GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שיש פה חברי כנסת שמחזיקים 30 מתנדבים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נותנים להם נסיעות, לא נותנים להם טלפונים, אש"ל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי מתנדבים, שהם בחורים יוצאים מן הכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם באים בכספם, מגיעים לכאן, קונים פה את האוכל שלהם, מצלצלים מהפלאפונים שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זו הגזילה הזאת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה הניצול הזה, כלפי אנשים שמנסים לפתח את עצמם בחיים, להיכנס כמנהיגות חדשה במדינה הזאת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הגיע הזמן אדוני, פרופסור גרונאו, שתתחילו להתייחס לחברי הכנסת קצת בדרך אחרת כי, כמו שאמרתי, היחס לעוזרים הפרלמטריים זו הנגזרת ממה שאתם חושבים על חברי הכנסת.
יריב לוין: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, אני מסכימה עם חבר הכנסת זאב אלקין ואני לא רוצה לחזור על המילים שלו.
ליה שמטוב: אני רוצה להתייחס לעניין השכר ולעיסוק של העוזרים הפרלמנטריים.
ליה שמטוב: אני חושבת שצריכים לעשות את זה בנפרד.
ליה שמטוב: זה לא יכול להיות בחבילה אחת, כל דבר הוא לגופו של עניין.
ליה שמטוב: לגבי השכר – פה, בוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים, הצבענו על תקציב לעוזרים פרלמנטריים והצבענו עבור תוספת רטרואקטיבית לעוזרים מ-1 בינואר 2010, ופה אף אחד לא דיבר על זה.
ליה שמטוב: זה בתוך התקציב, והצבענו על זה.
ליה שמטוב: לא עדכנו את המשכורת של העוזרים מ-2005.
ליה שמטוב: לא יכול להיות שגם היום אנחנו מדברים על 1.1.2011 ולא כמו שקבעה הוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים.
ליה שמטוב: עכשיו קצת על העוזרים הפרלמנטריים, ופה דיברו על העבודה של העוזרים הפרלמנטריים.
ליה שמטוב: אני גרה בצפון, בנצרת עלית.
ליה שמטוב: בימי ראשון וחמישי אני מבקרת, בדרך כלל, בצפון והעוזרים שלי גרים בירושלים.
ליה שמטוב: ב-13 בחודש יש לי פגישה בבית-חולים "העמק" וב-20 בחודש במפעל בצפון.
ליה שמטוב: אני חושבת פעמיים.
ליה שמטוב: אני רוצה שהם יהיו אתי, וחושבת פעמיים בגלל שהם צריכים להגיע עם האוטובוס או עם האוטו שלהם עד לנצרת עלית, לקחת אותי, לנסוע עד לקרית שמונה, לעפולה.
ליה שמטוב: הם כן צריכים להיות אתי.
ליה שמטוב: המשכורת שהם מקבלים והחזר הנסיעות שהם מקבלים, זו ממש בושה לבקש מהם להוציא כל כך הרבה הוצאות ביום הזה.
ליה שמטוב: לגבי העיסוק הנוסף – היום כשעוזר פרלמנטרי מבקש מחבר כנסת לעבוד בעבודה נוספת, אז חבר הכנסת שוקל, אם יש ניגוד אינטרסים או אין.
ליה שמטוב: הוא האחראי, הוא המפקח על זה, הוא יודע שהעוזר שלו, נניח בימים ראשון וחמישי, עובד בעבודה נוספת.
ליה שמטוב: הוא מפקח על זה והוא יכול להגיד לו כן או לא.
ליה שמטוב: אם היום נאסור לעבוד עבודה נוספת, ונניח שעוזר פרלמנטרי מחלק עיתונים ב-4:00 בבוקר ומתייצב ב-8:00 או ב-9:00 כמו שצריך, חבר הכנסת לא יודע.
דוד רותם: מה זה לא יודע?
דוד רותם: העוזרים שלי ב-4:00 כבר מתייצבים אצלי.
ליה שמטוב: אז העוזר הפלמנטרי אומר: בסדר, ב-4:00 בבוקר אף אחד לא יתפוס אותי.
ליה שמטוב: ואנחנו נצביע עכשיו, או ביום אחר, על איסור לעבוד בעבודה נוספת והוא כן יעבוד בעבודה נוספת.
ליה שמטוב: מי יהיה אחראי?
ליה שמטוב: לא חבר הכנסת?
ליה שמטוב: זה שהצביע נגד, לא הוא ייתן את הדין וחשבון?
ליה שמטוב: עוד משהו, על התקציב של קשר לבוחר.
ליה שמטוב: נותנים לנו 49,000 שקלים.
ליה שמטוב: בשנה שעברה הייתי שיאנית, היו לי הוצאות של 97,000 שקל והיום, כשפותחים את הגוגל, אז ישר רואים: שמטוב עם 97,000 שקל.
ליה שמטוב: אז אני רוצה להגיד פה לכל החברים מהתקשורת: 47,000 שקל זה מה שמגיע לנו, ויש לי מה לעשות עם זה.
ליה שמטוב: אבל מה קורה אם לפעמים 12,000 שקל עוברים לשנה הבאה?
ליה שמטוב: מה קורה אם חשבוניות על הוצאות שעשית בשנה זו עוברות לשנים אחרות וככה זה מצטבר?
