GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין:
חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תודה, ואני מבקש למחוק מהפרוטוקול את ההתבטאות המבישה הזאת.
יריב לוין:
חבר הכנסת בן-סימון, בבקשה.
יריב לוין:
בושה וחרפה.
יריב לוין:
חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, עם כל הידידות, בושה וחרפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ:
אדוני היושב-ראש, תן לי לסיים, בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ:
עד לפני דקה דיבר לידי עורך דין של זועבי ואמר מילים כגון "עכוז", ואף אחד לא התייחס לזה.
יריב לוין:
חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תודה.
דניאל בן-סימון:
אדוני היושב-ראש, לפני שלושים שנה התנהל דיון דומה, ועל ספסל הנאשמים ישבו אנשים אחרים.
דניאל בן-סימון:
נציגיהם החוקיים או הבלתי-חוקיים יושבים פה היום, והם רושמים ניצחון אדיר.
דניאל בן-סימון:
לפני שלושים שנה הכהנאות עמדה במשפט שדה דומה, והיא נפסלה, גם על-ידי בית המשפט העליון וגם על-ידי הכנסת.
דניאל בן-סימון:
שלושה בנים חוקיים או לא חוקיים - בן-גביר, מרזל ובן-ארי נמצאים כאן, והם רושמים ניצחון אדיר.
דניאל בן-סימון:
כבר אז חשבתי שהציבור צריך לשפוט.
דניאל בן-סימון:
אסור להקים בית דין שדה נגד דעה פוליטית.
דניאל בן-סימון:
מרזל בזמנו לא יכול היה להיכנס לאולם.
דניאל בן-סימון:
היום כולנו סטטיסטים בידי שלושה אנשים, ויש בפסיכולוגיה או בקרימינולוגיה תופעה כזאת, שקרבן האונס סופו לפתח תכונות של התוקפן ולבצע אונס שוב, וזה מה שקרה, לצערי, במקרה הזה, שבן-ארי עשה את זה בחכמה יוצאת דופן, שהוא חיכה להזדמנות הזאת, ונקם את נקמת תנועתו שהוצאה מחוץ לחוק, ולקח את הסיפור הזה עוד לפני המשט ועוד לפני לוב, והצליח להדביק את כולם פה- - -
מיכאל בן-ארי:
אני לא גימיק.
יריב לוין:
חבר הכנסת בן-ארי, אתה יכול לתת לבן אדם לדבר בלי להגיב?
יריב לוין:
חבר הכנסת בן-סימון ישב בשקט מופתי, הקשיב לכול.
יריב לוין:
תכבדו אותו לפחות, אם לא את עצמכם.
דניאל בן-סימון:
לכן צריך להיזהר מנקמתו של קורבן האונס יותר מכל עבריין אחר, ואני אומר לכם – אז היו יהודים, ומרזל יושב פה, והוא היה יותר צעיר ויפה ושמנמן, אבל אני אומר לכם – היום בסך הכול הוא נכנס בדרך המלך, אולי כך צריך להיות.
דניאל בן-סימון:
הפסילה הזאת, זכותו של הציבור לדעת בבחירות את מי לפסול וזכותו של בית המשפט לתת לציבור.
דניאל בן-סימון:
מה שאנחנו עושים עכשיו, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני מכבד את הנינמוסים האלמנטאריים שלך, אבל אני אומר לך, יש מחלוקת כבדה בין ימין ושמאל.
דניאל בן-סימון:
השבוע האחרון יירשם בתולדות הכנסת, בתולדות החברה הישראלית כשבוע מהנמוכים יותר.
דניאל בן-סימון:
עוד ילמדו את האנשים שהשתוללו במליאה.
דניאל בן-סימון:
שנים התמונות ירדפו אחריהם.
דניאל בן-סימון:
לכם אני אומר לך, תורידו את הטון.
דניאל בן-סימון:
אנחנו קורבנות של איזשהו התקף שיגעון.
דניאל בן-סימון:
יש מחלוקת בין יהודים לערבים, יש מחלוקת פוליטית.
דניאל בן-סימון:
בוא נפתור אותה בצורה נכונה, בלי משפט, בלי משפט שדה, בלי קומיסרים פוליטיים, ועל השלושה האלה שנוקמים את נקמתם, אני רק אומר לבן-ארי, כל הכבוד, את שלך עשית, עכשיו קח מנוחה.
יריב לוין:
בבקשה, חבר הכנסת מולה.
שלמה מולה:
אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה למחות על כך שאתה סתמת לנו את הפה לדבר.
שלמה מולה:
אני מצטער על כך.
שלמה מולה:
זה לא אופייני לך, אבל כנראה, היום באת עם רוח קרב כדי להשיג מטרה.
שלמה מולה:
יש לי שתי שאלות – שאלה אחת לייעוץ המשפטי של הכנסת- - -
יריב לוין:
חבר הכנסת חנין, לא שומעים.
יריב לוין:
קצת כבוד לחבר הכנסת מולה; לא אליי.
יריב לוין:
הבנתי שאליי אין לך.
יריב לוין:
אי-אפשר לשמוע אותו כי אתה מדבר.
דב חנין:
זה לא ממני.
דב חנין:
פעם אחת אני בשקט.
שלמה מולה:
יש לי שתי שאלות לייעוץ המשפטי של הכנסת ולעוזר היועץ המשפטי לממשלה.
