ברמן: נשאיר את זה ככה, שהיוזם מבקש את זה.
אייל זנדברג: אני אומר שצריך פה כלל מיוחד.
אייל זנדברג: היוזם בכל זאת הסכים לחזור בו, אז הוא לא נפגע מזה, הוא חוזר למצב הרגיל.
ארבל אסטרחן: שהממשלה ביקשה.
ארבל אסטרחן: מי שביקש פה זה הממשלה.
אייל זנדבדרג: אני מסכים, אני לא פוגע בו, הוא חוזר למצב הרגיל שביחסים בינו לבין יושב ראש הכנסת.
אייל זנדבדרג: הממשלה לא בסיפור.
ארבל אסטרחן: הממשלה צריכה להגיב.
יריב לוין: המצב הרגיל ביחסיו עם יושב ראש הכנסת הוא שאם לסיעת קדימה יש מכסה והיא מודיעה שהצעות א', ב' ו-ג' עולות מטעמה, היושב ראש לא יכול למנוע ממנה להעלות.
לימור ברמן: לא, אם עלה המציע, דיבר את העשר דקות, נגמר עניין המכסה.
לימור ברמן: אני בעד ההצעה שלו, תשאיר את זה בידי חבר הכנסת.
לימור ברמן: חבר הכנסת הרי הסכים לשר שישיב במועד אחר, זו בעצם תשובה והצבעה במועד אחר, זה קורה כל הזמן, יותר מדי.
לימור ברמן: מה שקורה היום, חברי כנסת שמוכנים להמתין עם התשובה וההצבעה יודעים שזה צריך שוב לעלות בוועדת שרים, הם מנסים לעשות משהו.
לימור ברמן: זאת הסיבה גם שהם מסכימים לזה ולא הופכים את זה נניח להצעה לסדר או דורשים להצביע באותו היום, ואז יש להם את היכולת לבקש מאיתנו להעלות להם את זה לשבוע הבא.
יריב לוין: אין לי ויכוח, אני שם.
תמר כנפו: וזה כבר לא קשור למכסה.
יריב לוין: לכן אני מציע, אני איתך.
יריב לוין: אני מציע להוריד את אישור יושב ראש הכנסת, זה בדיוק מה שאני מציע.
לימור ברמן: ואז זה בידי חבר הכנסת?
יריב לוין: זה בידי חבר הכנסת בלבד.
יריב לוין: זה מה שצריך להיות, בעיניי, זה הכי נכון.
ארבל אסטרחן: יש מצב שהוא יבקש והממשלה תגיד 'אני לא מוכנה'?
יריב לוין: לא, את זה בדיוק אני לא רוצה.
רונית יעקבי חייקין: אז היא תפיל את זה.
רונית יעקבי חייקין: זכותה של הממשלה להפיל את זה.
אייל זנדברג: זה אין לממשלה כח במצב רגיל.
אייל זנדברג: הכלל הרגיל, שמעלים הצעת חוק פרטית, הממשלה לא יכולה להגיד---
אייל ינון: לא, אבל כן עלה, בכנסת הקודמת לפחות, שבדברים שדחינו תשובה והצבעה במועד אחר, נטענה טענה שאם הדחייה היתה בהסכמה משותפת, גם ההבאה מחדש של ההצעה הפכה להיות---
יריב לוין: זה יהרוג את כל המנגנון.
אייל ינון: זו טענה שעלתה.
אייל ינון: היו על זה ויכוחים.
יריב לוין: לכן אני בעד לכתוב ברחל בתך הקטנה, שהשליטה במועד ההעלאה היא בידי יוזם ההצעה, נקודה.
יריב לוין: זה מה שצריך להיות.
יריב לוין: כל דבר אחר הוא לא הגיוני.
ארבל אסטרחן: אז זה בעצם במועד שיבקש היוזם.
מאיר נריה: כן, אבל אז צריך להגביל אותו בזמן, נגיד עד יום שני בעשר בבוקר לגבי יום רביעי.
לימור ברמן: זה לא משנה.
