GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארבל אסטרחן:
הכוונה היא שזה יכלול גם - - - אנחנו בעצם רוצים לסטות מזה ולהגיד: "מסרה מליאת הכנסת או הודיעה בכתב".
ארבל אסטרחן:
זה גם משפיע על סעיף ב'.
ארבל אסטרחן:
למי תודיע בכתב?
יריב לוין:
לוועדה.
יריב לוין:
הם אומרים שהפרקטיקה היא שהם מודיעים לוועדה הדנה ומכינה את החוק לקריאה שנייה ושלישית.
גלעד סממה:
אני מודיע למנהל הוועדה, ליושב ראש הוועדה ולמזכירות הכנסת – כולם מקבלים העתק על כל החלטה.
יריב לוין:
אולי עדיף שזה יגיע למזכירות הכנסת כדי שתהיה כתובת אחת.
גלעד סממה:
אני מסכים עם זה.
גלעד סממה:
אולי זה צריך להגיע למזכירות הכנסת, ובתוך הכנסת העניין ממשיך הלאה.
ארבל אסטרחן:
זה משליך גם על (ב).
יריב לוין:
אז (ב) יהיה: "לעניין סעיף זה תיוצג הממשלה במליאה".
ארבל אסטרחן:
בעצם המכתב הזה יכול להיות חתום גם על-ידי מזכיר הממשלה?
גלעד סממה:
ודאי.
גלעד סממה:
או מישהו מטעם.
ליאור נתן:
אני רוצה להבהיר את הדברים: הכוונה במכתב של מזכירות הממשלה לכנסת זה לא אותה טבלה שאתם מקבלים מדי יום שני- -
קריאות:
ודאי שלא.
ליאור נתן:
- - - כל הצעת חוק פרטית שיש עליה החלטה מזכירות הכנסת מקבלת העתק עליה מאתנו.
ארבל אסטרחן:
מי חתום על זה?
ליאור נתן:
אני חתום על המכתב הזה.
ליאור נתן:
כל החלטה של ועדת שרים לעניין הצעת חוק פרטית בין אם זה לקריאה שנייה ושלישית ובין אם זה לקריאה טרומית.
רוחמה אברהם-בלילא:
ואז כל הצעת חוק צריך להפוך לאי אמון?
יריב לוין:
לא, אפשר להפוך.
יריב לוין:
השאלה היא אם קם מישהו ואומר שהוא רוצה להפוך את ההצבעה לאי אמון, השאלה היא מה עמדת הממשלה- - -
ארבל אסטרחן:
יכול להיות שאת (ב) לא נכניס לכאן בכלל, כי הוא לא יהיה רלוונטי יותר- -
ארבל אסטרחן:
הוא יהיה רלוונטי רק לגבי השאלה מי יכול לבקש הצבעה מיד.
יריב לוין:
בסדר גמור.
אריה זהר:
בקשר ל-(ב) אם את רוצה שנדבר אחר כך, נדבר אחר כך- -
יריב לוין:
לא, אפשר להתייחס.
אריה זהר:
השאלה היא האם יש חשיבות לאמירה שקיימת בסדר הזה.
אריה זהר:
ושנית האם אין מקום להכניס גם סגן שר?
ארבל אסטרחן:
סגן שר מביע עמדת ממשלה, אבל הוא לא יכול לבקש הצבעה מיד.
רוחמה אברהם-בלילא:
הוא לא יכול לבקש, זה ייצור כלאיים.
ארבל אסטרחן:
לכן נראה לי שלא נכניס את זה לכאן בכלל ולא נגיד מי יכול להביע עמדה, אלא נכניס את זה לסעיף קטן (ו) שמדבר על מי שיכול לבקש הצבעה מיד.
רוחמה אברהם-בלילא:
וגם לא כל שר יכול להגיד את זה.
רוחמה אברהם-בלילא:
עד עכשיו זה היה ראש ממשלה שאומר שרוצה לראות בהצעה הזאת אמון או אי אמון או בכל הצעה שהוגשה, או השר המקשר מטעמו.
רוחמה אברהם-בלילא:
אבל לא כל שר שנמצא שם.
יריב לוין:
אין ויכוח ולא יכול להיות ויכוח שהשר שמדבר באותו סעיף הוא השר הרלוונטי.
ארבל אסטרחן:
אם כך, (ב) יורד מכאן.
ארבל אסטרחן:
סעיף (ג): "סיעה או מספר סיעות רשאיות להציע הבעת אי אמון בממשלה, ואם הגישו מספר סיעות הצעה אחת, יראו אותן כסיעה אחת לעניין סעיף זה".
רוחמה אברהם-בלילא:
אני מתנגדת לדבר הזה.
רוחמה אברהם-בלילא:
מה זה הדבר הזה?
יריב לוין:
זה המצב הקיים.
רוחמה אברהם-בלילא:
נניח שארבע סיעות מגישות אותו נושא של הצעה, אז מה, יראו בהן סיעה אחת?
יריב לוין:
לא, לא.
ארבל אסטרחן:
זה בדרך כלל הסיעות הקטנות שמתאחדות יחד כדי שלא תהיה להן מגבלה של מכסה.
ארבל אסטרחן:
במקרה הזה הן מגישות הצעה אחת, ואז יש להן זמן דיבור אחד.
ארבל אסטרחן:
לא רואים בהן ככמה סיעות.
יריב לוין:
זה לא ארבע הצעות זהות, זה סיעות שמגישות הצעה יחד.
יריב לוין:
זה צילום של המצב הקיים.