ליה שמטוב: זה קרה אתי, אני לא רוצה שזה יקרה עם חברי הכנסת הנוספים, ומי שיושב פה יודע טוב-טוב על מה אני מדברת.
ליה שמטוב: רציתי להגיד את זה, כי דודו אמר שהוא מחזיר את הכסף.
ליה שמטוב: יש חברי כנסת שכן מוציאים את התקציב של קשר לבוחר.
ליה שמטוב: אלה שתי סוגיות שצריך לדבר עליהן בנפרד, ומגיע לאנשים רטרואקטיבית מ-1 בינואר 2010.
יריב לוין: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אני לא רוצה לתאר את העבודה של העוזרים.
אילן גילאון: אני יכול לסכם לגבי העוזרים שלי, שהעוזרים שלי עובדים יותר קשה ממני, וגם אני לא עובד כל כך קל.
אילן גילאון: הייתי רוצה שנגביל את הדבר: מהם עוזרים פרלמנטריים?
אילן גילאון: אם, במקרה הזה, חבר הכנסת הוא השר, העוזרים הפרלמנטריים הם המנכ"ל והסמנכ"ל של השר.
אילן גילאון: לכן צריכה להיות איזו רזולוציה שמחברת את הדברים הללו.
אילן גילאון: צדק דודו רותם, שאמר שצריך להתייחס למהות תפקידו של חבר הכנסת ואגב כך לקבוע את תפקידם של העוזרים, שבמקרה הנכון הם עובדים יותר קשה מחבר הכנסת – במקרה שלי.
אילן גילאון: זוהי משרת אמון, אבל יש לה כמה נתוני פתיחה לא טובים.
אילן גילאון: לכן, מעבר לכל דבר נקודתי שמתייחסים אליו כאן – כמה הוא נוסע וכמה הוא עובר – צריך לדבר על כמה עקרונות.
אילן גילאון: א', שאלה משרות אמון והעוזר הבכיר הוא המנכ"ל והעוזר השני הוא הסמנכ"ל של אותו משרד של חבר כנסת.
אילן גילאון: זה צריך להילקח בחשבון כאשר האנשים האלה באים לעבודה.
אילן גילאון: הנושא השני הוא מוביליות יותר גבוהה, ברמה של דף לבוחר וגם ברמה של השכרת המשרד.
אילן גילאון: זאת אומרת, איזושהי תנועה שיכולה להיות כדי לצ'פר את המתנדבים, שחברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ דיברה עליהם.
אילן גילאון: אבל הכי חשוב מכל דבר אחר זה לעגן את מעמדם במעמד של משהו שדומה להם.
אילן גילאון: בתקופה שהם נמצאים כאן הם צריכים להיות מקבילים למשהו שדומה להם.
אילן גילאון: באותה נשימה אני מתנגד בכל תוקף לעיסוק שני.
אילן גילאון: זה מנוגד לכל עיקרון שדיברנו עליו קודם.
אילן גילאון: כמו שאני מתנגד לזה שאנשים יעבדו כאן בחלקי משרה – אני חושב שאם עובדים נכון זה לא דבר אפשרי -  בוודאי שאני מתנגד לעניין, לא רק משום ניגוד האינטרסים אלא משום עיקרון חלוקת העבודה.
אילן גילאון: לכן, פרופסור גרונאו, אני חושב שכך צריך להסתכל על לשכה של חבר כנסת.
אילן גילאון: אני לא עושה את ההשוואות ואת האנלוגיות לארצות-הברית.
אילן גילאון: זה מקום אחר, זו מדינה אחרת,  אבל אני כן רוצה לעשות את האנלוגיות למקום שבו אני חי.
אילן גילאון: לשכה של חבר כנסת זה משרד לכל דבסר ועניין, ומי שמתפעל אותו צריך להיות צמוד.
אילן גילאון: אני מקבל את המשכורת הגבוהה על אף שאני לא עושה את התפקיד הכי קשה בתוך הלשכה שלי, אבל בכל אופן, אני יודע שהפערים בין שר לבין מנכ"ל הם לא כפי שאנחנו מורגלים לקבל אותם היום.
אילן גילאון: לכן, אולי צריך לחשוב בעולם מושגים אחר כשאנחנו מדברים על לשכה של חברי כנסת.
אילן גילאון: אני רוצה להפליג בתיאורים, חבל על הזמן.
אילן גילאון: אנחנו יכולים להפליג על רמת הקושי.
אילן גילאון: זו לא העבודה הכי קשה בעולם, אבל זו בהחלט לא העבודה הכי קלה בעולם, והיא מכובדת.
אילן גילאון: אני יודע שכחברי הכנסת כך גם העוזרים הפרלמנטריים.
אילן גילאון: אני חי בתוך פרופורציות, אני יודע שיש מקומות שבהם אם אתה לא מזיק אתה כבר מועיל, ויש פה צורת חשיבה כזאת.
אילן גילאון: אבל אנחנו צריכים לחשוב ישר: עוזר פרלמנטרי הוא מנכ"ל משרד של חבר כנסת, זה נושא אחד.