שלמה מולה:
קודם כל, האם חנין זועבי, האם הממשלה מאשימה אותה, המשטרה מאשימה אותה על אלימות בזה שהיא השתתפה במשט?
שלמה מולה:
שאלה שנייה, הייעוץ המשפטי, מאחר שהדיון הוא דיון המשך שהיה בנושא של לוב, וכשמוסיפים את שאלת המשט, האם זה לא נושא חדש?
שלמה מולה:
האם לא היה כדאי, שוועדת הכנסת לא תשמש בכוחה כדי לרמוס, אלא לעשות משפט צדק?
שלמה מולה:
לגבי ההתייחסות שלי לעניין, אני חושב שטוב היה אם כנסת ישראל היתה מוציאה מחוץ לחוק את הבל"ד.
שלמה מולה:
יכול להיות שהכול היה נחסך מאתנו.
שלמה מולה:
ברגע שבית המשפט העליון אפשר להם להגיע לכאן, חובתה של הדמוקרטיה, הרוב הדורסני, אסור לו להשתמש בכוחו שניתן לו כרוב.
שלמה מולה:
הכוח הדמוקרטי שלנו צריך לאפשר לנו גם לשמוע בתוך הקהל הגדול הזה את המיעוטים המעצבנים, המתריסים וכן הלאה.
שלמה מולה:
תראו מה אנחנו עושים – אנחנו כנסת רצינית?
שלמה מולה:
האמת היא, מי שמנצח בפרסה הזו, שבה כל אחד מאתנו משתתפים, זה שלושה אנשים – אחד שאינו בן החיים, זה כהנא, זיכרונו לברכה, ושולחיו נמצאים כאן, השני הוא פייגלין, שלא נמצא כאן – שולחיו וחבר מרעיו נמצאים כאן- - -
ציון פיניאן:
ושליחו של מי אתה?
ציון פיניאן:
תתבייש לך.
ציון פיניאן:
אתה קורא לעצמך מפלגה ציונית.
ציון פיניאן:
תתבייש.
ציון פיניאן:
אני שליחו של עם ישראל.
ציון פיניאן:
אתה שליחו של הרשע.
יריב לוין:
חבר הכנסת פיניאן, תודה, הבנו.
יריב לוין:
חבר הכנסת מולה, סכם, בבקשה.
שלמה מולה:
המנצח השלישי הוא ליברמן.
שלמה מולה:
הרי הוא, 15 חברי כנסת, כדי לסכסך בין אזרחי המדינה.
שלמה מולה:
הדמוקרטיה שלנו, אדוני היושב-ראש, היא כלי משחק של קיצונים, זו הבעיה שלנו.
שלמה מולה:
ואתה כיושב-ראש, אתה לא עושה אפילו דברים בצורה שיש בה פרוצדורה מוצדקת, שאתה אומר לי: אני רוצה רק שתדבר דקה.
שלמה מולה:
יכול להיות שבסוף אשתכנע כן להצביע אתך, אבל אתה לא נותן לנו- - -
יריב לוין:
אתה לא יכול להצביע, חבר הכנסת מולה, כי לא באת לישיבה הקודמת, כי זה לא היה נראה מספיק חשוב או כי לא יכולת או מכל מיני סיבות.
יריב לוין:
חברת הכנסת וילף, בבקשה.
עינת וילף:
לי יש רק שאלה יותר לגבי ההחלטה שתהיה בסוף.
עינת וילף:
היורשת של פשרות מפא"י ההיסטוריות, הבנתי, אני רוצה לדעת, האם על סדר היום עומדת החלטה גורפת, או כפי שגם נדברנו מראש, החלטות ספציפיות, שמתייחסות אחד-אחד לכל הדברים האלה, והאם כל זכות במו הדרכון הדיפלומטי, הוצאות משפטיות, חסינות במקרה של נסיעות למדינות אויב, תובא להצבעה בנפרד?
יריב לוין:
אני אתייחס בסוף.
יריב לוין:
בבקשה, חבר הכנסת מילר.
אלכס מילר:
תודה, אדוני היושב-ראש.
אלכס מילר:
ראשית, אני חושב שבגלל ששני הנושאים איכשהו השתלבו בתוך הדיונים של ועדת הכנסת, אבל יש צורך להבין דבר אחד – שאם היינו אז עוד מקיימים את הדיון, ומצביעים על אותן זכויות יתר שיש לחברי כנסת, לדעתי, חברת הכנסת זועבי בכלל לא היתה מגיעה לספינה הזאת, כי אז זה לא היה מתאפשר לה.
אלכס מילר:
אני חושב שעצם הגעתה לספינה הזאת זה הנגזרת של איזשהו מצב שאנחנו הגענו בשנה-שנתיים האחרונות, כשיש אנשים שרואים את עצמם מורשים לעשות הכול, ואז הם מנצלים את המצב, שהם יודעים שבסופו של דבר נריב בינינו, ואף פעם לא נקבל את ההחלטה.
אלכס מילר:
אני חושב שהגיע הזמן לקבל פה החלטה, לשים פה גבולות מבחינת הדרך של חברי כנסת מסוימים לנצל את זכויותיהם והחסינות.