ארבל אסטרחן:
בסעיף (2) יש לנו השינוי שהכנסנו בישיבה הקודמת שסיעה שמונה מספר חברים, כמפורט להלן, רשאית להגיש לכל היותר הצעות להביע אי אמון בממשלה בכל מושב, כמפורט להלן.
ארבל אסטרחן:
הבהרתי כאן שהמכסה תחול על כל הדרכים להביע אי אמון, כלומר גם בסדר היום.
רוחמה אברהם-בלילא:
מה עכשיו?
יריב לוין:
עכשיו זה הנוהג, רק לא כתוב.
ארבל אסטרחן:
עד היום סיעה של פחות מעשרה חברי כנסת הייתה יכולה להגיש שלוש הצעות במושב.
ארבל אסטרחן:
בישיבה הקודמת עלתה הצעה לחלק את זה: סיעה של עד שבעה חברים – שלוש הצעות במושב, ובין שבעה לתשעה – ארבע הצעות במושב; עשרה ומעלה – ללא הגבלה.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה גם כלל את כל האמצע?
רוחמה אברהם-בלילא:
כלומר תוך כדי ההפתעות- -
ארבל אסטרחן:
האי אמון - - - כן.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה נספר במכסה?
יריב לוין:
בטח, גם היום.
ארבל אסטרחן:
זה נאמר במפורש.
יריב לוין:
רבותיי, זה חוק מופז, שיש לנו מעמד לשבעה חברים.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה לא חוק מופז, זה חוק ליכודי פרופר.
סהר פינטו:
אני אפרוש כדי להיות בקואליציה, לא באופוזיציה.
יריב לוין:
בקואליציה לא כיף, תדע לך.
סהר פינטו:
אני אומר, זה צופה את ההפך.
סהר פינטו:
היו"ר יריב לוין: כן.
ארבל אסטרחן:
(3) מזכיר הכנסת ינהל רישום של ההצעות כדי לוודא שעומדים במכסה הזאת.
ארבל אסטרחן:
סעיף קטן (ד) קיים גם היום: "הצעה להביע אי אמון בממשלה יכול שתהיה בדרך של הצעת סעיף לסדר היום או כהצעה בסיום הדיון בכל סעיף העומד על סדר היום; להצעה תצורף הסכמה בכתב של חבר הכנסת שהכנסת תחליט לבקש מנשיא המדינה להטיל עליו את הרכבת הממשלה".
ארבל אסטרחן:
סעיף קטן (ה): "בהצעה להביע אי אמון בממשלה בדרך של הצעת סעיף לסדר היום יש לציין את עילת ההצעה" – זה מה שקורה בימי שני.
ארבל אסטרחן:
יש שינוי שהוכנס בישיבה הקודמת: "העילה לא תשונה אלא במקרים אלה: "ההצעה תידון בשבוע הראשון של כנס הכנסת, והשינוי ייעשה עד יום ד' בשבוע האחרון של הפגרה שלפני הכנס, לכל המאוחר".
ארבל אסטרחן:
אמרנו שאם הגישו "אי אמון" בסוף הכנס צריך לאפשר לשנות את הנושא אם האי אמון יידון רק אחרי הפגרה.
ארבל אסטרחן:
(2) "יושב ראש הכנסת אישר את השינוי, לפי בקשת הסיעה המציעה, בנסיבות מיוחדות".
רוחמה אברהם-בלילא:
מה ההגדרה של נסיבות מיוחדות?
יריב לוין:
זה שיקול הדעת שלו.
אריה זהר:
זה לא תנאי מצטבר, זה או זה, או זה.
יריב לוין:
זה לא מצטבר.
יריב לוין:
זה בסך הכול גם מצלם את המציאות הקיימת.
אריה זהר:
תיאורטית לא במצב של פגרה והגשת הצעה לפני ודיון בתחילת הכנס הבא, אלא אם מוגשת הצעת אי אמון בסוף הדיונים ביום רביעי, אם יש נסיבות מיוחדות יושב ראש הכנסת יכול ביום ראשון להתיר לסיעה שהגישה אי אמון לשנות את הנושא.
ארבל אסטרחן:
אבל רק אם יש נסיבות מיוחדות.
ארבל אסטרחן:
זה אמור להיות מצומצם.
ארבל אסטרחן:
גם ניסחנו כך: "לא תשונה, אלא".
איל ינון:
זה גם קרה מספר פעמים בשנים האחרונות.
אתי בן יוסף:
ירדנה אומרת שזה קרה אתמול.
איל ינון:
אולי גם אתמול אפילו, אני לא יודע.
ירדנה מלר הורוביץ:
אתמול שינו את הנוסח.
רוחמה אברהם-בלילא:
לא שינינו את הנוסח, קיצרנו.
רוחמה אברהם-בלילא:
הנוסח נשאר, ירדו רק שלוש מילים קריטיות.
יריב לוין:
זה היה כל כך חשוב שלא שמנו לב.
איל ינון:
מה היו המילים?
רוחמה אברהם-בלילא:
לא צריך לטחון את זה עכשיו.
רוחמה אברהם-בלילא:
נגמר, מת, תתפסו אותנו במועד החדש.
ארבל אסטרחן:
סעיף קטן (ו) אומר: " הצעה להביע אי אמון בממשלה שהוגשה בדרך של הצעת סעיף לסדר היום, עד לנעילת ישיבת הכנסת ביום האחרון בשבוע של ישיבות הכנסת, תידון בישיבת הכנסת הרגילה הראשונה בשבוע שלאחר השבוע שבו הוגשה ההצעה, ותדחה דיון בכל סעיף אחר, בכפוף לאמור בסעיף 20(ג)" – יום פתיחת המושב.
