GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל ינון: אבל אם כן היו מבקשים להעלות את זה, האם הייתי מחזיק עכשיו את גפני באופן מלאכותי במשך חצי שעה ויוצר פער בין הסדרה שלו?
איל ינון: זה לא נכון לנהל ככה את המליאה עם הדקדוקים האלה.
איל ינון: אנחנו לא עובדים ככה.
סהר פינטו: זאת סוגיה שאין איתה בעיה.
איל ינון: יש בעיה.
איל ינון: כי אם אני צריך 30 דקות, ואני צריך להודיע בצורה מסודרת- -
סהר פינטו: לך אין בעיה כי זה בהסכמה, ואתה אומר שיש קטע פורמלי שמפריע לך.
סהר פינטו: למה זה עלה מלכתחילה?
סהר פינטו: כי יכול להיות שאתה תעלה הצעת חוק לקריאה ראשונה של חבר כנסת שבמקרה באותו יום לא נמצא או זה מאוד חשוב לו, והוא לא גייס רוב כי הוא לא ידע מלכתחילה שזה על סדר היום.
ירדנה מלר הורוביץ: קריאה ראשונה זה רק בתיאום.
סהר פינטו: כל הסעיף הזה הוא עיגון של נוהג; אז או שמעגנים את כל הנוהג או שלא מעגנים.
שלמה מולה: אני מציע שנשאיר את זה כמו שזה היה עד היום, אם לא היה מקרה שאפשר לציין אותו כדוגמה.
איל ינון: לפחות בתקופה שאני פה לא היה מקרה כזה.
יריב לוין: מאה אחוז: "ויודיע על כך לחברי הכנסת".
ארבל אסטרחן: "יושב ראש הכנסת רשאי להכניס שינויים במהלך השבוע, והוא יודיע על כך לחברי הכנסת".
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ג) – דיברנו עליו בשבוע שעבר, ואין בו שינויים – פתיחת סדר היום של כל אחד מהימים.
ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (ד) - -
יריב לוין: שינוי ניסוחי בעיקרו.
ארבל אסטרחן: מדובר על כך שימים (ב) ו-(ג) יוקדשו לדיונים לפי בקשת הממשלה, וביום ד' – הצעות חוק והצעות לסדר.
אברהם מיכאלי: יוקדשו זה לא אומר שזה בלעדי.
יריב לוין: תסתכל ב-(3) בהמשך.
שלמה מולה: בדרך כלל הממשלה לא מביאה- - -
יריב לוין: אין בעיה, יש סעיף 3.
ארבל אסטרחן: שיניתי בו קצת את הנוסח: (3) יושב ראש הכנסת רשאי להעמיד על סדר יומה של הכנסת בימים ב' ו-ג' דיון בהצעות חברי הכנסת כאמור בפסקה (2), וכן להעמיד על סדר יומה של הכנסת ביום ד' דיון לפי בקשת הממשלה, ובלבד שנושאים שהועמדו על סדר היום לפי פסקה זו ידונו לאחר הנושאים שנקבעו לדיון לפי פסקאות (1) ו-(2), לפי העניין, ושעל נושא שנוסף לסדר היום תימסר הודעה לחברי הכנסת לפחות שלושים דקות לפני תחילת הדיון בו.
ארבל אסטרחן: גם פה כתוב "שלושים דקות לפני תחילת הדיון בו".
אברהם מיכאלי: תימסר הודעה לחברי הכנסת לפני תחילת הדיון.
אברהם מיכאלי: לגיטימי שזה לפני תחילת הדיון.
איל ינון: אני לא בטוח שבנושא של החקיקה הפרטית, להבדיל מהנושאים האחרים של שאילתות והצעות לסדר כדאי לפתוח את העניין הזה.
איל ינון: כתוב: "יושב ראש הכנסת רשאי להעמיד על סדר היום- -
יריב לוין: עושים את זה כבר היום.
יריב לוין: לא קרה בימי שלישי שהיו חוקים בהסכמה?
יריב לוין: למשל, יש יום האישה- -
איל ינון: בימים מיוחדים אנחנו עושים, אבל אני לא רוצה שזה יפתח פתח ללחצים.
ארבל אסטרחן: שבימי שני ושלישי יתחילו להיות הצעות חוק טרומיות.
איל ינון: לדוגמה בשבוע הבא ראש הממשלה נוסע לרוסיה, ויש להניח שהממשלה לא תביא לנו חוקים בשני ובשלישי.