אלכס מילר:
ראינו מה קורה במפלגת בל"ד, כשנשארו שם שני חברים, אני חושב, משלושה – אחד כבר הלך, והוא כבר לא שם, אז אני חושב, אדוני היושב-ראש, שכשאתה שומע שאחד בא וקורא לאינתיפאדה השלישית, והשנייה משתתפת בכל דבר שהוא לא מקובל בשום מדינה בעולם, כשחבר פרלמנט של אותה מדינה משתתף באירוע של עבירה על החוק, וגם לוקח חלק בפעילות האלימה כנגד הצבא של אותה מדינה, אז בסופו של דבר אנחנו צריכים באמת לשקול פה את המצב, שדיבר עליו היועץ המשפטי של הכנסת, כדי להימנע מהפעם הבאה.
אלכס מילר:
אני פה רואה לפי הרוחות ולפי הצעקות, שיש לנו כבר תור של כמה וכמה חברי כנסת למשט הבא, והם עוד מעט ייקחו כרטיסים, מי ייכנס לשם ראשון, כי כנראה שזה עובד.
רוברט אילטוב:
זה בחינם.
אלכס מילר:
אל תדאג.
אלכס מילר:
עוד מעט זה יהיה בכסף, תראה כמה אנשים רוצים להגיע לשם.
יריב לוין:
משפט סיכום.
אלכס מילר:
אנחנו מחויבים לפעול בשתי דרכים – קודם כל, למנוע מאותם חברי כנסת להביא אותנו לאותם מצבים שאנחנו נמצאים כאן היום, והמישור השני זה להוציא חקיקה, שתוציא את המפלגה ההזויה הזאת מחוץ לחוק.
אריה ביבי:
אדוני היושב-ראש, כולנו רוצים להיות מוסריים, הומניים, יפי נפש, ותראה לאן הגענו.
אריה ביבי:
הפכו את כל הדיון הזה, הסיטו אותו לכיוון כהנא.
אריה ביבי:
הדיון הוא לא כהנא, מי שלא יודע; הדיון הוא גברת זועבי.
אריה ביבי:
אני הייתי מציע ליועץ המשפטי לממשלה על סעיף 2א, שמדבר על לוב, שהיא לא נכנסה לסעיף הזה, כדאי שיבחנו אותו שוב, ולהכניס לסעיף הזה את לוב כמדינת אויב.
אריה ביבי:
נכון שהם ביצעו דבר חוקי, אבל היא ביצעה דבר חוקי אבל מסריח מאוד.
אריה ביבי:
זה מה שנקרא חוקי אבל מסריח.
אריה ביבי:
בהקשר לחקירה שלה, מה שאמרו שם זה בעצם, שאלו אותה איך קוראים לה, מה שם המשפחה, מה הגיל שלה – אגב, פלסנר טעה; הגיל שלה הוא 41 ולא 38, וכדאי לתקן את הטעות הזאת.
יריב לוין:
חבר הכנסת ביבי, זאת הזדמנות להסתייג מהאמירה הלא מכובדת הזאת, שלא הביאה כבוד לאף אחד.
יריב לוין:
גם ידידנו, חבר הכנסת פלסנר, לא התכוון אליה.
אריה ביבי:
אדוני היושב-ראש, אני מדבר על נושא החקירה, ולכן אני חושב שהחקירה שלה צריכה להיות חקירה יסודית.
אריה ביבי:
היא נפגשה עם אנשי אל-קעידה, היא נפגשה עם אנשי חמאס בספינה.
אריה ביבי:
על זה צריך לחקור אותה גם.
אריה ביבי:
אני מצטרף לסעיף 13 של שלילת הזכויות, כפי שהציג אותו חבר הכנסת בן-ארי.
אריה ביבי:
אני חושב שהוא סעיף מצוין, וצריכים להשתמש בו למרות שאין ביכולתנו להסיר חסינות.
אריה ביבי:
על אמרה אחת שלה, ובזה אני מסכם, היא אמרה שהיא לא חברת כנסת ישראלית; היא חברת כנסת פלסטינית.
אריה ביבי:
אז אני אומר לה בלשון שלה – יש בערבית, כשבעל רוצה לגרש את אשתו, אומר:
אריה ביבי:
את מגורשת בשלוש: תלגה בתלתה.
אריה ביבי:
אז אני אומר לך: את תלגה, תלגה, תלגה – מגורשת, מגורשת, מגורשת, בשפה שלה.
יריב לוין:
חבר הכנסת מטלון, בבקשה.
יריב לוין:
חבר הכנסת גילאון, די כבר, די.
אילן גילאון:
תירגע קצת.
יריב לוין:
חבר הכנסת גילאון, די.
יריב לוין:
חבר הכנסת מטלון.
יואל חסון:
אתה על הזמן של ועדת ביקורת המדינה, אז אני קורא אותך לסדר.
יריב לוין:
זה לא יעזור.
יריב לוין:
אנחנו נסיים אחרי ההצבעה באדיבותו של יושב-ראש הוועדה, ועם זאת כדאי שנתקצר ונתכנס לעניין.
משה (מוץ) מטלון:
אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם חבר הכנסת גילאון.
משה (מוץ) מטלון:
אנחנו בהתלהבויות שלנו עושים יחסי ציבור בלתי-רגילים לחברת הכנסת הכי לא ראויה- - -
אילן גילאון:
בערבית.
יריב לוין:
אתה נקרא לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת גילאון.
אריה ביבי:
- - -
יריב לוין:
חבר הכנסת ביבי, גם אתה.
משה (מוץ) מטלון:
יש פה מיעוט של חברי כנסת שמסיט את הדיון מהמקום שאנחנו תוקפים את המיעוטים.
משה (מוץ) מטלון:
אנחנו לא תוקפים את המיעוטים.