אילן גילאון: דבר שני, לדעתי – ויכול להיות שזה לא צריך להיות דווקא לקבוצה הזאת - הם חייבים להיות צמודים לקבוצה בתוך המשק, שהיא פחות או יותר דומה להם או  מקבילה להם בכל שאר התנאים.
אילן גילאון: אם זה בתקופה שהם בכנסת - מקבילים לעובדי הכנסת.
אילן גילאון: לא יכול להיות שהדיון ייפתח כל פעם בצורה אקראית ולא מסודרת.
דוד רותם: עוזרי שרים, שזו גם משרת אמון.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, העוזרים כאן בכנסת – אני יכול לדבר על עוזריי לפחות – הם עוזרים לכל ששת ימי המעשה, לא רק ימי המעשה - גם הלילות.
מנחם אליעזר מוזס: הם צמודים לחבר הכנסת 24 שעות.
מנחם אליעזר מוזס: אני אולי מגזים, זה לא כל פעם 24 שעות, לפעמים 18 ולפעמים 20, אבל כל הזמן הם דרוכים לכל טלפון ולכל פנייה ואתם יודעים שחבר כנסת, כמוני על כל פנים, אין שום בעיה להעיר ב-4:00 לפנות או ב-1:00 על מקרה כזה או אחר, כי אנחנו חברי כנסת שמאוד נגישים לציבור.
מנחם אליעזר מוזס: רואים אותי שלוש פעמים ביום בבית הכנסת ובשמונה חתונות כל ערב או בארבע חתונות.
מנחם אליעזר מוזס: העוזרים האלה, מטפלים במאות פניות.
מנחם אליעזר מוזס: אבל מה זה טיפול בפנייה?
מנחם אליעזר מוזס: גם לפנות למטופל, גם לפנות לנוגע בדבר, גם למשרד הנוגע בדבר.
מנחם אליעזר מוזס: כל כך הרבה עבודה שהם עושים, וגם מקצוענים.
מנחם אליעזר מוזס: אם ניקח את העוזרים שלי, הם כבר לפחות 15 שנה בכנסת, וכשאני רואה את ה"לוקש" שלהם וכשאני רואה שמביאים לי את ה"לוקש" שלי – אתם יודעים מה זה "לוקש", תלוש המשכורת - אני משפיל את עיניי מרוב בושה.
מנחם אליעזר מוזס: השכר שלי הוא פי ארבעה מהם, כאשר הם כבר 15 שנה בכנסת ואני רק שנתיים.
דוד רותם: הם גם עובדים.
מנחם אליעזר מוזס: הם עובדים, נכון.
מנחם אליעזר מוזס: הם עובדים מצאת החמה ולא רק עד שקיעת החמה, אלא עד צאת הנשמה.
מנחם אליעזר מוזס: השכר הזה שהם מקבלים הוא שכר לא ראוי.
מנחם אליעזר מוזס: לא הייתי מודע לכך עד שחתמתי אתם על ההסכם, כי הם הרי עובדים שלי.
מנחם אליעזר מוזס: אחרי 15 שנה לקבל כזה שכר?
מנחם אליעזר מוזס: בתים מטופלים עם ילדים, יש כבר שמחתנים ילדים וקשורים לעבודה יום ולילה כאן.
מנחם אליעזר מוזס: איך אפשר להתעלם מזה?
מנחם אליעזר מוזס: לכן, הייתי אומר שכל זמן שלא מקבלים שכר ראוי, לפחות כמו עוזרי שרים.
מנחם אליעזר מוזס: עבדתי פעם במשרד החינוך, בימי המר עליו השלום.
מנחם אליעזר מוזס: למה לא להעלות אותם בדרגה?
מנחם אליעזר מוזס: אני אמור להיות סגן שר החינוך בעוד חודשיים.
מנחם אליעזר מוזס: ראיתי את מצבת השכר, אז אותה עוזרת שעובדת אצלי והיום היא מקבלת 7,000, אז היא תקבל 12,000.
מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שוועדת גרונאו לא קובעת על משרדי הממשלה.
יריב לוין: לא, לא, רק לחברי הכנסת.
יריב לוין: תודה רבה, יעקב אדרי ויסיים – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.
מנחם אליעזר מוזס: משפט אחרון.
מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש, כל זמן שהם לא מקבלים שכר ראוי, לא להחיל עליהם את איסור העיסוק הנוסף.
מנחם אליעזר מוזס: היועץ המשפטי דיבר על ניגוד עניינים.
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שחברי הכנסת הם די בוגרים ליידע את העוזרים, בפרט את העוזרים החדשים – כי הוותיקים יודעים בדיוק מה ניגוד עניינים ומה לא.
יריב לוין: חבר הכנסת אדרי ויסיים – חבר הכנסת מיכאלי, כדי שנוכל להתכנס להחלטה.
יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, אני שמח שנקלעתי לאזור כי אני עוסק בנושא הזה אתך מתחילת הקדנציה וגם בקדנציה הקודמת.
יעקב אדרי: דיברתי לא מזמן עם חשב הכנסת בנושא הזה כי אני חושב שמה שקורה עם העוזרים, אומנם תוקן בשנים האחרונות, אבל בכל זאת עדיין נראה לא טוב וזה צורם.