איל ינון: יבואו חברי כנסת ויגידו, בואו נעשה חקיקה פרטית.
יריב לוין: אבל אם יש הסכמה, אין בעיה, מה זה מפריע?
אברהם מיכאלי: החשש שלך הוא שבאותם ימים ייקבעו דברים לא הגיוניים?
יריב לוין: לא הייתי נוגע בזה.
יריב לוין: זה נראה לי לגמרי בסדר.
יריב לוין: יש כבר 5 חברים, חסר לנו חבר קבוע אחד כדי להצביע על בקשתו של חה"כ אלי אפללו.
יריב לוין: נמשיך בינתיים עד שמישהו יבוא.
ארבל אסטרחן: "על נושא שנוסף לסדר היום תימסר הודעה לחבר כנסת לפני תחילת הדיון בו".
ארבל אסטרחן: על סעיף קטן (ה) דיברנו גם בפעם שעברה, שתשובות לשאילתות יכול שיינתנו בכל אחת מהישיבות.
ארבל אסטרחן: אז יש סעיף כללי שגם שונה מהפעם הקודמת שאומר" "היושב ראש רשאי לקבוע סדר יום החורג מהוראות סעיפים קטנים (ג), (ד)".
ארבל אסטרחן: זאת אומרת לשנות מה שיש בימים שני, שלישי ורביעי "במקרים מיוחדים, לרבות בשבוע שבו לא מתקיימות שלוש ישיבות רגילות של הכנסת, בשבוע שבו דנה הכנסת בהצעת חוק התקציב ובהצעות החוק הנלוות לה ובשבוע האחרון של כנסי הכנסת".
דוד רותם: למה שזאת לא תהיה הנשיאות, אלא היושב ראש?
יריב לוין: כי הסמכות היא של היושב ראש לקבוע את סדר היום.
דוד רותם: אם מדברים על שינויים כאלה, מן ראוי שזה יהיה בהסכמת הסיעות שזה יהיה נשיאות ולא יושב ראש.
אברהם מיכאלי: אבל למה מקרים מיוחדים?
ארבל אסטרחן: חשבנו שעלולים להיות עוד מצבים שלא חשבנו עליהם, למשל, בשבוע שמתקיימות שלוש ישיבות רגילות של הכנסת, אבל בימים ג', ד', ה'.
אברהם מיכאלי: אז להפך, אני רוצה לתת לו סמכות רחבה יותר.
אברהם מיכאלי: "מקרים מיוחדים" זה ממעט.
ארבל אסטרחן: בדרך כלל ב', ג', ד' זה קבוע.
ארבל אסטרחן: אבל כאן אתה מאפשר לו לקבוע.
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ו) מתקבל, אבל כתבתי כאן הערה.
ארבל אסטרחן: יש היום סעיף שחשבנו שיש מקום למחוק אותו: "בכל ישיבה תהא זכות קדימה להודעה של הממשלה להצעות לסדר היום של חברי הכנסת שדחיפותן אושרה, לנושאים שהכנסת החליטה לכלול בסדר היום על-פי הצעות דחופות לסדר היום, וכן על נושאים שהחוק או התקנון מחייבים דיון או הצבעה בהם בכנסת.
אברהם מיכאלי: איפה דנים על מתן תשובות על השאילתות?
יריב לוין: נגיע, אבל לא היום.
יריב לוין: על זה נצטרך לעשות דיון שלם.
ארבל אסטרחן: כרגע רק אמרנו שתשובות לשאילתות יכולות להיות כל יום.
זבולון אורלב: שר שלא ישיב על שאילתה יועבר מתפקידו.
יריב לוין: אנחנו ניכנס לכל זה.
שלמה מולה: גם שר ששולח כל הזמן את סגניו צריך לפטר אותו.
יריב לוין: אני מבטיח לכם שבסיפור הזה נעשה סדר.
יריב לוין: המצב כפי שהוא היום לא יישאר.
ארבל אסטרחן: אנחנו ממשיכים בעניינים הכלליים של המליאה ועוברים לפרק שעניינו סדרי הדיון והודעות.
ארבל אסטרחן: בעניין צורת הדיון יש כמה הבדלים מהנוסח הקיים, ואני אציין אותם.
ארבל אסטרחן: יש רשימת נושאים מתי הדיון הוא סיעתי, ואז בנושאים האחרים הדיון הוא אישי.