משה (מוץ) מטלון:
אנחנו קשובים לבני המיעוטים, אנחנו מקשיבים לבני המיעוטים, אנחנו מחויבים לשמוע את המיעוט, ואנחנו שומעים את המיעוט.
משה (מוץ) מטלון:
לא זה הטיעון.
משה (מוץ) מטלון:
אנחנו מדברים על מעשיהם של המיעוטים, אנחנו מדברים על בגידתם של המיעוטים, ואני רוצה לומר לכם, חברת כנסת שאומרת בפומבי: אני לא ישראלית, ואני לא מזוהה עם מדינת ישראל, ואני תומכת בבני עמי הפלסטינים, שאגב, לא הכירו במדינת ישראל – אם אני צריך להזכיר לכם, עד היום הרי אנחנו לא מוכרים כמדינה על-ידי העם הפלסטיני- -
דב חנין:
יש הסכם אוסלו.
יריב לוין:
חבר הכנסת חנין.
אורי אורבך:
מה אתו באמת?
יריב לוין:
חברי הכנסת גילאון וחנין, אולי לפחות תשבו ביחד, ואז כמו החבובות בשעתו, שיושבים למעלה ומעירים על כל דבר, זה לפחות יהיה מכיוון אחד.
יריב לוין:
משני כיוונים - לא הולך.
משה (מוץ) מטלון:
אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתגן עליי, כי אני עומד לסיים, ואני אומר, לא בהתלהמות.
משה (מוץ) מטלון:
אנחנו צריכים לראות את זה בראייה ארוכת טווח, ולרוחב.
משה (מוץ) מטלון:
האויב, זה שהצהיר את אותן הצהרות שהשמעת בתחילת הדיון, נמצא בקרבנו.
משה (מוץ) מטלון:
הוא נמצא כאן.
משה (מוץ) מטלון:
אני מציע שלא נטמון את ראשנו בחול.
משה (מוץ) מטלון:
כולנו קראנו בסוף השבוע את פקודת המבצע של האויב לאינתיפאדה השלישית, וברגע האמת, אני מתריע כאן, אני לא יודע נאמנות של אותם מסיתים - למי תהיה נתונה.
משה (מוץ) מטלון:
ראינו את פקודת המבצע הזאת בעיתוני סוף השבוע.
משה (מוץ) מטלון:
לכן אני אומר, שלא בהתלהמות אלא בראייה מפוכחת, ובלי לעשות יחסי ציבור לחברת כנסת זו או אחרת, בואו נעשה חשיבה ארוכת טווח של חקיקה שתבוא להגן על הדמוקטיה, תבוא להגן על עצם קיומה של מדינת ישראל, וכמובן שאני תומך בשלילת זכויות היתר של חברי הכנסת – של חברת הכנסת וחברי הכנסת, שאחר כך יידונו בנפרד .
מנחם אליעזר מוזס:
אדוני היושב-ראש, האם זכויות היתר של זועבי הם שווי ערך למאות-המיליונים שמשקיעה ממשלת ישראל בתוכניות הלימוד הפלסטינית, כשזו התוכנית הנלמדת במזרח ירושלים?
מנחם אליעזר מוזס:
ואני רוצה להקריא לכם מספר הלימוד לכיתות י"ב של מוסדות החינוך הפלסטינים, שהוצא לאור על-ידי משרד החינוך הפלסטיני, שזה בשימוש שוטף בכל בתי הספר: "מלחמת פלסטין ב-48' הסתיימה באסון שלא היה כמוהו בהיסטוריה" – לא השואה – "הכנופיות הציוניות גזלו את פלסטין וגירשו את תושביה מעריהם, כפריהם ואדמותיהם, והקימו את מדינת ישראל".
מנחם אליעזר מוזס:
אחר כך יגידו שאנחנו לא ליברלים.
מנחם אליעזר מוזס:
אנחנו מממנים את מאות-המיליונים של בתי הספר האלה.
מנחם אליעזר מוזס:
תן לי לדבר.
מנחם אליעזר מוזס:
האם זכויות היתר של זועבי שווי ערך למאות-מיליונים האלה?
מנחם אליעזר מוזס:
הרי זה רק משל לעומת עשרות-המיליונים שמשקיעים.
יריב לוין:
חברי הכנסת, כמה לא מכובד כלפי החברים שלכם.
אילן גילאון:
כולה אמרתי שאין להם לימודי לבה.
יריב לוין:
חבר הכנסת מוזס, משפט סיכום, בבקשה.
אילן גילאון:
הבעל בית של היהודים- - -
מנחם אליעזר מוזס:
יש דו שיח בין שני ילדים במזרח ירושלים.
מנחם אליעזר מוזס:
אני אומר לך, ילד אחד אומר: אני מיפו, אני מחיפה, אני מעכו, אני מנצרת, אני מגימזו, אני מזכרייה, אני מעין כרם.
מנחם אליעזר מוזס:
עונה לו השני: אני מאתיופיה, אני מאוקראינה, אני מגרמניה, אני מפולין, אני מרוסיה, למה גנבת את מולדתי?
מנחם אליעזר מוזס:
למה תפסת את מקומי?
מנחם אליעזר מוזס:
תחזור למולדת המקורית שלך, כדי שאני אחזור למולדת המקורית שלי.
מנחם אליעזר מוזס:
זאת מולדתי, חזור למולדתך.
יריב לוין:
חבר הכנסת מוזס, חצי משפט, כי אנחנו צריכים לסיים.