ארבל אסטרחן:
"הצעה שהוגשה לאחר המועד האמור, יראו אותה כאילו הוגשה בשבוע שלאחר מכן".
ארבל אסטרחן:
פתאום אני חושבת שצריך להבהיר פה משהו אם רוצים להגיש בזמן הפגרה הצעת אי אמון.
ארבל אסטרחן:
כי כתוב פה: "עד נעילת הישיבה ביום האחרון בשבוע של ישיבות הכנסת".
רוחמה אברהם-בלילא:
מה קורה באמת, כי אי אפשר להגיש בפגרה.
ארבל אסטרחן:
אי אפשר להגיש.
סהר פינטו:
למה, זה כן קרה.
ירדנה מלר הורוביץ:
הגישה של יושב ראש הכנסת- -
ארבל אסטרחן:
לא להצביע בפגרה, להגיש, שיידון ביום - - - אם אנחנו דורשים שיגישו את זה לפני סוף המושב - -
ירדנה מלר הורוביץ:
לכן הכנסנו את הסעיף שאפשר לשנות את העילה.
רוחמה אברהם-בלילא:
מה לגבי הבעת אי אמון בזמן הפגרה?
ארבל אסטרחן:
את זה הכנסנו בסעיף החדש של ישיבות פגרה: "אם דרשו 61 חברי כנסת לכנס את הכנסת בפגרה לאי אמון הוא יקבע את הישיבה במועד שלא יקדם מ-7 ימים ולא יאוחר מ-21 ימים".
ירדנה מלר הורוביץ:
הוא אומר שלא תהיה כנסת מלאכותית.
ירדנה מלר הורוביץ:
הוא אומר שאם יש 61 חברי כנסת שחתומים ורוצים להביע אי אמון הוא לא נותן בגלל הפגרה חמצן.
איל ינון:
אבל זה לא האי אמון הרגיל.
ירדנה מלר הורוביץ:
כן.
ארבל אסטרחן:
אני מבינה שאי אפשר.
רוחמה אברהם-בלילא:
מה קורה באמת בכינוס מיוחד?
ירדנה מלר הורוביץ:
בכינוס מיוחד, יש.
לימור ברמן:
אם יש במהלך פגרה 25 חתימות אפשר להגיש "אי אמון"?
ארבל אסטרחן:
אפשר להגיש אי אמון שיידון בפתיחת המושב.
רוחמה אברהם-בלילא:
את יכולה להגיש אי אמון, אבל הוא יידון בשבוע הראשון של פתיחת המושב.
סהר פינטו:
בתחילת הכנסת היה אי אמון שהגשנו בדרך הזאת.
סהר פינטו:
התחלנו, והייתה פגרה והיה כינוס מיוחד, והגשנו.
ירדנה מלר הורוביץ:
זה יידון גם בישיבה הראשונה הרגילה.
רוחמה אברהם-בלילא:
שאלה לא ברורה: יש כינוס מיוחד בפגרה, ואחת הסיעות אומרת שהיא מבקשת לראות בהצעה הזאת הצעת אי אמון.
יריב לוין:
אי אפשר.
ארבל אסטרחן:
אפשר, אבל ההצבעה תידחה.
ירדנה מלר הורוביץ:
אבל זאת הצעה לסדר.
ארבל אסטרחן:
לא, אבל אולי יש הצעה ממשלתית.
ירדנה מלר הורוביץ:
אה, אוקיי.
ירדנה מלר הורוביץ:
כי בדרך כלל זימון הכנסת- - -
רונית חייקין יעקבי:
נניח שאנחנו מבקשים אי אמון על הצעה ממשלתית- -
רוחמה אברהם-בלילא:
ואז הממשלה כן יכולה לדרוש אי אמון.
ארבל אסטרחן:
זה הסעיף שעכשיו אנחנו מדברים עליו – ו(2).
רונית חייקין יעקבי:
אני יכולה לבקש אמון, ואני לא יכולה לבקש אי אמון.
איל ינון:
ביקשת אי אמון לכן הגענו לזה.
קריאה:
רונית, את מבקשת אי אמון, אבל הוא נדחה, נכון.
ירדנה מלר הורוביץ:
אם תגידי שיש לך 61 חברי כנסת או אם בלון חמצן לממשלה- - -
תמי כנפו:
אבל אם יש חוק שממשלתי- - -
איל ינון:
אין בעיה, את זה את יכולה לבקש.
רוחמה אברהם-בלילא:
את יכולה לבקש שההצבעה תהיה בשבוע הראשון של פתיחת המושב, אבל הממשלה כן יכולה להצביע עכשיו.
רונית חייקין יעקבי:
למה שהאי אמון לא יהיה בישיבה הראשונה הבאה של 25 חברי כנסת- - - ויש לי 61?
רוחמה אברהם-בלילא:
כי אם זאת הצעת חוק ממשלתית - - - בכינוס פגרה זה אומר שממילא אין לך 61, וממילא את לא יכולה לכנס ישיבה.
רונית חייקין יעקבי:
אם אני מבקשת אי אמון, והוא נדחה לכנס של 25 החתימות הבא, ויש לי 61 חברי כנסת?
רוחמה אברהם-בלילא:
אז היושב ראש מאשר לך כינוס של "אי אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
זאת לא כנסת מיותרת.
רוחמה אברהם-בלילא:
אם קורה משהו שמרבית חברי כנסת רואים טעם להצביע אי אמון בממשלה, זאת אומרת שתם זמנה של הממשלה ורצוי להפיל אותה כבר עכשיו.