ארבל אסטרחן: לא כתוב מתי הדיון הוא אישי, אלא מתי הוא סיעתי.
ארבל אסטרחן: צורת הדיון 2.
ארבל אסטרחן: (א) הדיונים בכנסת הם סיעתיים או אישיים.
ארבל אסטרחן: (ב) הדיון באלה יהיה סיעתי: (1) כינון הממשלה או התפטרותה; (2) הודעת הממשלה; (3) הבעת אי אמון בממשלה; (4) דיון בהשתתפות ראש הממשלה לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה; (5) נושא ששלושים חברי הכנסת או סיעות שמספר חבריהן ביחד אינו פחות משלושים דרשו, לפני תחילת הדיון, שהדיון בו יהיה סיעתי.
ארבל אסטרחן: היום כתוב: "הצעת התקציב, מדיניות החוץ ומדיניות הביטחון", ובמקום זה הוצע להוסיף את "הודעת הממשלה".
שלמה מולה: את יכולה לחזור?
דוד רותם: מי זה "ועדת י.
דוד רותם: לוי"?
ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי.
ארבל אסטרחן: הנוסח הזה מבוסס על ועדות קודמות.
איל ינון: כשעברנו על הסעיפים חשבנו שכשעושים שינויים מובנים בתקנון אין טעם להשאיר את הסעיפים הקטנים האלה כי למשל בעניין התקציב אנחנו יודעים שיש לנו סדרי דיון מיוחדים שנקבעים בכלל על-פי סעיף אחר ולרוב הם שילוב גם של דיון סיעתי וגם של דיון אישי.
איל ינון: אז לא יהיה נכון להכניס את זה שהדיון הוא סיעתי.
שלמה מולה: אז יהיה דיון אישי בנושא התקציב?
איל ינון: הוא נקבע לפי סעיף נפרד של סדרי דיון מיוחדים.
שלמה מולה: איך זה מבטיח שמישהו אחר לא מנצל פרצה?
שלמה מולה: עד היום זה היה גם פה וגם שם?
איל ינון: עד היום הדיון בתקציב ובחוק ההסדרים נקבע לפי סעיף 131 לתקנון הקיים, והוא היה שילוב גם של דיון סיעתי וגם של דיון אישי, ולא רק כזה או כזה, אלא שילוב של שניהם.
איל ינון: לכן הוצאנו את זה מהרשימה של הדיונים הסיעתיים.
איל ינון: לגבי מדיניות חוץ וביטחון לא הבנו על מה מדובר, וגם לא ראינו שבמציאות היה שימוש בדבר הזה.
איל ינון: ממילא יש לנו סעיף קטן (2) שמדבר על הודעת הממשלה.
איל ינון: אז אם הודעת הממשלה היא בנושא מדיניות חוץ או מדיניות ביטחון או מדיניות כלכלה או חברה, יתקיים על זה דיון סיעתי.
איל ינון: לכן לא צריך סעיף מיוחד למדיניות חוץ וביטחון.
שלמה מולה: הבעיה שלי בדברים האלה היא שבעיקר בהקצאת זמן לדיון סיעתי יש נושאים שהסיעות הקטנות מקבלות יותר זמן, והסיעות הגדולות מקבלות פחות זמן.
איל ינון: זה משהו אחר לגמרי.
איל ינון: אנחנו לא בסעיף הזה.
ארבל אסטרחן: מה שמסומן כפסקה (5) שונה מהנוסח שקיים היום.
ארבל אסטרחן: היום כתוב שדיון סיעתי יתקיים "נושא ש-10 חברי כנסת או שתי סיעות שמספר חבריהן יחד אינו פחות משמונה דרשו שהדיון בו יהיה סיעתי".
ארבל אסטרחן: כאן הייתה הצעה של ועדת יצחק לוי שוועדת רשף חן השאירה אותה, על כך שהדיון יהיה סיעתי בנושאים שסיעות שמספר חבריהן אינו פחות מ-30 חברי כנסת, דרשו בהם דיון סיעתי.
ארבל אסטרחן: כלומר להקשות על חברי כנסת להפוך דיון אישי לסיעתי.
דוד רותם: לדעתי, צריך להגדיל את המספר.
דוד רותם: אני לא תמיד אהיה בקואליציה.
דוד רותם: לקואליציה זה נורא נוח.