מנחם אליעזר מוזס:
בדיוק אצלי?
מנחם אליעזר מוזס:
דב חנין דיבר חצי שעה לדבר.
מנחם אליעזר מוזס:
אדוני היושב-ראש, קצת סימטריה.
מנחם אליעזר מוזס:
תשמור על כבודי.
מנחם אליעזר מוזס:
ואחרי שקראתי דברים אלה מעל במת הכנסת התקשר אליי אזרח, הוא בא אליי, לא חרדי, אומר: הייתי השבוע בירושלים, הלכתי לבקר בכפר סילואן, ומה שיחקו שם עשרים ילדים, עשרות ילדות?
מנחם אליעזר מוזס:
באקדחי צעצוע, בחרבות צעצוע: אללה הוא אכבר, אחד מול השני – זה מלמדים אותם, וזה מממנים מאות-מיליונים.
מנחם אליעזר מוזס:
מה זה כמשל מול זכויות היתר של זועבי, שתקבל את זה מ-IHH או מחמאס או לא יודע ממי, לכל הרוחות?
מנחם אליעזר מוזס:
היא תקבל את זה.
מנחם אליעזר מוזס:
נעמיד לדין, נסיר את החסינות שלך, וכשלב ביניים נפסיק את זכויות היתר, למרות שחמאס וכל אלה יממנו את זכויות היתר שלה, וזה רק כמשל, ומדברים כאן הרבה-הרבה חנין זועבי, לצערנו הרב.
מנחם אליעזר מוזס:
זה הליברליות שלנו.
יריב לוין:
אני מבקש להתכנס.
יריב לוין:
חבר הכנסת זאב, אם היית נותן לי לגמור את המשפט, לא היית קופץ.
יריב לוין:
רבותיי, נשארו לנו שלושה דוברים אחרונים.
יריב לוין:
חבר הכנסת חסון, אני לא רואה אותו כרגע.
יריב לוין:
אם ירצה, יוכל לדבר.
יריב לוין:
חברת הכנסת אדטו, בבקשה, את עכשיו.
יריב לוין:
וכרגיל, חבר הכנסת זאב, חס וחלילה שאפגע בנוהל שיש כאן, שאתה אחרון הדוברים.
יריב לוין:
אני מבקש בתכלית הקיצור.
יריב לוין:
לאחר מכן עורך דין נזרי יתייחס בקצרה.
רחל אדטו:
דניאל בן-סימון, אני יושבת כאן לא מטעמו של מיכאל בן-ארי ולא מטעם אף אחד אחר.
רחל אדטו:
אני יושבת כאן הפעם כשליחתם של אנשי השייטת.
רחל אדטו:
הייתי ביום שלישי, הלכנו לבקר את הפצועים בבית חולים, ונתקלנו בקבוצה של עשרים אנשים.
רחל אדטו:
כשנכנסנו לחדר, הדבר הראשון שהם אמרו לנו, מה אתם תעשו עם חנין זועבי?
רחל אדטו:
זו היתה השאלה הראשונה.
רחל אדטו:
לא שאלו שום דבר.
רחל אדטו:
ואז התפתחה שיחה, שבעקבותיה הבנו שחלק מהדברים שהיא עשתה, בין היתר, ולא ארחיב על זה, ואגיד תכף למה, היא נפנפה בחסינות; היא אמרה להם: אתם לא יכולים לעשות לי שום דבר, אחרי שהסיתה באלימות מילולית, היא אמרה: אתם לא יכולים לעשות לי כלום, יש לי חסינות דיפלומטית.
רחל אדטו:
לכן רציתי, וביקשנו, כמה חברי כנסת, להביא לישיבה היום – ביקשנו גם משר הביטחון וגם מסגן שר הביטחון, ביקשנו את הקטעים שאמרו לנו שמצולמים חלקם בדיבורים, במה שהיה שם בספינה, והיה לה חלק, לפי דבריהם, אבל כמובן, זה לא ראיה, ולכן אני לא יכולה להרחיב, עד שזה ראיה.
רחל אדטו:
לא קיבלנו, עם כל הניסיונות להביא את זה כאן היום, לא קיבלנו את החומר לכאן.
רחל אדטו:
הייתי מאוד שמחה אם הייתי יכולה לגבות את מה שאני אומרת כרגע בחומר, זה לא היה.
רחל אדטו:
אבל אנחנו יושבים כאן ככאלו שאנחנו מייצגים גם את החיילים האלה, ולכן להביא את זה לסיפור של מיכאל בן-ארי, זאת לא הכתובת.
רחל אדטו:
אנחנו יושבים כאן, כי זו החובה שלנו.
רחל אדטו:
כמי שגדלה בנצרת כישראלית, נהנתה מכל מנעמי המדינה, כגון חינוך בבית ספר תיכון ובאוניברסיטה אחת ובאוניברסיטה מסובסדת שנייה, היא ישראלית כמוני לצורכי העניין, והיא מקבלת את המשכורת בדיוק כמוני, ולכן חובתה למדינה היא, כמו שאמר אותו אחד, כשאני אמרתי: "אני מתחייבת", היא מתחייבת באותה מידה כמוני.
רחל אדטו:
תודה.
יריב לוין:
חבר הכנסת חסון, וזאת הזדמנות להודות לך על הסבלנות.
יריב לוין:
אנחנו עוד כמה דקות נסיים ונפנה את החדר, בבקשה.