רוחמה אברהם-בלילא:
בעזרת השם.
סהר פינטו:
אבל זה לא אפשרי היום.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה אפשרי לפי המנגנון החדש, מה שהיושב ראש הציע, - - - 61.
ארבל אסטרחן:
שזה חדש.
גלעד סממה:
איפה זה קבוע כרגע?
ארבל אסטרחן:
61, זה בסעיף שכבר קבענו, 21(ד) בתקנון הקיים בעמוד 16.
ארבל אסטרחן:
כבר דנו על זה כשדנו על כינוס פגרות.
ארבל אסטרחן:
אם כך, אמרנו בסעיף (ו) שההצעה להביע אי אמון בדרך של סעיף סדר היום תידחה לשבוע שאחרי כן.
ארבל אסטרחן:
הצעה להביע אי אמון שהוגשה בסיום דיון בסעיף העומד בסדר היום, למשל הצעת חוק וכדומה, תובא להצבעה בישיבת הכנסת הבאה, כאמור בפסקה 1.
ארבל אסטרחן:
"ואולם אם ביקשה זאת הממשלה מיד תתקיים ההצבעה בו ביום בסיום הדיון באותו סעיף".
ארבל אסטרחן:
היום כתוב: "אם ביקשה זאת הממשלה", ואנחנו תמיד פירשנו את זה כ"כל שר".
ארבל אסטרחן:
האם פה אנחנו רוצים להגיד את מה שמחקנו ב-(ב) – "לעניין זה תיוצג הממשלה על-ידי אחד מאלה: ראש הממשלה, השר שדיבר בשם הממשלה לגבי הסעיף שעל סדר היום- -
יריב לוין:
אגב, הסדר נתון לחלוטין לשיקול דעתכם.
יריב לוין:
כל סדר שתרצו פה אנחנו נכתוב.
ארבל אסטרחן:
כשכתוב "בסדר זה", זה אומר שהראשון גובר.
ארבל אסטרחן:
זה לא אומר שכולם יכולים.
ארבל אסטרחן:
בהיעדרו של זה עוברים לזה, בהיעדרו של זה, עוברים לאחר.
ארבל אסטרחן:
"השר המקשר, שר אחר ובלבד שהם נוכחים באולם המליאה".
ארבל אסטרחן:
זאת אומרת ברור שסגן שר לא יכול לבקש הצבעה מיד.
ארבל אסטרחן:
זה גם קיים היום, אז פשוט נעביר את זה לכאן.
יריב לוין:
ושוב, אם תהיה לכם הערה לגבי המדרג, אין עם זה שום בעיה, כנראה.
ארבל אסטרחן:
סעיף (ז): " דחיית הצבעה בשל הצעה להביע אי אמון בממשלה בסעיף העומד על סדר היום, תיעשה פעם אחת בלבד לעניין אותו סעיף".
ארבל אסטרחן:
סעיף (ח): זה בעניין סדרי הצבעות.
ארבל אסטרחן:
זה מנוסח קצת מסורבל, אבל אפשר להבין את זה בסופו של דבר: "בהצעה להביע אי אמון בממשלה בסיום דיון בסעיף העומד על סדר היום, תתקיים הצבעה אחת בלבד, והיא תהיה הן על הסעיף העומד על סדר היום והן לעניין הבעת האי אמון".
ארבל אסטרחן:
זאת אומרת, יש הצעת חוק, אז לא יצביעו על האי אמון ועל הצעת החוק, אלא בהצבעה אחת על שניהם.
ארבל אסטרחן:
"ואולם, הוצעו מספר הצעות להביע אי אמון בממשלה כאמור, והוצע בהן כי הרכבת הממשלה תוטל על חברי כנסת שונים, תתקיים ההצבעה רק על הצעתה של הסיעה הגדולה מבין הסיעות המציעות".
יריב לוין:
שוב, גם זה המצב הקיים.
ארבל אסטרחן:
גם פה רלוונטי מה שאמרנו קודם, שלעניין סעיף זה אם כמה סיעות הגישו יחד, יראו אותן כסיעה אחת.
ארבל אסטרחן:
אז תיחשב הגדולה יותר אם כמה הגישו יחד.
ארבל אסטרחן:
סעיף (ט): "(1).
ארבל אסטרחן:
היתה ההצעה להביע אי אמון בממשלה בסיום הדיון בסעיף העומד על סדר היום בעניין שבו לא נדרש רוב של חברי הכנסת, והממשלה הודיעה כי היא מתנגדת לו, וזכתה ההצעה לרוב של המשתתפים בהצבעה אך לא לרוב של חברי הכנסת, תתקבל ההצעה לעניין אותו סעיף ותידחה הצעת האי אמון".
ארבל אסטרחן:
באי אמון צריך, כידוע, 61.
ארבל אסטרחן:
זה קבוע בחוק היסוד.
זאב אלקין:
מה המשמעות של זה?
ארבל אסטרחן:
החוק מתקבל, והאי אמון נדחה.
ארבל אסטרחן:
"(2) היתה ההצעה להביע אי אמון בממשלה בסיום הדיון כאמור בפסקה (1), וזכתה לרוב של חברי הכנסת, יתקבלו הן ההצעה שעמדה לדיון והן הצעת האי אמון".
ארבל אסטרחן:
פסקה (3) באה להגיע מה קורה אם עמדת הממשלה היא הפוכה.
ארבל אסטרחן:
זה נושא שעומד על סדר היום, והממשלה הביאה אותו והודיעה כי היא תומכת בו.