יעקב אדרי: העבודה של העוזרים, תיאר את זה הרב מוזס בדרך המיוחדת שלו, היא מסביב לשעון: הם נהגים, הם עוזרים, עם כל המשמעויות, לפעמים גם הלא כל כך מחמיאות למשפט הזה.
יעקב אדרי: אני חושב שהגיע הזמן להסדיר את העניין הזה.
יעקב אדרי: חבל שלא יכולתי להופיע בפני הפרופסור המכובד שהגיש לנו את זה.
יעקב אדרי: הנושא של הזכויות שלהם הוא לפעמים יותר חשוב מהמשכורת עצמה.
יעקב אדרי: להוסיף עוד משהו במשכורת זה טוב, זה נחמד, אבל הזכויות הבסיסיות שלהם, אני חושב שהן נפגעות, אם כי תיקנו חלק מהדברים.
יעקב אדרי: 5% זה מכובד, אבל כאשר בוחנים את השכר שלהם, בשורה התחתונה  - איך אומר הרב מוזס?
יעקב אדרי: כשרואים את ה"לוקש" אז רואים איזה לוקש הם אוכלים.
יעקב אדרי: אני חושב שהגיע הזמן להסדיר את זה.
יעקב אדרי: מותר לי לחלוק על הפרופסור המכובד.
יעקב אדרי: אני חושב שזה לא מספיק, וצריך להגיד את הדברים בקול רם.
יעקב אדרי: בנושא של ניגוד העניינים - צריך להגדיר את הדברים.
יעקב אדרי: ברור שאסור שיהיה ניגוד עניינים.
יעקב אדרי: עם השכר הכל כך נמוך הזה להגיד להם גם שלא יעשו עבודה אחרת, כמובן באישור חבר הכנסת, זה נראה לי לא נכון.
יריב לוין: אחרון הדוברים - חבר הכנסת מיכאלי.
יריב לוין: לאחריו אאפשר לפרופסור גרונאו להתייחס, ליועץ המשפטי אחריו בכמה מילות הבהרה, ואז נתכנס להחלטה ולהצבעות.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שיש מנהג קלוקל בכנסת שנושאים חשובים – וזה נושאים שונים - לא מובאים לדיון, ודיברנו על זה בוועדת הכנסת כמה פעמים.
אברהם מיכאלי: לפחות בקדנציה שלך אתה קשוב לזה.
אברהם מיכאלי: יש נושאים שלא מגיעים לדיון עד שזה לא מתפוצץ יום אחד, עד שהעוזרים לא מכריזים שביתה כמעט, עד שלא מתארגנים עם ההסתדרות עד שלא עושים סנקציות כאלה ואחרות.
אברהם מיכאלי: לדעתי זה מוריד מכבודה של הכנסת, קודם כול.
אברהם מיכאלי: אני מתחבר לדברים של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ במשהו, שאולי לא נעים לנו לדבר עליו כל הזמן, אבל אם לא נדאג אנחנו לכבודנו אף אחד לא ידאג לנו.
אברהם מיכאלי: אנחנו כל הזמן נמצאים פה על תנאי.
אברהם מיכאלי: לא עוזר שיש לנו בחירות ובבחירות אנחנו על תנאי, כל יום שאנחנו נמצאים פה אנחנו תחת כותרות תקשורתיות כאלה או אחרת וכל החלטה שלא נקבל בכנסת, בתחום זה או בתחום אחר, אנחנו חוששים כל הזמן מה יגידו, מה יגידו ומה יגידו.
אברהם מיכאלי: אם אנחנו חוששים לשים דברים, נוקבים ככל שיהיו, אני חושב שאין גוף שראוי לדון בזה יותר מאשר חברי הכנסת.
אברהם מיכאלי: אם חברי הכנסת לא יודעים לקבל החלטות נוקבות, שום ועדה ציבורית לא יותר קדושה מאתנו.
אברהם מיכאלי: אני מעיר את זה כהערה כללית, שאנחנו מגיעים לדיון הזה באקראי, על מעמד של חברי הכנסת, ואז אנחנו משליכים מזה לכל מיני דברים אחרים, ודיברנו לא מזמן על שליחויות שחברי כנסת עושים בחוץ לארץ, איך אנחנו נראים, וכל מיני דברים כאלה או אחרים.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאין ספק שמעמדו של עוזר פרלמנטרי בכנסת זה משהו מיוחד.
אברהם מיכאלי: אילן הזכיר קודם - זו באמת משרת אמון.
אברהם מיכאלי: אנחנו בוחרים אותם, אף אחד לא כופה עלינו אף עוזר פרלמנטרי ואנחנו, כחברי כנסת, רוצים לעבוד ברמה הראויה, שנוכל להגיד לציבור: עשינו את שלנו.
אברהם מיכאלי: אני אומר לכם בכאב לב, לא כל העוזרים פה הם במעמד הראוי להיות עוזרים, מה לעשות.
אברהם מיכאלי: השכר מגביל אותנו.
אברהם מיכאלי: אני לא יכול להביא לפה עוזר ברמה של מנכ"ל כי ב-5,000 שקל הוא לא יעבוד.
אברהם מיכאלי: אני אומר לכם רבותיי, זה פוגם בעבודה שלנו.
אברהם מיכאלי: מי שבא מהשוק הפרטי יודע מה זה לנהל משרד עורכי דין.