יואל חסון:
תודה, אדוני היושב-ראש, אני קודם כל רוצה לומר אמירה שלדעתי, היא חשובה ברמה הציבורית, וכל אחד יכול להרגיש ממנה טוב.
יואל חסון:
אני חושב שהדיון הזה הוא נכון.
יואל חסון:
אני חושב שאנחנו לא צריכים להתנצל, ולא משנה מה תהיה תוצאת הדיון הזה – הדיון הזה הוא נכון, כי זה מראה שישראל, יש בה דמוקרטיה חזקה, אבל גם רגישה, שגם יודעת בזמן אמת לחוש, מתי היא עלולה לעמוד בסכנה או מתי מושכים או מנצלים אותה יותר מדי.
יואל חסון:
מצד אחד, לגבי חברי הכנסת הערבים, זה פשוט, ההתנהגות שהיא בעיניי, קודם כל בשבילם זה טמטום, והם הצליחו – אני גם לא מדבר על לוב; לוב זה סתם נסיעה, שאני חושב שהם יותר הושפלו בה מאשר השגיו איזושהי תוצאה שתורמת למישהו או משהן, או ודאי לא תורמת לערביי ישראל.
יואל חסון:
הם פשוט השפילו את עצמם, וודאי אין לזה שום משמעות אמיתית.
יואל חסון:
אבל ההתנהגות של חנין זועבי, כולל הגיבוי האוטומטי שנתנו לה חבריה, חברי הכנסת מהמפלגות הערביות, ההתנהגות הזאת הביאה למצב שבו גם במליאה וגם אפילו פה אין עוררין בכלל, שחנין זועבי חצתה את הגבול.
יואל חסון:
חנין זועבי מובילה כאן מסלול, והולכת במסלול, שאם אנחנו לא ניתן איזשהו קול קורא, הוא עלול להגיע למקום שאולי לא היא, אבל אחרים יבינו – אגב, שימו לב, הגבול הזה הולך ונפרץ ונפרץ.
יואל חסון:
ברמה העקרונית אני רוצה לשאול, ואני שואל פה גם את עוזר היועץ המשפטי לממשלה, בטח הוא יתייחס בסיכום, חנין זועבי היתה במשט.
יואל חסון:
קרו במשט הזה אירועים בעייתיים, שאחרים נחקרו עליהם.
יואל חסון:
אני הבנתי שלא חקרו אותה, לא בדקו אותה, לא עשו שום פעולה.
יואל חסון:
אני רוצה לשאול אותך, למה לא עשו שום פעולה, אם היא היתה מעורבת, נגיד, בפעילות אלימה נגד חיילים?
יואל חסון:
האם היא היתה מעורבת בכך?
יואל חסון:
האם היא ידעה?
יואל חסון:
כל התהליך הזה, לדעתי, צריך להיבדק.
יואל חסון:
דבר נוסף, שאני אומר את זה לעצמנו, הפעולות האלה בעיקר של חנין זועבי אז וגם כרגע הן לא נועדו רק כדי לחזק טיעון של הפלסטינים או טיעון על ערביי ישראל או טיעונים כאלה; הוא, בעיניי, קודם כל מטרתו העיקרית, וכדאי שנהיה ערניים כך, גם בהתנהגות שלנו, ואני אומר את זה גם לעצמי, המטרה שלה היא קודם כל להציג את ישראל כמדינה לא סובלנית, כמדינה שלא מאפשרת חופש ביטוי, למרות שאני אומר – היא משכה אותו מעבר למה שכל מדינה נורמלית היתה מאפשרת, אין בכלל שאלה כאן, אבל עדיין יש כאן ניסיון לקעקע את ישראל בזירה הבין-לאומית ולייצר כאן סיטואציה כאילו מדינת ישראל היא מדינה לא דמוקרטית ולא מאפשרת חופש פעולה.
יואל חסון:
אני לא חושב כך, אך צריך להיזהר, לא להיגרר למקום הזה, אבל מצד שני, כפי שאמרתי, לגלות נחישות בצד של שמירה על הדמוקרטיה.
יריב לוין:
חבר הכנסת נסים זאב.
נסים זאב:
אדוני היושב-ראש, אני באמת לא מתרגש מהאמירות ודברי הפרע וההסתה נגד מדינת ישראל, שיום-יום ישנה תחרות פרועה בין חברי הכנסת הערבים - יורקים עלינו, מכים אותנו, בזים לנו, בזים לדמוקרטיה שלנו.
נסים זאב:
ואנחנו בעצם שותקים, כי זה חלק מהדמוקרטיה, וזה חלק מכללי המשחק.
נסים זאב:
הבעיה פה, שהיא עשתה מעשה, היא השתתפה בספינה שהיו עליה מחבלים, ולכן התוצאה, והייתי אומר סיום החקירה לגבי מי היה במשט הזה, אני מדבר בספינה הספציפית, הטורקית, הרי במלחמה אני לא מצפה שכולם תופסים ואוחזים בנשק ויורים.
נסים זאב:
יש כאלה שמגבים את אלה שנמצאים בחזית יותר.
נסים זאב:
בעצם, היא היתה שותפה לטרור.
נסים זאב:
ואם בספינה הזה היה טרור, היא תנהג כטרוריסטית לכל דבר.
נסים זאב:
שלא יהיה פה ספק.