ארבל אסטרחן:
"(3) היתה ההצעה להביע אי אמון בממשלה בסיום הדיון בסעיף העומד על סדר היום בנושא שהביאה הממשלה או שהממשלה הודיעה כי היא תומכת בו, יחולו הוראות פסקאות (1) ו-(2), בשינויים המחויבים".
ארבל אסטרחן:
סגני היושב ראש צריכים להבין את זה ולדעת איך להגיד את ההצבעה.
ארבל אסטרחן:
זה קצת מורכב, אבל הכוונה היא שאם זה משהו שהממשלה תומכת בו אז האי אמון הוא "נגד"; ואם היא נגד – אז האי אמון הוא "בעד".
זאב אלקין:
יש מצב שעמדת הממשלה לא מתקבלת, אבל עדיין אין אי אמון.
זאב אלקין:
זה מה שזה אומר.
ארבל אסטרחן:
בסעיף (י) ניסינו לעשות סדר מבחינת סדרי הדיון ב"אי אמון".
ארבל אסטרחן:
(י) סדרי הדיון בהצעה להביע אי אמון בממשלה שהוגשה בדרך של הצעת סעיף מסדר היום, יהיה כדלהלן: "הסיעה שהגישה את ההצעה תנמק אותה במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות"; "הוגשו מספר הצעות להביע אי אמון בממשלה, ינמקו הסיעות את הצעותיהן לפי סדר גודלן החל בסיעה הגדולה, ולא לפי סדר הגשת ההצעות, כל אחת במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות"; גם פה אם כמה סיעות הגישו יחד הם ייחשבו לסיעה אחת.
ארבל אסטרחן:
"הממשלה תציג את תשובתה להצעה, ואם הוגשו מספר הצעות, תציג את תשובתה לאחר כל אחת מהן, אלא אם כן עסקו בנושא אחד"; "אחרי תשובת הממשלה יתקיים דיון סיעתי בהצעה, ואם הוגשו מספר הצעות יתקיים דיון סיעתי משולב; סיעה שחבר מטעמה נימק את ההצעה לא תשתתף בדיון הסיעתי, אלא אם כן הדיון הסיעתי משולב עם הצעה נוספת להבעת אי אמון בממשלה או עם נושא אחר"; (5) לאחר הדיון תצביע הכנסת על ההצעה; הוגשו מספר הצעות להביע אי אמון בממשלה, תתקיים ההצבעה לפי סדר גודלן של הסיעות החל בסיעה הגדולה, ואולם התקבלה הצעה ברוב של חברי הכנסת, לא תצביע הכנסת על יתר ההצעות.
ארבל אסטרחן:
כלומר אם מתקבל אי אמון ב-61, לא ממשיכים.
רונית חייקין יעקבי:
יש לי שאלה.
רונית חייקין יעקבי:
אתמול קרה ששר הביטחון ביקש לענות על השאלה אחרי כל הדיון, כמו במסגרת 40 חתימות.
ארבל אסטרחן:
הם היו בנושא אחד?
רונית חייקין יעקבי:
כן.
איל ינון:
היא מדברת על משהו אחר – אחרי הדיון הסיעתי.
רונית חייקין יעקבי:
- - -
איל ינון:
זה קורה הרבה פעמים.
ארבל אסטרחן:
הבנתי.
ארבל אסטרחן:
זה חדש, זה לא קיים היום.
רונית חייקין יעקבי:
נכון להיום זה אפשרי?
ירדנה מלר הורוביץ:
היום לא מוגדר בדיוק מתי, ובעצם הוא יכול היה להשיב פעמיים.
ירדנה מלר הורוביץ:
הוא יכול היה גם בתום הדיון להגיד שהוא שמע את המידיינים, ושהוא רוצה להשיב.
ירדנה מלר הורוביץ:
הוא אמר, שהוא מעדיף לשמוע את כולם יחד ולהשיב לכולם יחד.
רונית חייקין יעקבי:
אז על פי מה שכתוב היום: "תציג את תשובתה לאחר כל אחת מהן- - "
ארבל אסטרחן:
זה תוספת, זה לא קיים.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה גם וגם.
רוחמה אברהם-בלילא:
מה שקיים היום.
ארבל אסטרחן:
לפני הדיון הסיעתי הוא יהיה חייב.
תמי כנפו:
זה שינוי.
ארבל אסטרחן:
אבל זה עוד לא בתוקף.
ארבל אסטרחן:
אם זה יהיה בתוקף הוא יהיה חייב, נכון.
רונית חייקין יעקבי:
זאת אומרת שהיום אחרי הדיון הוא חייב להשיב.
רונית חייקין יעקבי:
הוא יכול להשיב בסוף.
ארבל אסטרחן:
לא, היום לא כתוב.
ארבל אסטרחן:
לפי המוצע פה, אחרי ההנמקה ולפני הדיון הסיעתי הממשלה תהיה חייבת להשיב.
רונית חייקין יעקבי:
אז מה שברק עשה אתמול הוא לא יוכל לעשות שוב.
זאב אלקין:
נכון, ויש פה היגיון, כי המצב שמתקיים דיון סיעתי כשהממשלה עוד לא השיבה הוא מצב מאוד מוזר.
ארבל אסטרחן:
נכון, יש היגיון שזה יהיה אחרי תשובת- - -
זאב אלקין:
לא שמעו את טיעוני הממשלה, אולי היא מסכימה בכלל – כל מיני דברים יכולים להיות.
ארבל אסטרחן:
האם רוצים להגיד פה שאחרי הדיון הסיעתי הממשלה תהיה שוב רשאית - -
זאב אלקין:
זה קיים בכל מקרה.