דוד רותם: הם יכולים להפוך כל הצעת חוק בקריאה ראשונה לדיון סיעתי.
איל ינון: למה בכלל לאפשר את זה?
דוד רותם: אם אתה שואל אותי לא היה צריך לאפשר את זה בכלל.
איל ינון: נכון, זה מה שאני שואל.
יריב לוין: אפשר למחוק את זה.
שלמה מולה: למה בכלל 30, למה 10, למה בכלל?
איל ינון: מכיוון שהם המליצו ככה הבאנו את זה בפניכם.
יריב לוין: אפשר להוריד את זה.
יריב לוין: יש הסכמה להוריד את זה?
יריב לוין: ירד.
ארבל אסטרחן: אז יש לנו דיון סיעתי רק בארבעת המקרים המצוינים כאן.
ארבל אסטרחן: ב.
ארבל אסטרחן: בקשת חה"כ כאלי אפללו להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי יישובים בגולן), התש"ע-2010 (פ/1982/18) לפני הקריאה הטרומית
יריב לוין: ברשותך אני אעשה הפסקה ואעבור לנושא הראשון, כי יש לנו קוורום.
יריב לוין: הנושא הראשון שיש לנו על סדר היום "בקשת חה"כ אלי אפללו להקדמת דיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי יישובים בגולן), התש"ע-2010 (פ/1982/18), לפני הקריאה הטרומית.
יריב לוין: חבר הכנסת אפללו הודיע לי מראש שהוא לא יוכל להיות כאן היום.
יריב לוין: אבל הנושא הזה נמצא כרגע בהליכי הסדרה, ולכן הוא מבקש להביא את הסוגיה הזאת על שולחננו כדי שהעניין הזה יוכל ללכת בד בבד עם ההסדרה שמובלת בעניין הזה על-ידי הממשלה.
יריב לוין: אם יש למישהו הערות, התייחסויות?
אברהם מיכאלי: ועדת שרים אישרה את זה.
דוד רותם: מכיוון שמדובר בחבר הכנסת אפללו מהאופוזיציה, אני אתמוך.
דוד רותם: את האופוזיציה צריך תמיד לקדם.
יריב לוין: הממשלה הודיעה שהיא תתמוך בחוק בקריאה הטרומית.
יריב לוין: המשך החוק יהיה בתיאום, אבל זה לא כל כך רלוונטי, זה מעניין אותי פחות.
יריב לוין: השאלה היא רק לגופו של עניין.
יריב לוין: הצבעה בעד הבקשה – 5 נגד – 1 נמנעים – אין הבקשה להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה, נתקבלה.
יריב לוין: 5- בעד, נגד- 1, אין נמנעים.
יריב לוין: תודה, הבקשה אושרה.
יריב לוין: אנחנו נקיים עכשיו הצבעה על הרביזיה: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת רותם?
יריב לוין: הצבעה בעד הרביזיה – 1 נגד – 6 נמנעים – אין הרביזיה לא נתקבלה.
יריב לוין: בעד- 1, נגד- 6, נמנעים- אין.
יריב לוין: המשך הדיון על הצעות לתיקון לתקנון הכנסת
יריב לוין: אנחנו חוזרים לתקנון.
ארבל אסטרחן: אחרי שאמרנו מתי יהיה דיון סיעתי, סעיף 3 מסדיר את הנוהל בדיון סיעתי.
איל ינון: זה מה שעניין אותך, שלמה.
ארבל אסטרחן: יש פה שינויים לעומת הקיים.
ארבל אסטרחן: מוצע כך: הנוהל בדיון סיעתי 3.
ארבל אסטרחן: (א) בדיון סיעתי - (1) תקבע ועדת הכנסת את מסגרת הזמן שיוקדש לדיון.
ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום, אבל היום יש תוספת בתקנון הקיים שלפיה הזמן יחולק בין הסיעות לפי גודלן, ובלבד שבכל דיון יהיה לכל סיעה 10 דקות לפחות.
ארבל אסטרחן: זאת הוראה שכבר לא מיושמת הרבה זמן גם מכיוון שלא מחלקים בין הסיעות לפי הגודל, אלא הרבה פעמים נותנים זמן שווה לכל הסיעות או עושים חלוקה גסה בין סיעות קטנות לגדולות, והרבה פעמים נותנים פחות מ-10 דקות.
דוד רותם: חבר הכנסת מולה התלונן על זה, והוא צודק.