נסים זאב:
הדבר הנוסף, כשאנחנו כל הזמן מדברים על נאמנות, אדוני היושב-ראש, אני מזמן חושב שזה דבר הכי לא נכון לחייב חברי כנסת ערבים שהנאמנות שלהם היא פלסטינית כלפי העם שלהם, ואנחנו מחייבים אותם להישבע הצהרת אמונים שקרית.
נסים זאב:
אולי צריכים לפטור אותם מהעניין הזה.
אורי אורבך:
לא מחייבים אותם.
אורי אורבך:
הם יכולים לא להיות חברי כנסת.
נסים זאב:
הם יכולים לייצג את הציבור שלהם, אבל אתה לא חייב לחייב אותם, הממשלה או הכנסת, בהצהרת אמונים, כשאתה יודע מראש שהם לא מסוגלים לעמוד בו.
רוברט אילטוב:
מה אתה אומר – שתי מדינות לשני עמים?
נסים זאב:
מחר יש סדנה למניעת הטרדה מינית, ופה זה נראה שצריך גם סדנה למניעת טרור.
נסים זאב:
אני חושב, שחברי הכנסת עוד לא הפנימו, מה זה נקרא שותפות בעצם, ולתת רוח גבית לאותם טרוריסטים.
נסים זאב:
אולי הם חושבים שהשתתפות במשט של אויב- - -
שלמה מולה:
מה הקשר להטרדה מינית?
נסים זאב:
אני חושב שכן צריכים להקים אולי סדנה מהסוג הזה, ללמד את חברי הכנסת מה בגבול ההיתר ומה בגבול האסור.
יריב לוין:
עורך דין נזרי, בבקשה, התייחסות קצרה.
רז נזרי:
בעניין חוק האזרחות, הבקשה של שר הפנים, אנחנו שוקלים את זה.
רז נזרי:
בסוף השבוע פנה שר המשפטים ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לשקול שלילת אזרחותה של חברת הכנסת זועבי בגין המעשה הזה.
רז נזרי:
הבסיס לבקשה הזו הוא סעיף 11 לחוק האזרחות, זה סעיף שמאפשר פנייה לבית המשפט לעניינים מינהליים, פנייה של שר הפנים בבקשה לשלול אזרחות בגין מעשה של הפרת אמונים כלפי המדינה, ולפי סעיף ג לאותו חוק, הפנייה הזאת צריכה להיות בהסכמה של היועץ המשפטי לממשלה, כלומר הבקשה היא של שר הפנים, אבל צריך הסכמה של היועץ המשפטי לממשלה כדי לפנות לבית המשפט לשלול אזרחות.
רז נזרי:
אז בתשובה לשאלתו של חבר הכנסת לוין, זה התהליך.
רז נזרי:
הפנייה הגיעה אלינו בסוף השבוע.
רז נזרי:
הדברים, כמובן, ייבדקו כמקובל.
רז נזרי:
זה סוגייה לא פשוטה, שלילת אזרחות, סוגייה מורכבת.
אילן גילאון:
למישהו כבר נשללה אזרחות במדינת ישראל אי פעם?
רז נזרי:
כן, אבל לא ניכנס לזה כרגע.
רז נזרי:
הנושא הזה הוא מורכב, לא פשוט, חריג ביותר, והדברים ייבחנו על-ידינו כמקובל, וכמובן, תימסר תשובה בהקשר הזה לשר הפנים.
רז נזרי:
שאל חבר הכנסת אלקין, כמדומני, האם החסינות היא שמנעה את המעצר- - -
זאב אלקין:
האם - - - לשחרר יותר מוקדם מכל השאר, וגם לא לשחרר למעצר בית?
רז נזרי:
באותו לילה, אנחנו מדברים על יום שני שעבר, אחרי שהספינות הגיעו לנמל אשדוד, כפי שאמרתי, החלטת היועץ המשפטי לממשלה היתה שכל הישראלים שהיו על הספינה ייחקרו בחשד לעבירות על ניסיון להפר את חוק ההתנתקות, ניסיון להיכנס לשטח צבאי סגור וכן על שותפות, ואני עונה פה גם לחבר הכנסת חסון, שלא היה בסיבוב הקודם, ושאל, מדוע היא לא נחקרה – היא נחקרה, חברת הכנסת זועבי, כמו כל האחרים גם על שותפות בעבירות שהיו שם של אלימות על גבי הספינה.
רז נזרי:
באותו לילה נעצרו, כידוע, כפי שפורסם, מספר ערבים ישראליים שהיו על הספינה, ביניהם השייח' ראאד סאלח.
רז נזרי:
בהקשר הזה, חברת הכנסת זועבי, יש לה חסינות מפני מעצר, לפי חוק, ולכן באותו לילה היא לא נעצרה כמו שנעצרו הישראלים האחרים שהיו על הספינה, אבל כמובן, היא נחקרה ונגבתה הודעה, בהתייחס למה שחבר הכנסת ביבי אמר, ששאלו אותה כמה שאלות - ההודעה שלה פה לפניי.
רז נזרי:
נגבתה הודעה של תשעה עמודים, זה לא היה כמה שאלות.
רז נזרי:
היא נשאלה לגבי כל הדברים האלה, והיא, כמובן, השיבה.
רז נזרי:
אני מזכיר בהקשר הזה שיומיים לאחר מכן, בעקבות החלטת היועץ, בעקבות פניית הדרג המדיני והחלטת הקבינט, שיש אינטרס לאומי חיוני לשחרר את כל הזרים שהיו באוניות, גם אלה שנחשדו בפציעה של חיילים, בעקבות זה גם מסרנו הודעה לבית המשפט, שגם העצורים הישראליים שוחררו לאחר יום-יומיים, כך שבהקשר הזה הנפקות לגבי חברת הכנסת זועבי היתה ביום-יומיים הראשונים.