יריב לוין:
את רוצה, אפשר לכתוב את זה.
רוחמה אברהם-בלילא:
לא צריך לכתוב את זה, זה ממילא קיים.
זאב אלקין:
בכל רגע של הדיון שר יכול לענות.
ארבל אסטרחן:
אבל זה כאילו משהו חריג.
ארבל אסטרחן:
אם אנחנו חושבים שזה משהו שיקרה הרבה, ששר ישיב גם אחרי הדיון הסיעתי - -
זאב אלקין:
אבל לא קורה הרבה.
איל ינון:
לרוב זה קורה מטעמים של משיכת זמן.
רוחמה אברהם-בלילא:
בדיוק.
רוחמה אברהם-בלילא:
את מי אתם משרתים כאן?
רוחמה אברהם-בלילא:
לממשלה יש ממילא זכות לעשות את זה, אז בשביל מה לכתוב את זה?
ארבל אסטרחן:
כי גם הגבלנו את הזכות שלה לשר אחד.
רוחמה אברהם-בלילא:
אז בשביל מה להעצים את זה?
ארבל אסטרחן:
אמרנו שר אחד.
ירדנה מלר הורוביץ:
שר אחד, ואם ביקש שר נוסף רשאי יושב ראש הישיבה לתת לו.
ארבל אסטרחן:
על סעיף (4) דיברנו.
ארבל אסטרחן:
אני אכניס את התיקונים שדיברנו עליהם היום ואעביר שוב לחברינו בממשלה.
ארבל אסטרחן:
עמוד 5 זה גם שינוי שהכנסנו בישיבה הקודמת.
ארבל אסטרחן:
היום יש אחרי סעיף ה"אי אמון", סעיף ה"אמון".
ארבל אסטרחן:
אמרנו שבעצם כבר אין לו משמעות חוקתית.
ארבל אסטרחן:
גם אם יש רוב גדול נגד בקשתו של ראש הממשלה לאמון אין לכך שום משמעות חוקתית, ולכן דובר להזיז את זה מסעיף האי אמון לפרק אחר – לשלב את זה עם סעיף 32 שעוסק בהודעות הממשלה, ופשוט לעשות סעיף שלפיו, ראש הממשלה יכול לבקש אמון, כלומר לבקש לראות בהצבעה מסוימת הצבעת אמון.
ארבל אסטרחן:
אם היה רוב רגיל – זכה לאמון; לא היה – לא זכה לאמון.
ארבל אסטרחן:
אין לזה שוב נפקות חוקתית כלשהי.
רוחמה אברהם-בלילא:
או שזה יתקבל או שזה לא יתקבל, אבל אין לזה 61?
זאב אלקין:
משמעות הכלי של האמון הייתה שהממשלה יזמה את האי אמון- -
יריב לוין:
נכון, אבל זה לא יהיה אמון.
ארבל אסטרחן:
אם יהיו 80 נגדו, אז הממשלה מתפרקת?
ארבל אסטרחן:
על מי יטילו להרכיב את הממשלה?
יריב לוין:
המצב הוא ש-80 הצביעו נגד, ולא קרה כלום.
רוחמה אברהם-בלילא:
אז איך מתקנים את הדבר הזה?
יריב לוין:
זה תיקון בחוק, לא פה.
ארבל אסטרחן:
אם רוצים צריך לתקן את חוק היסוד.
זאב אלקין:
במצב שיש היום הממשלה לא יכולה ליזום אי אמון.
יריב לוין:
הלכה למעשה.
זאב אלקין:
מי יכול לעשות את זה, סיעה?
ארבל אסטרחן:
כל סיעה.
יריב לוין:
היא יכולה ליזום אי אמון דקלרטיבי, אבל לא קונסטיטוטיבי.
סהר פינטו:
על פי המצב היום, אם הוא מבקש להביע אמון ונגמר ב-40-20, מה המסקנה לגבי האמון?
רוחמה אברהם-בלילא:
זה לא אמון, זה או התקבל או לא התקבל.
יריב לוין:
הכנסת לא הביעה בו אמון, ובזה זה נגמר.
ירדנה מלר הורוביץ:
כמו שהצעת סיכום לא התקבלה.
ירדנה מלר הורוביץ:
אז לא קיבלו.
ירדנה מלר הורוביץ:
מביך.
סהר פינטו:
לפי המצב החדש, ב-40-20 הכנסת הביעה בו אמון.
איל ינון:
סהר, להבעת אמון אין שום משמעות קונסטיטוציונית.
איל ינון:
להבעת אי אמון יש משמעות קונסטיטוציונית.
סהר פינטו:
אני מבין.
סהר פינטו:
עכשיו אני לא מדבר על המשמעות החוקית, אני מדבר על המשמעות הציבורית.
ירדנה מלר הורוביץ:
המשמעות הציבורית היא הצהרתית.
סהר פינטו:
האם היום ב-40-20 המשמעות היא שהביעו בו אמון?
יריב לוין:
40-20 בעד או 40-20 נגד?
סהר פינטו:
בעד.
יריב לוין:
מביעים אמון.
סהר פינטו:
לא צריך 61.
רוחמה אברהם-בלילא:
אם זה 40 ו-20 נגד, אז 40 הביעו בו אי אמון, אבל אין לזה שום השלכה.
רוחמה אברהם-בלילא:
רק הכותרת.
רוחמה אברהם-בלילא:
אבל זה מזיק.
רוחמה אברהם-בלילא:
בשורה התחתונה, המושג "אמון" או "אי אמון", תמיד יהיו לו השלכות כבדות משקל.