אברהם מיכאלי: אתה יודע איך אתה בוחר שם עורך דין, איך אתה בוחר בפינצטה עורך דין שאתה יכול לסמוך עליו ולשלוח אותו לבית המשפט שייצג אותך.
אברהם מיכאלי: פה צריך לקחת עוזר שאתה סומך עליו שיכין לך הצעת חוק, שלא תתבייש בה מחר, שלא יתקפו אותך מחר.
אברהם מיכאלי: לצערנו, אנשים כאלה לא מסכימים לבוא.
אברהם מיכאלי: מי יבוא לעבוד פה בשביל 5,000 או 7,000 או 8,000 שקל?
אברהם מיכאלי: זה נושא של משפטים, שאנחנו אמונים פה לחוקק חוקים, ושל דברים נוספים.
אברהם מיכאלי: למשל, נושאים כלכליים.
אברהם מיכאלי: לאיזה חבר כנסת יש יועץ כלכלי.
אברהם מיכאלי: ברוך השם שיש לנו את הממ"מ, אבל הממ"מ לא יכול לתת לנו את השירותים ככל שאנחנו רוצים.
אברהם מיכאלי: לכן, אין ספק שהגיע הזמן, אולי דרך אגב של העלאת השכר, יום אחד לשים על שולחן הכנסת מה נדרש מעוזר פרלמנטרי, שאם מחר נעסיק מישהו נוכל להגיד לו: אדוני, אתה לא עומד בקריטריונים האלה.
אברהם מיכאלי: אם נשלם לך את השכר הראוי הזה אתה צריך לעמוד בזה, ולא להרגיש כל הזמן בלב שאנחנו עושקים אותו.
אברהם מיכאלי: מתנדבים הזכירו פה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לראות כמה חברי כנסת מעסיקים פה מתנדבים, כי אין מתנדבים, כי הכנסת אסרה להעסיק מתנדבים.
אברהם מיכאלי: רבותיי, אין היום מתנדבים.
אברהם מיכאלי: בתנאים שהכנסת קבעה אין היום מתנדבים.
אברהם מיכאלי: אני כל יום פונה לממ"מ לקבל.
אברהם מיכאלי: רבותיי, תציגו פה תמונה אמיתית.
אברהם מיכאלי: בגלל שאין לנו מתנדבים אנחנו לא יכולים לעשות את העבודה כמו שצריך, כי עוזר או שני עוזרים לא יכולים להשתלט על העבודה הרבה שיש לחבר כנסת.
אברהם מיכאלי: לכן אני אומר: שכר ראוי חייב להיות.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים באמת לשבת על המדוכה הזאת בצורה הרבה יותר מהותית, אבל יחד עם הזכויות יש גם חובות.
אברהם מיכאלי: שעוזר יידע מה נדרש כל יום ולא לארגן לנו כל היום פוצ'ים וכל מיני הפגנות.
אברהם מיכאלי: עכשיו לגבי ניגוד אינטרסים – אני מסכים עם איל.
אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שעוזר יעבוד פה ויהיה לו ניגוד אינטרסים.
אברהם מיכאלי: רבותיי, אתם מתביישים להגיד, יש בכנסת ברוך השם מספיק לוביסטים.
אברהם מיכאלי: אתם לא שמים לב אולי כמה הלוביסטים האלה, כמו עלוקות, יושבים על העוזרים.
אברהם מיכאלי: יש כמה עוזרים – הגיעו אליי תלונות – שהם מתפתים להיות מין לוביסט בכנסת, מה לעשות?
איילת השחר: כי לוביסט מקבל יותר.
אברהם מיכאלי: כי מבטיחים לו: אל תדאג, אם יזרקו אותך מהכנסת תוכל לעבוד אצלנו.
אברהם מיכאלי: ראינו כמה עוזרים פרלמנטריים שעברו להיות לוביסטים אחר כך.
אברהם מיכאלי: זה דבר שאסור.
דוד רותם: יש כל מיני לוביסטים.
אברהם מיכאלי: אבל יש הבדל בין זה שהיום הוא בא לעוזר הספציפי הזה ואומר לו: אתה עכשיו מקושר פה.
אברהם מיכאלי: אל תדאג, את ההשלמות אעשה לך בדרך כזאת או אחרת.
אברהם מיכאלי: הדבר הזה חמור ביותר וצריך לעשות על זה מעקב, אנחנו כחברי כנסת, שזה לא יקרה.
אברהם מיכאלי: אבל הכלל שצריך להיות פה, שלעוזר לא תהיה עבודה נוספת - - - אני יכול לסייג.
אברהם מיכאלי: גם על שרים אסרו.
אברהם מיכאלי: אסור שיהיו להם עסקים משפחתיים כאלה או אחרים שיש לו שם מניה.
אברהם מיכאלי: זה לא עיסוק נוסף - - -
איל ינון: אנחנו לא מדבירם על הדברים האלה.
אברהם מיכאלי: לפעמים כשאומרים ניגוד אינטרסים, צריך להגדיר מה כן ומה לא.
אברהם מיכאלי: אבל לעסוק בעבודה נוספת או להיות מוטרד בגלל שאין לו פה מספיק משכורת ולעבוד עבודה אחרת, בוודאי זה חמור ביותר ואסור שניתן לזה.