דוד רותם: האם כשיש דיון סיעתי לא ראוי שמסגרת הזמן תיקבע לפי גודל הסיעות, ומכיוון שיש סיעות קטנות צריך לקבוע שלסיעות הקטנות יהיה לפחות- -
ירדנה מלר הורביץ: ההוראה הזאת באה כי בחשבון כמה דקות מגיע לכל סיעה יצא שלסיעה קטנה יש 3 דקות.
ירדנה מלר הורביץ: אמרו, לא ראוי, ולסיעה גדולה מעגלים למעלה, ולכן לא פחות מזה.
שלמה מולה: זה לא פרופורציונלי.
דוד רותם: כשיש דיון סיעתי על אי אמון כל סיעה מקבלת 3 דקות.
דוד רותם: לי יש בעיה, אני ב-3 דקות לא מסוגל להביע רעיון, אני תמיד צריך יותר זמן, בעיקר כשיש כאלה שנהנים לשבת ולהפריע לי.
שלמה מולה: בעיקר כשאתה מתגרה.
איל ינון: השאלה אם נכון לקבוע מראש.
יריב לוין: אין בעיה, אפשר להגיד שאנחנו קובעים התחשבות בגודל הסיעות.
יריב לוין: יש בעיה רק בדבר אחד, ואת זה צריך לקחת בחשבון.
יריב לוין: הרי התוצאה לא תהיה שעכשיו נפרוץ את מסגרת הזמן, ונגיד שבמקום מה שנהגנו לעשות תמיד שעתיים, נעשה עכשיו חמש שעות.
יריב לוין: אז המשמעות תהיה שאם נלך להקצבה לפי גודל זה יבוא על חשבון הזמן שיש לסיעות הקטנות שיישארו פה עם חלקיקים של דקה, דקה וחצי.
דוד רותם: ובלבד שלא יפחת מ-5 דקות- -
יריב לוין: לא יהיה.
יריב לוין: כבר היום אתה עושה רק 3 דקות.
יריב לוין: אתה תשב פה 4 שעות.
דוד רותם: הגיע הזמן שישנו את הנושא של אי אמון שבועי משום שזה בזבוז הזמן הגדול.
יריב לוין: אני מסכים, אבל אנחנו לא שם.
שלמה מולה: אני רוצה לראות שאם היית באופוזיציה היית אומר את זה.
ארבל אסטרחן: זה מכשיר חוקתי שלא נועד לדיונים, הוא נועד לאי אמון.
דוד רותם: אבל כל אחד צריך להסביר אמון או אי אמון.
דוד רותם: מכיוון שהחוק דורש לפחות 61 קולות- -
שלמה מולה: אז אתה בעצם אומר שנבטל בכלל את האופוזיציה.
שלמה מולה: שלא תהיה אופוזיציה, שלא נביע דעה, והקואליציה תשלוט.
דוד רותם: להפך, אני רוצה לתת לכם להביע יותר.
יריב לוין: אני כבר אומר לך שאני לא אתן לזה יד כי בליכוד הרבה יותר כיף לנו באופוזיציה, תדע לך.
יריב לוין: אני שואל ברמה הפרקטית.
דוד רותם: אני חושב שאתה צודק, אתם לא במקום הראוי לכם.
יריב לוין: תפרקו את הממשלה, זה תלוי רק בכם.
דוד רותם: אני הסברתי אתמול לחבר הכנסת מולה.
דוד רותם: הייתי רוצה לפרק את הקואליציה, והייתי מצביע אתמול אי אמון בממשלה- -
יריב לוין: אבל אתה עסוק בחוק החוזים, ואין לך זמן.
דוד רותם: אבל גילית דבר מאוד פשוט: איזו קואליציה יכולה ציפי לבני להקים?
דוד רותם: אז אמרו לי שהיא תיקח את ש"ס- -
שלמה מולה: אנחנו נעשה אתכם קואליציה.
דוד רותם: אבל אתה יכול להבטיח - - -
יריב לוין: סליחה, בואו נתכנס- -
דוד רותם: הבעיה היא שאתם צריכים יחד אתנו גם את ש"ס, ואז תפילו לי את ברית הזוגיות.
יריב לוין: בואו ננסה להתכנס.
איל ינון: הנוסח כפי שהוא מופיע היום שכתוב בו שוועדת הכנסת תקבע את המסגרת הוא נוסח טוב כי הוא גם מאפשר במקרים מסוימים, אולי לא שגרתיים, לעשות את הסידור של הזמן כמו שאתה מציע –לתת אולי יותר מקום לסיעות גדולות.