רוחמה אברהם-בלילא:
אם הכנסת הביעה אי אמון בממשלה, והיא מצליחה זה אומר שהכנסת מתפזרת.
רוחמה אברהם-בלילא:
פה זה מייתר את זה מאוד.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה מייתר את כל נושא האי אמון.
רוחמה אברהם-בלילא:
אני לא חושבת שזה נכון כי זה מסרס עוד יותר את המושג "אי אמון" שגם ככה הוא מסורס.
רוחמה אברהם-בלילא:
הוא סורס יותר בהיבט של 61, וכאשר אתה גם משתמש בו שלא לצורך אתה גורם לזילות מסוימת, שבעוד שתי ישיבות של ועדת הכנסת יגידו, בשביל מה צריך אי אמון, ממילא הוא לא רלוונטי.
יריב לוין:
לכן הצעתי להפריד את זה מכאן.
יריב לוין:
זה דומה בעיניי להודעה של ראש הממשלה
רוחמה אברהם-בלילא:
אז תקרא לזה אחרת.
יריב לוין:
בישיבה הקודמת הצעתי לקרוא לזה בשם קצת שונה.
רוחמה אברהם-בלילא:
אתה יכול לקרוא לזה אחרת, אבל זה לא "אמון" או "אי אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
זה משליך מיד על המושג של "אי אמון", שבו הכנסת מתפזרת.
סהר פינטו:
סעיף 160(ב) מפנה לסעיף 159(ח) שעושה את ההבחנה איך מתייחסים כשיש 40-20.
רוחמה אברהם-בלילא:
צריך לקרוא לזה בשם אחר, ארבל.
רוחמה אברהם-בלילא:
זה לא נכון לקרוא לזה ככה.
ארבל אסטרחן:
לקרוא לזה "אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
לא "אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
אפשר להגיד: ההצעה שהתקבלה או לא התקבלה, אבל לא "אמון" או "אי אמון" כי זה קושר אותו לדבר האמיתי של הבית הזה.
ארבל אסטרחן:
למושג החוקתי של "אי אמון".
יריב לוין:
זאת הייתה גם דעתי.
רוחמה אברהם-בלילא:
אז אני מציעה שתבואו אלינו עם הצעה אחרת בישיבה הבאה.
אריה זהר:
המקום היחיד שיש בו משמעות ל"אמון" זה בסעיף 13 בחוק יסוד: הממשלה, כשקמה ממשלה ומוצגת בפני הכנסת, ואז היא זוכה לאמון.
אריה זהר:
לא זוכה לאמון – מתפזרת.
רוחמה אברהם-בלילא:
אבל זה לא- - -
ירדנה מלר הורוביץ:
זה הדבר היחיד שיש.
ירדנה מלר הורוביץ:
אפילו בדיון עם 40 חתימות, אם ההצעה לא מתקבלת מצביעים על העמדה כפי שהביע אותה ראש הממשלה.
ירדנה מלר הורוביץ:
זה מאוד מביך, אבל הממשלה לא נופלת.
ארבל אסטרחן:
השאלה היא אם אנחנו בכלל צריכים את הסעיף הזה.
איל ינון:
הממשלה חשבה שהיא צריכה אותו כדי לגייס- -
סהר פינטו:
לסעיף הזה הייתה משמעות לפני האי אמון הקונסטרוקטיבי.
איל ינון:
אבל גם לאחר שהאי אמון הפך לקונסטרוקטיבי הממשלה בשעתו התעקשה שהיא רוצה להשאיר את זה כמכשיר לגיוס חברי כנסת.
יריב לוין:
לדעתי, זה מיותר.
רוחמה אברהם-בלילא:
גם אני חושבת.
יריב לוין:
אבל אנחנו צריכים פה את עמדתכם.
רוחמה אברהם-בלילא:
הם ויתרו, הוא אמר "בסדר".
יריב לוין:
אם הם מוכנים לוותר, אז בסדר.
רוחמה אברהם-בלילא:
הוא ויתר, הוא אמר "בסדר".
רוחמה אברהם-בלילא:
אתה מוותר?
אריה זהר:
לא.
יריב לוין:
אם לא, אז אולי צריך למצוא מילה אחרת במקום המילה "אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
אני מתנגדת לאופן שבו זה מוצע כאן משום שזה מייתר את ערך ה"אי אמון".
רוחמה אברהם-בלילא:
שנית אם תבואו בהצעה אחרת של נוסחה אחרת יכול להיות שיהיה ניתן לשקול את זה.
רוחמה אברהם-בלילא:
בהיבט הזה זה יגרום לכם רק בלגן.
רוחמה אברהם-בלילא:
"אמון" ו"אי אמון" זאת המהות של הבית הזה ושל מערכת היחסים בין הכנסת לבין הממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא:
אי אפשר לגרום למצב כזה, זה לא נכון.
רוחמה אברהם-בלילא:
אם אתם לא רוצים להוריד את זה בשום אופן ובשום צורה תבואו בהצעה אחרת.
אריה זהר:
בסדר, נשקול את זה.
ארבל אסטרחן:
אני אוסיף פה הערה שמוצע למחוק סעיף זה או לשקול אותו מחדש.
יריב לוין:
אבל הם צריכים להסכים.
ארבל אסטרחן:
בזה סיימנו את "אמון" ו"אי אמון".
ארבל אסטרחן:
עכשיו אנחנו בפרק השני בחלק "כלים פרלמנטריים" שעוסק בדיון בהשתתפות ראש הממשלה.
ארבל אסטרחן:
זאת גם השלמה להוראה שקיימת בחוק היסוד.