אברהם מיכאלי: לכן הבקשה שלי, שנגדיל להם את השכר בצורה ראויה.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, נדרוש מהם את החובות שאנחנו  מצפים מהם.
יריב לוין: פרופסור גרונאו, ההתיחסות שלך, לאחר מכן – איל, ואבקש לעבור לסיכום והצבעות.
ראובן גרונאו: לעניין היקף העבודה של העוזרים, המומחים היחידים הם חברי הכנסת עצמם.
ראובן גרונאו: על כן אני מבקש מהישיבה החשובה הזאת שתחליט האם העוזרים הם אנשים שעובדים שישה ימים, וחס וחלילה גם שוברי שבת, 12- 18 שעות ביום או, כפי שנאמר פה, הם עובדים שלושה ימים בשבוע ובשלושת הימים האחרים יעשו כל עבודה נוספת שתכבד אותם.
דוד רותם: מי עובד שלושה ימים בשבוע?
יריב לוין: לא מתווכחים עכשיו עם פרופסור גרונאו.
ראובן גרונאו: שמעתי שתי גרסאות בשולחן הזה.
ראובן גרונאו: אני לא מסוגל לשפוט ביניהן, אתם תבהירו לי את הדברים ואז אדע.
ראובן גרונאו: לגבי עניין השכר - הייתי פרופסור לכלכלה במשך 30 שנה ומומחיותי היא כלכלת עבודה, ועל כל אני מסתכל על המספרים.
ראובן גרונאו: השכר במגזר הציבורי, בגלל הקפאות שהיו בשנת ב-2009, עלה מאז 2006 ב-4.7% אנחנו המלצנו על העלאה של 5%.
ראובן גרונאו: בהסכם שאמור להתפרש על השנתיים הקרובות הובטחה לעובדים תוספת נוספת של 6%, שגם אנחנו כללנו פה.
ראובן גרונאו: כל כן אנחנו, לעניין זה, ניסינו לשמר את שכרם של העוזרים הפרלמנטריים בדיוק כפי שהיה ב-2005 לאחר עדכונו ב-2006.
ראובן גרונאו: אני חוזר ואומר: היינו פה בישיבה ב-2005.
ראובן גרונאו: אני לא בטוח שהיו רבים - - -
אלון-לי גרין: זה מתעלם מתנאים של שחיקת שכר וזה מתעלם - - -
יריב לוין: רבותיי, לא מפריעים לפרופסור גרונאו עכשיו.
ראובן גרונאו: היינו פה ב-2005 וההתאמות נעשו על-ידי חברי הכנסת עצמם.
ראובן גרונאו: הם התאימו את השכר כדי שיתאים לכל הקבוצות האחרות בהן דובר.
ראובן גרונאו: כפי שציינתי, היום מקבל העוזר הפרלמנטרי אחרי עשר שנים שכר שהוא ב-25% יותר גבוה מהשכר שמקבל העובד בכנסת הזאת, ביחידת המידע.
דוד רותם: מה עם שעות נוספות?
יריב לוין: רבותיי, אתם לא מפריעים לו.
יריב לוין: פשוט מאוד.
יעקב אדרי: אחרי כמה שנים - - - ?
יריב לוין: מספיק, אני מבקש.
יריב לוין: אני מבקש לאפשר לפרופסור גרונאו לדבר ולהציג את הדברים.
ראובן גרונאו: מאחר שדבריו של חבר הכנסת חנין היו מקובלים עלינו עוד לפני שנבחר לכנסת, אנחנו המלצנו שתוספת הוותק של העוזר הפרלמנטרי תהיה 4% בשמונה עד עשר השנים הראשונות.
יריב לוין: הבא שיפריע ייצא החוצה.
ראובן גרונאו: דהיינו, הוא מקבל תוספת ותק שהיא ב-2% יותר גבוהה מכל עובד מדינה אחר.
ראובן גרונאו: דהיינו מאז 2006 הייתה לו תוספת שכר, מעבר למקביל לו בשירות המדינה, של 8%.
אילן גילאון: מי המקביל לו במגזר הציבורי?
אילן גילאון: כשאתה מדבר על אחוזים זה בסדר גמור.
אילן גילאון: השאלה מה הבסיס לדברים האלה.
ראובן גרונאו: המקביל לו איננו מנכ"ל משרד האוצר.
ראובן גרונאו: המקביל לו הוא הרפרנט באגף התקציבים, שנמצא בדרגות המקבילות.
ראובן גרונאו: דהיינו, לא ממונה באגף התקציבים אלא רפרנט באגף התקציבים.
ראובן גרונאו: הרפרנט הזה נבחר במכרז, עומד בספציפיקציות, עובד שמונה שעות ביממה שהוא חותם עליהן, וזה שכרו.
יעקב אדרי: אבל אם הוא עושה שעות נוספות - - -
יריב לוין: חבר הכנסת אדרי, האמן לי שבדברי הסיכום שלי, יש לי הרגשה שאכוון לדעתך גם.
יעקב אדרי: אתה יודע מה, אז אני ממש מתוח.
יריב לוין: תן לפרופסור גרונאו, כי לא אוכל לכוון לדעתך אם לא אדע מה ההסבר של פרופסור גרונאו ולהתייחס אליו.
יעקב אדרי: מותר לנו גם לחלוק עליו.