איל ינון: כי אפשר גם לטעון טענות הפוכות, כי יהיה מצחיק לתת לסיעות הקואליציה יותר זמן לדבר באי אמון מסיעות האופוזיציה כי כל המכשיר של האי אמון נועד כדי לבטא את האופוזיציה.
איל ינון: לכן צריך לעשות את הדברים האלה ברגישות ובעדינות ולא סתם, על-פי כל מיני נוסחאות מתמטיות.
שלמה מולה: ברור לי.
איל ינון: לכן הנוסח כפי שהוא היום מאפשר לוועדת הכנסת לקבוע את מה שאתה רוצה, והוא גם מאפשר לעשות את מה שאנחנו עושים היום ממילא – לתת לכל סיעה 3 דקות בדיון הסיעתי של האי אמון כי כרגע כך זה נכון ונוח לכל הצדדים.
שלמה מולה: אני לא חושב שמפלגה עם שני מנדטים תקבל זמן כמו מפלגה עם 28 מנדטים.
איל ינון: זה לא מדויק מכיוון שהמפלגה הגדולה היא זו שמציגה את האי אמון, ויש לה עוד 10 דקות.
רונית חייקין יעקבי: - - - ויש לך מכסה.
יריב לוין: המפלגה הגדולה באופוזיציה מציגה את האי אמון; המפלגה הגדולה בקואליציה, מטבע הדברים, מטעמה עונים לאי אמון השר המקשר או מישהו אחר.
יריב לוין: נוצר איזון.
יריב לוין: האיזון עבד, ובמקום שזה עובד טוב אני לא רואה מקום לשנות.
יריב לוין: אין סיבה להמציא המצאות חדשות במקום שכולם חיים בשלום עם העסק ואין בעיה.
יריב לוין: המסגרת גם לא ארוכה מדי ולא קצרה מדי.
שלמה מולה: אפשר להכניס לפחות את האלמנט של מספר החברים בסיעה.
שלמה מולה: אני מבין את זה, אני לא רוצה ליצור מצב של העלמת הסיעות הקטנות שלא יביעו את דעתן.
שלמה מולה: אבל יכול להיות שאולי נוסיף אלמנט של 20 חברי כנסת ומעלה, שתינתן להם תוספת זמן או התחשבות.
שלמה מולה: אני יודע שאני מרגיז אותך, כי אתה הסיעה השלישית בגודלה – אז מ-15 ומעלה.
דוד רותם: מ-14 ומעלה.
אברהם מיכאלי: מ-10 ומעלה.
יריב לוין: אז יתחיל הוויכוח אם זה מעל 10 או מעל 14 או 15 או 19.
איל ינון: אתה באמת מרגיש שמסגרת הדיון באי אמון חסרה במשהו?
איל ינון: זה מסגרת זמן של שעתיים, זה פותח את סדר היום.
יריב לוין: אם הייתי לוקח את ההצעה שלך לכנסת הקודמת הייתי משאיר רק את סיעת קדימה כסיעת השלטון עם תוספת הזמן כי כל האחרות היו מתחת ל-20, הן היו 19 ומטה.
יריב לוין: זה היה יוצר עיוות, כי היית נותן למפלגת השלטון יותר זמן.
דוד רותם: אי אפשר - - -
יריב לוין: אבל מה תעשה אחרת, תקיים 4 שעות דיון באי אמון?
יריב לוין: תתחיל ב-16:00 ותגמור ב-20:00 בערב?
יריב לוין: המליאה ריקה לגמרי, אף אחד לא נמצא בנאומים האלה.
יריב לוין: הדיונים האלה עקרים.
שלמה מולה: מה עם 3 דקות שהופכות ל-5?
יריב לוין: זה אין בעיה.
איל ינון: זה ועדת הכנסת יכולה להחליף כל שבוע.
יריב לוין: אני גם אמרתי לכם שאם תבוא בקשה שלכם בשבוע מסוים- -
שלמה מולה: למה שבוע מסוים?
שלמה מולה: בשבוע מסוים לממשלה לא נוח, ושבוע אחרי זה - - -
יריב לוין: אני אומר לך משהו שלא על דעתו של יושב ראש הקואליציה.