מאיר נריה: כי צריך לתת לממשלה זמן ל---
לימור ברמן: בסדר, זה לא לתקנון.
מאיר נריה: אז תחילי את ההסדר הטכני הרגיל.
לימור ברמן: מה שקורה היום בהסדר הטכני זה שאי אפשר להעלות הצעות חוק ליום רביעי אם הם לא עברו אישור---
תמר כנפו: נכון.
תמר כנפו: זה טכני.
לימור ברמן: זה עניין טכני שמוסדר כבר בתקנון.
ארבל אסטרחן: אז זה יעלה ביום רביעי שחבר הכנסת היוזם יבקש.
אייל זנדברג: ואם באותו יום רביעי יושב ראש הכנסת קובע משהו אחר לחלוטין?
תמר כנפו: למה את קובעת יום רביעי?
ארבל אסטרחן: זה יכול לעלות ביום אחר?
ארבל אסטרחן: במסגרת הדיון בקריאה טרומית.
תמר כנפו: וקרה והממשלה הביאה את ההצעה הממשלתית שלה, ואני פתאום רוצה להצביע וזה יום שני ויום שלישי?
תמר כנפו: לפעמים יכול להיות שאומרים לחכות לממשלתית, ואני---
ארבל אסטרחן: אי אפשר להגיד 'במועד שיבקש חבר הכנסת לתת שיקול דעת ליושב ראש'.
מאיר נריה: ארבל, יום אחרי זה, באישור יושב ראש הכנסת.
לימור ברמן: אם יש קריאה ראשונה על הצעת חוק ממשלתית דומה או זהה, חבר הכנסת בטרומית יכול להצמיד.
ארבל אסטרחן: כן, אבל זה לא קשור לזה.
לימור ברמן: ואם זה קורה ביום שני?
לימור ברמן: אל תצייני יום רביעי.
ארבל אסטרחן: זה לא קשור, זה שהוא יכול להצמיד לראשונה, הוא יכול, וזה שהממשלה ביקשה לדחות, ועכשיו---
לימור ברמן: בסדר, אבל אז זו הצבעה.
אייל זנדברג: אבל כלל חד וברור פה, הוא יכול לשלול את ההסדרים האחרים.
אייל זנדברג: בעיניי הכלל הרגיל, שבו חבר כנסת מציע, הממשלה פה היא כבר לא צד לעניין, וביחס הרגיל אל מול היושב ראש והסמכויות, הם קובעים את המועד.
אייל זנדברג: לפי הכלל הרגיל, כמו בהצעת חוק.
אייל זנדברג: הוא לא נפגע מזה שנדחה הדיון, אבל הוא גם לא מרוויח כשהוא אומר ליושב ראש 'אני רוצה ביום רביעי הזה ויהי מה'.
יריב לוין: אז אנחנו נכתוב, 'יתקיים בתוך שבועיים ממועד ההודעה שלו'.
ארבל אסטרחן: במועד שיקבע יושב ראש הכנסת?
יריב לוין: לא צריך לכתוב שיקבע יושב ראש הכנסת, זה ברור שיושב הראש---
רונית יעקבי חייקין: לא הבנתי, תוך שבועיים הוא חייב להצביע?
יריב לוין: מרגע שהוא הודיע שהוא מבקש להעלות את זה להצבעה.
לימור ברמן: היום, יום שני, למיטב זיכרוני 12 בצהריים, לא 10 בבוקר, לפני הנשיאות, חבר כנסת יכול לבקש להעלות הצעות חוק.
לימור ברמן: זה מה שקיים.
לימור ברמן: מה הבעיה להשאיר את ההסדר שקיים היום?
יריב לוין: אבל מה אנחנו כותבים פה?
לימור ברמן: על פי בקשתו של חבר הכנסת.
לימור ברמן: מוסדר פה שבטרומית עולה בדרך כלל ביום רביעי, זה מוסדר בתקנון.
מאיר נריה: על פי בקשתו של חבר הכנסת, בהתאם להסדר הרגיל.
ארבל אסטרחן: אמרנו שכל הדבר הזה מתקיים במועד שנקבע לדיונים בהצעות חוק טרומיות.