זאב אלקין:
הם שוחררו למעצר בית.
אלכס מילר:
התיק בנושא הזה נסגר?
רז נזרי:
התיק לא נסגר, הוא מצוי בחקירה.
רז נזרי:
התיק לגבי כל הישראלים מצוי בחקירה.
רז נזרי:
סיכום החקירה יובא בפני היועץ, והיועץ המשפטי יבחן כמקובל את השאלה, אם יש מקום להגיש כתב אישום נגד חברת הכנסת זועבי או לא, ואם יחליט שכן, יפנה לכאן, בהתאם לסמכותו.
רז נזרי:
לגבי ההתייחסות של חבר הכנסת חנין, אני לא אמרתי אם היא השתתפה באלימות או לא.
רז נזרי:
נשאלתי, לגבי מה היא נחקרה.
רז נזרי:
לגבי השאלה הזאת השבתי – היא נחקרה כמו שאר הישראלים לגבי שתי העבירות.
רז נזרי:
הניסיון להיכנס לשטח צבאי סגור, לפי חוק ההתנתקות, והעבירה השנייה – שותפות, מי שנמצא באותה ספינה, באותו מקום שהיו בו אלימות, שותפות לאלימות, כמו כל הישראלים האחרים, שנחקרו באותו דבר.
רז נזרי:
אמרתי שהיא נחקרה על כך , הוזהרה על כך כדין, אז אתה לא מצפה שכרגע נתייחס לשאלה, אם יש ראיות או אין ראיות ומה קורה במצב הזה.
רז נזרי:
זה גם בדקתי אפילו תוך כדי הדיון מול המשטרה, והתשובה שכרגע יש לי לומר, זה שהעניין הזה כרגע עדיין לא הסתיים, והדברים יועברו אלינו כמקובל, ותימסר החלטה בהקשר הזה.
רז נזרי:
חבר הכנסת הורוביץ אמר: תעמידו לדין, אם לא - מה אתם רוצים?
רז נזרי:
אני שוב מחדד מה שאמרתי קודם לכן – אם זה עבירה על החוק, אכן זה התפקיד של היועץ המשפטי לממשלה, הוא יחליט אם להעמיד לדין או לא.
רז נזרי:
הדיון כאן זה מישור אחר, הסביר את זה היועץ המשפטי לכנסת קודם לכן.
רז נזרי:
זה הסמכויות שלכם, להחליט כן או לא לשלול סמכויות בנושא הזה, ואת עמדת היועץ בנושא הזה אמרתי.
רז נזרי:
המעשה של חברת הכנסת זועבי לא ראוי, השתתפות במשט זה דבר בהחלט לא ראוי.
רז נזרי:
אם זה כן דורש שלילה או לא דורש שלילה – זה לפתחכם, זה לא לפתחנו.
רז נזרי:
חבר הכנסת ביבי שוב פנה ואמר שאולי נכניס את לוב כמדינת אויב.
רז נזרי:
החוק הגדיר מה רשימת מדינות האויב.
רז נזרי:
אי-אפשר להגיד שסוריה זה בגימטריה לוב או להפך.
רז נזרי:
לוב לא נמצאת ברשימה.
רז נזרי:
ככל שהכנסת חושבת שיש מקום לכך, לא אנחנו הכתובת.
רז נזרי:
הכנסת, היא צריכה להחליט.
רז נזרי:
ואמרת: חוקי אבל מסריח וכו'.
רז נזרי:
זה, כמובן, שאלה שלכם.
רז נזרי:
אנחנו אחרים ל"חוקי".
רז נזרי:
העניין של ה"ריח", אם הוא טוב או לא טוב, זה בדיוק השאלה שלפתחכם, ואנחנו בהקשר הזה, כמובן, לא מתערבים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ:
מה עם השאלות שאני שאלתי?
שלמה מולה:
אני ביקשתי שאלה.
יריב לוין:
מספיק כבר.
שלמה מולה:
ביקשתי מהלשכה המשפטית.
יריב לוין:
חבר הכנסת מולה, תקשיב עד הסוף, תהיה לך גם תשובה.
יריב לוין:
טוב שאתה מאשר לי.
יריב לוין:
רבותיי, אני אציג בפניכם לפחות את מה שאני מציע שתהיה הצעת ההחלטה שנביא בפני המליאה.
יריב לוין:
אחר אכך אבקש את היועץ המשפטי – חבר הכנסת מולה, כמובן, גם בלי עזרתך, אבקש את היועץ המשפטי להאיר את עינינו בהתייחס להצעה הזאת, ואז נעבור להצבעה.
יריב לוין:
חברת הכנסת וילף, אני מוכן להצביע על כל אחד מהסעיפים בנפרד, חרף העובדה שאני חושב שלא תוכלי להצביע, מכיוון שמבחינת הזמן שהיית כאן, לא תוכלי להשתתף בהצבעה, אבל אני מוכן לעשות את זה, אם יש בקשה כזאת.
דב חנין:
אדוני היושב-ראש, תתייחס להצעה שלי, להמתין לנושא של- - -
יריב לוין:
חבר הכנסת חנין, אנחנו דנו בדיוק בסוגייה הזו באריכות בישיבה הקודמת.