ראובן גרונאו: מותר לחלוק על כל דבר, אבל - - -
יעקב אדרי: אני מסתכל על המספרים.
יעקב אדרי: גם עליך.
אילן גילאון: הרפרנט הוא המקביל לו.
יריב לוין: הבנו את המצב.
יריב לוין: הבנו הכול.
יריב לוין: תנו לפרופסור גרונאו לסיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שחושב פרופסור גרונאו.
יריב לוין: כולנו מבינים, תאמינו לי.
יריב לוין: אין מה להפריע לו, הוא מסביר את הדברים והכול ברור.
ראובן גרונאו: אלה העובדות.
ראובן גרונאו: תוספת האש"ל והנסיעות הגלומה בשכרו של אדם שמשרת במשרת אמון במשרדו של מנכ"ל או שר היא 470 שקל.
ראובן גרונאו: באגף התקציבים תוספת האש"ל והנסיעה, בדרגה מקבילה – שוב, לא מנכ"ל - היא 430 שקל.
ראובן גרונאו: הממ"מ, פה בבניין הזה, מקבל 900 שקל.
ראובן גרונאו: העוזר הפרלמנטרי מקבל 1,650 שקל.
קריאה: אולי אחזיר כסף.
יריב לוין: מה אתה רוצה, שאוציא אותך?
ראובן גרונאו: אני מזכיר לכם, השכר הממוצע במשק הוא 8,000 שקלים.
ראובן גרונאו: כמובן, ניתן לתת להם שכר מנכ"לים.
יעקב אדרי: לא ביקשנו את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ביקשנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ניסינו להסביר לך מה הם עושים, מה התפקיד בעצם.
יעקב אדרי: לא שמעת מאתנו שכר מנכ"לים.
ראובן גרונאו: השכר שקבענו נראה לנו שכר הולם - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התפקיד - - -
יריב לוין: רבותיי, הבנו.
יריב לוין: אין טעם להתווכח.
ראובן גרונאו: השכר הולם לסביבה שבה הוא פועל.
ראובן גרונאו: אתם יכולים להצביע כפי שתרצו, אבל אלה העובדות.
יריב לוין: איל, בקצרה אם אפשר, כי אני רוצה לעבור לסיכום.
איל ינון: כמה הבהרות בקצרה.
איל ינון: אחד, להבהיר שלא ביקשנו, לא בחוות הדעת ולא בדברים שבעל-פה שאמרתי פה, שהעוזרים יפנו אלינו בעניין זה, אלא חשבנו שנכון להסדיר את זה עם חברי הכנסת שיבקשו את חוות דעת הלשכה המשפטית בעניין העיסוק הנוסף.
איל ינון: עוד פעם, בהיבט ניגוד העניינים ולא בהיבט השעות.
איל ינון: לדבריו של חבר הכנסת אלקין, אני רוצה לציין שמניסיוני, וזה ניסיון שהוא כמעט יומיומי, ואני אומר את זה גם כיועץ המשפטי של ועדת האתיקה, לא תמיד חברי הכנסת – ואני מדבר על חברי כנסת תמי לב, שבאמת ובתמים הם לא יודעים לאבחן כל פעם את ניגוד העניינים הפוטנציאלי.
יעקב אדרי: סליחה, הוצאתם את זה בכתב?
איל ינון: כן, יש מכתב בפני הוועדה.
איל ינון: בתום לב הם עלולים להיכשל.
איל ינון: לא ברור לי איזה אינטרס יש להם לקחת אחריות על עצמם ולפגוע בשמם ובתדמיתם עקב העניין הזה, כאשר אנחנו מציעים להם את מה שאנחנו מציעים להם ביומיום של העבודה שלנו אתם, בעיקר בוועדת האתיקה אבל גם מחוץ לוועדת האתיקה, לסייע להם בעניין הזה.
איל ינון: אני חושב שזאת חובתנו, ואת זה ביקשנו לעשות.
איל ינון: לבסוף, אני אומר בצער רב, שהדברים של נציג העוזרים בעניין הזה גרמו לי גם לצער וגם לדאגה עמוקה.
איל ינון: הדוגמאות שניתנו הן ילדותיות, ואני אומר את זה בלשון המעטה, ומעידות על חוסר הבנה מוחלט של המטריה.
איל ינון: הדבר הזה הוא מדאיג ביותר, כי אם זאת ההבנה ואם אלה הדברים שמייצגים את כלל העוזרים - - -
איל ינון: אסביר.
איל ינון: נפגשתי עם ועד העוזרים הפרלמנטריים, שכלל אנשים אחרים שלא נמצאים פה עכשיו.
איל ינון: הם לא הביעו שום נימוק מהנימוקים שהעלה פה נציג העוזרים אלא להיפך, תמכו בעניין הזה.
איל ינון: כמו שאמרתי, אני גם לא יכול להבין איזה אינטרס יש לעוזרים הפרלמנטריים, שמבקשים להגביר את המעמד שלהם, להעצים אותו, לטעון בריש גלי שהם בעד עיסוק בניגוד עניינים חמור.
איל ינון: אני חושב שאלה אמירות שערורייתית, שאני מצטער מאוד שהן נאמרו פה.