ארבל אסטרחן:
אין כאן כמעט הבדלים, חוץ מסעיף קטן (ב) שבישיבה הקודמת הוצע למחוק אותו.
ארבל אסטרחן:
45.
ארבל אסטרחן:
(א) "הוגשה דרישה לקיים דיון בהשתתפות ראש הממשלה לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה" – שהוא שאומר 40 חתימות – "תקיים הכנסת את הדיון בתוך 21 ימים מקבלת הדרישה, וימי הפגרה לא יבואו במניין".
ארבל אסטרחן:
היום יש סעיף שלפיו הדיון לא ייקבע ליום שבו קבוע אי אמון, ואם קודם נקבע הדיון בהשתתפות ראש הממשלה ואחר כך נקבע לאותו יום "אי אמון" אפשר יהיה לדחות את הדיון בהשתתפות ראש הממשלה ב-9 ימים עד 30 ימים מיום קבלת הדרישה.
ארבל אסטרחן:
בישיבה הקודמת דובר למחוק את הסעיף הזה- -
יריב לוין:
מצד שני גם מבטל את ההגבלה שאי אפשר לקיים את זה ביום שבו האי אמון מתקיים ממילא.
יריב לוין:
זה האיזון הנכון.
יריב לוין:
שלא יהיה כל התמרון הזה כדי שזה לא ייפול ביום שני.
יריב לוין:
לא הגיוני כל העניין.
ארבל אסטרחן:
יש לשער שיושב ראש הכנסת ישתדל לא לקבוע את הדיון, אבל עלול להיות באותו יום אי אמון ודיון בהשתתפות ראש הממשלה.
איל ינון:
יושב ראש הכנסת בכלל לא קובע את זה.
איל ינון:
זה עובר בין מזכירות הכנסת למזכירות הממשלה.
ארבל אסטרחן:
21 ימים זה יהיה עכשיו מספר- - -, והפגרה לא תימנה.
ארבל אסטרחן:
סדר הדיון: "אחד מחברי הכנסת שהגישו את הדרישה לקיים את הדיון, לפי קביעתם של מגישי הדרישה, יפתח את הדיון במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות".
ארבל אסטרחן:
זה מה שקיים היום.
ארבל אסטרחן:
(2) לדיון תוקצב מסגרת זמן של ששים דקות, אשר תחולק בין הסיעות לפי גודלן, ובלבד שמסגרת הזמן לכל סיעה לא תפחת משלוש דקות; דברי הפתיחה כאמור בפסקה (1) ודברי ראש הממשלה וראש האופוזיציה לא יבואו במניין הזמן האמור בפסקה זו; (3) ראש הממשלה ישתתף בכל מהלך הדיון, ובמהלכו יציג פעם אחת את עמדתו; (4) הוראות סעיף 31 [רשות הדיבור של שר] לא יחולו על דיון לפי סעיף זה;
רוחמה אברהם-בלילא:
אני רוצה רגע לחזור לסוגיה של 21 יום וקביעת יום.
רוחמה אברהם-בלילא:
אני מניחה שזה תמיד נעשה בהסכמה, אבל יש ימים שאי אפשר להגיע להסכמות.
רוחמה אברהם-בלילא:
בימי שני מופיע ראש הממשלה להצבעת האי אמון, והיו ראשי ממשלה שפתחו את המליאה ב-16:00 וישבו עד סוף ההצבעה, ויש ראשי ממשלה שמגיעים רק ברגע ההצבעה.
רוחמה אברהם-בלילא:
אנחנו באופוזיציה, ואתם בקואליציה, וצריך לחשוב על הייחודיות של הבית הזה; דיון 40 חתימות הוא אולי הדיון הכי חשוב שבו אתה מאלץ ראש ממשלה בישראל לבוא ולהאזין לנושאים ולכל הדברים האלה.
רוחמה אברהם-בלילא:
פה אתה אומר שייקבע מתי שייקבע, זה יכול להיקבע גם ביום שני.
רוחמה אברהם-בלילא:
לדעתי, אנחנו צריכים להגיד, לא.
רוחמה אברהם-בלילא:
אם ממילא ביום שני ראש הממשלה מגיע, כל הייחודיות של האופוזיציה היא להביא את ראש הממשלה ביום שהוא לא יום שני שבו הוא ממילא מגיע, אלא לנסות להביא אותו בשלישי.
רוחמה אברהם-בלילא:
נכון שזה פחות נוח, אבל זה מה שמייחד את הבית הזה ומחזק אותו.
רוחמה אברהם-בלילא:
כוועדת כנסת תפקידנו לחזק את הבית הזה ולא להסתכל על הדברים משיקולי נוחות.
רוחמה אברהם-בלילא:
אני אומרת את זה גם כיושבת ראש ועדת כנסת שהייתה בקואליציה וגם כשרה המקשרת שאז היה לי הכי נוח שראש ממשלה יגיע ביום שני.
רוחמה אברהם-בלילא:
אבל צריך לתת לכנסת משקל ולחזק אותה וצריך להוסיף "ובלבד שזה לא יהיה בימי שני".
יריב לוין:
אנחנו חוזרים למצב הקודם שאז אפשר לדחות את התהליך.
יריב לוין:
זה לא נראה לי.
רונית חייקין יעקבי:
לא שני ולא רביעי, רק שלישי.
רונית חייקין יעקבי:
דיברנו על זה בשבוע שעבר.
רוחמה אברהם-בלילא:
ברביעי אפשר, שני לא.
יריב לוין:
זה לא נראה לי מהותי באיזה יום.
יריב לוין:
הם עושים איזשהו תיאום ביניהם.