ארבל אסטרחן: אי אפשר להגיד סתם 'במועד שיקבע חבר הכנסת'.
תמר כנפו: ארבל, יש מצב, נגיד שאומרים לו שיחכה לממשלתית?
ארבל אסטרחן: על זה יש הוראה ספציפית.
תמר כנפו: לא, תחכה לממשלתית ואז תביא את זה להצבעה.
תמר כנפו: הממשלתית באה רק ביום שני או שלישי.
ארבל אסטרחן: בסדר, אז על זה יש הוראה ספציפית על ההצמדה, זה לא גורע מזה.
ארבל אסטרחן: פה זה לא מדבר על הצמדה לממשלתית.
ארבל אסטרחן: לגבי הצמדה, יש לנו הוראה אחרת.
תמר כנפו: אני לא מדברת על הצמדה, אני מדברת על תשובה בהצבעה.
ארבל אסטרחן: שאת רוצה להצמיד אותה לקריאה ראשונה.
יריב לוין: לא, בואי נניח---
רונית יעקבי חייקין: התשובה וההצבעה מוצמדת לקריאה הראשונה של יום שני.
ארבל אסטרחן: זה הצמדה, ואז זה יכול לעלות במועד ההצמדה.
ארבל אסטרחן: להצמדה יש הוראות חריגות.
ארבל אסטרחן: כל הטרומיות עולות ביום רביעי, למעט הצמדה שלה יש הוראות חריגות.
רונית יעקבי חייקין: את מצמידה תשובה והצבעה ל---
ארבל אסטרחן: מה שאני רוצה להגיד, שתשובה והצבעה תינתן במועד שעולות הצעות חוק טרומיות.
רונית יעקבי חייקין: אז מה כתבתם, במועד שיבקש חבר הכנסת?
יריב לוין: זה מה שאנחנו עושים.
יריב לוין: זה ברור שזה צריך להיות בשליטתו.
ארבל אסטרחן: אז היה לנו חבר כנסת מנמק, הממשלה משיבה, ואז (ג) אומר ככה; 'הסכימה הממשלה להצעת החוק, או לא נקטה עמדה ביחס אליה, רשאי אחד מחברי הכנסת להציע להסיר את הצעת החוק מסדר היום ולנמק את התנגדותו להצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות'.
ארבל אסטרחן: 'קיבל אחד מחברי הכנסת רשות דיבור כדי לנמק את התנגדויות להצעת החוק, אך בדבריו תמך בה, יפסיקנו יושב ראש הישיבה וייתן רשות דיבור לחבר כנסת אחר המבקש להתנגד'.
יריב לוין: מאה אחוז, זה ברור.
רונית יעקבי חייקין: הוא גם צריך להצביע בהתאם לדבריו.
מאיר נריה: לא, אין לך שום דרך לקבוע בתקנון לחבר כנסת איך הוא יצביע.
יריב לוין: לא רק זה.
יריב לוין: הוא לכאורה יכול להשתכנע מתשובת השר.
מאיר נריה: או להתבעס מהתשובה של עצמו.
ארבל אסטרחן: התנגדו הממשלה, או אחד מחברי הכנסת להצעת החוק, רשאי יוזם הצעת החוק להשיב במסגרת זמן שלא תעלה על שלוש דקות ורשאי הוא לבקש כי נושא הצעת החוק יידון בוועדה כהצעה לסדר יום'.
ארבל אסטרחן: זה חידוש שלא קיים היום.
ארבל אסטרחן: כאן לא כתוב מה שהוער כאן מקודם, האם גם מי שהוצמד יכול להשיב.
יריב לוין: מה עושים היום?
תמר כנפו: בדרך כלל הוא גם משיב.
תמר כנפו: בפועל הוא משיב היום.
ארבל אסטרחן: גם יש לו שלוש דקות להשיב?
רונית יעקבי חייקין: זה חמש, זה לא שלוש.
תמר כנפו: יש שלוש ויש חמש.
מאיר נריה: החמש זה אם אתה רוצה לנמק התנגדות.