איל ינון: אני חושב שזו טעות קשה, טקטית ואסטרטגית, של ועד העובדים.
איל ינון: אני חושב שלהם היה אינטרס ראשון, בלי קשר לסוגיית השכר, להסדיר את סוגיית העניינים, כי ניגוד העניינים משליך גם על מעמדם וגם על מעמד חברי הכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קשור?
איל ינון: אני רוצה לסיים במילה אחת.
איל ינון: כתבתי את זה בחוות הדעת, וגם את זה ועד העוזרים ניסה לעוות.
איל ינון: "קיימים עיסוקים רבים שאינם יוצרים כל בעייתיות.
איל ינון: כך, בדרך כלל, עיסוק נוסף במסגרת אקדמית כמרצה או עוזר מחקר, מתרגל; כך עיסוקים בתחום הפוליטי, כגון פעילות מפלגתית או ציבורית".
איל ינון: מישהו זרק ברמן – כל הדברים האלה, ברור שמדובר בעבודות שאין בהן חשש של ניגוד עניינים ולא על כך מדובר.
איל ינון: אבל אם למשל בא אליי חבר כנסת שהוא חבר בוועדת הכלכלה ואומר לי שהציעו לעוזר שלו להיות חבר בדירקטוריון של הרשות השניה.
איל ינון: מצד אחד, הוא כנראה מבין שיש כאן פוטנציאל לניגוד עניינים ולכן הוא כנראה בא אליי.
איל ינון: מצד שני, הפיתוי הוא גדול, כי לפעמים יש אינטרס לחבר הכנסת שהעוזר שלו יהיה דירקטור ברשות השניה.
איל ינון: לכן אני אומר לכם ומזהיר אתכם - וזו חובתי - גם אתכם העוזרים שכנראה לא מבינים על מה מדובר, לפי דברי הנציג שלכם, וגם את חברי הכנסת, להימנע מהמצב הזה ולא לקחת אחריות עליו, כי מניסיוני לא טוב שתיקחו אחריות עליו.
יריב לוין: רבותיי, אני רוצה לעבור לשלב הסיכומים ועל-פי הלכי הרוח והדברים ששמענו כאן לומר כמה דברים, שאני מקווה שנוכל להתכנס אליהם.
יוסי גילאור: אני מבקש להוסיף כמה מילים על דבריו של פרופסור גרונאו.
יוסי גילאור: רבותיי, אני מכהן כבר תקופה לא מעטה בוועדה הציבורית הזו.
יוסי גילאור: מעולם לא נתקלתי בדיון כה סוער וכה לא ענייני.
יוסי גילאור: יש פרפראזה באנגליה שהפרלמנט זכאי לעשות הכול -  להפוך גבר לאישה ואישה לגבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ענייני?
יריב לוין: הוא זכאי לדעתו.
יוסי גילאור: בהחלט, גם אתם זכאים – ועדת הכנסת – וגם הפרלמנט זכאי לעשות ככל שימצא לנכון.
יוסי גילאור: אבל אתם שוכחים דבר אחד, ופה אני שומע פגיעות אל השליח ודברים שלא עולים בטעם טוב, שנשמע אפילו מחבר כנסת.
יוסי גילאור: אנחנו מונינו על-פי חוק, והחוק הזה אומר שאנחנו צריכים לשמש בתפקיד -  להמליץ בדבר שכר ותשלומים.
יוסי גילאור: זה הוא תפקידנו.
יוסי גילאור: אם זה נחוץ או לא נחוץ - זכותכם המלאה, כחברי כנסת, גם לשנות את החוק.
יוסי גילאור: אתם רשאים גם לשנות את החוק הזה, לא צריך ועדה ציבורית בכלל.
יוסי גילאור: תחליטו מה שתחליטו, העם ישפוט אחר כך, לא אנחנו.
יוסי גילאור: אנחנו לא הכיסוי או עלה התאנה.
יוסי גילאור: אנחנו עושים את זה על מנת שזה יעמוד גם באמות מידה ובקנה מדיה, שלעניות דעתנו היא ציבורית.
יוסי גילאור: למה אמרתי שהדיון הזה לא היה כל כך ענייני?
יוסי גילאור: מצד אחד, שמעתי מרוב הדוברים פה שהעוזרים הפרלמנטריים עובדים שעות ארוכות ואין להם זמן לנשום.
יוסי גילאור: יכול להיות שזה בהחלט נכון, אז אם כך, איך אפשר באותה נשימה לדבר על עיסוקים נוספים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה מערבבים את זה?
יוסי גילאור: מה שמדהים אותי ביותר זה שההמלצות שלנו היו מונחות על השולחן לפניכם שבועות ארוכים.
יוסי גילאור: לא שמעתי מאף חבר כנסת מהדוברים כאן שהעלה או כתב איזו הסתייגות קודמת, שאולי הייתה נותנת לנו לחשוב פעם נוספת או להרהר פעם נוספת.
יעקב אדרי: ראיתי את זה רק היום, אני מצטער.
יוסי גילאור: שום דבר.
יוסי גילאור: זה הונח על השולחן כדי לבוא פה ולומר דברים.
יריב לוין: זה הונח על השולחן.
אברהם מיכאלי: עורך דין גילאור, זה אומר שחברי הכנסת לא מגיעים לחומר לפני דיון.