יריב לוין: מכיוון שאתם נתתם את הסכמת
יריב לוין: כם הטובה והנכונה להסדר שקיים היום, אם בשבוע מסוים שאתם תחליטו תגידו שאתם רוצים תוספת של שתי דקות – תקבלו אותה.
יריב לוין: אין פה בכלל שאלה.
דוד רותם: זאת התחייבות רק להם או לכולם?
יריב לוין: זאת התחייבות רק לסיעות האופוזיציה.
יריב לוין: סיעות הקואליציה כפופות לדיני החוזים.
דוד רותם: מה עם חברי קואליציה שמרגישים שהם רוצים להיות אופוזיציה?
יריב לוין: אני לא נוהג לקבוע מסגרות זמן מיוחדות לעצמי, אבל עזוב את זה עכשיו.
יריב לוין: אנחנו יכולים להתכנס למה שמוצע כאן?
שלמה מולה: - - - היו"ר יריב לוין: אנחנו לא מצביעים.
שלמה מולה: אז אני מבקש לא לסגור את הסעיף הזה.
שלמה מולה: אני רוצה לעשות התייעצות סיעתית.
יריב לוין: אין שום בעיה, זה בסדר.
שלמה מולה: אני גם אשכנע את דודו לתמוך בזה.
ארבל אסטרחן: ועדת כנסת תקבע את מסגרת הזמן בלי שיהיו מוטלות עליה מגבלות.
ארבל אסטרחן: פסקה 2 מציעה: "תקבע כל סיעה את שמות חבריה שהשתתפו בדיון ואת סדר הופעתם".
ארבל אסטרחן: היום זה מנוסח קצת אחרת: "תודיע כל סיעה ליושב ראש בכתב את שמות חבריה שהשתתפו בדיון, תור הופעתם והזמן שיינתן לכל אחד מהם, ובלבד שהזמן שיוקצב לכל נואם לא יופחת מ-8 דקות.
ארבל אסטרחן: נותרו לסיעה לפחות 6 דקות, תוכל להוסיף נואם נוסף".
ארבל אסטרחן: זה קשור לכך שרצו לתת לכל סיעה 10 דקות.
דוד רותם: אבל זה כדאי מאוד שיהיה משום שאחרת סיעה שיש לה 3 דקות לחלק את זה בין שלושה דוברים, ואז אנחנו נישאר עד 24:00 בלילה בכל מקרה.
ארבל אסטרחן: אז השאלה אם רוצים להתייחס פה במפורש- -
איל ינון: אנחנו לא מאפשרים פיצולים.
דוד רותם: זה כתוב היום בתקנון.
איל ינון: בתקנון כתוב אחרת.
איל ינון: אנחנו מאפשרים פיצולים יותר ממה שמאפשר לנו כיום התקנון.
איל ינון: אבל אנחנו לא מאפשרים את מה שאתה עכשיו אמרת.
יריב לוין: אפשר להוסיף: "ובלבד שהזמן שיוקצב לכל נואם לא יפחת משלוש דקות".
איל ינון: זה המינימום.
ארבל אסטרחן: בפסקה 3 כתוב היום: "היושב ראש יקבע את תור הנאומים בין הסיעות בזו אחר זו בהתחשב בגודלן, אולם במחזור הראשון של הנאומים הגדולה שבסיעות האופוזיציה תיקרא לנאום ראשונה, והגדולה בסיעות רשאית להעמיד 4 נואמים".
ארבל אסטרחן: פה יוצאים מנקודת הנחה שיש דיון מאוד ארוך.
ארבל אסטרחן: מה שמוצע כאן הוא שמזכיר הכנסת יקבע את סדר הנואמים ולא היושב ראש, כי זה מה שקורה בפועל- -
זאב אלקין: אבל זה שזה קורה בפועל לא אומר שזה נכון מבחינה סטטוטורית.
דוד רותם: זה נכון, זה עניין טכני.
איל ינון: זה לפי הגודל.
איל ינון: זה לא עניין של שיקול דעת.
שלמה מולה: מזכיר הכנסת כל הזמן נמצא.
ארבל אסטרחן: אז הוא קובע את סדר הנואמים בין הסיעות, לפי גודלן, בזה אחר זה, ובלבד שחבר כנסת מסיעתו של ראש האופוזיציה ייקרא לנאום ראשון.
יריב לוין: לפי דעתי, צריך לכתוב שמסיעתו של ראש הממשלה ינאם אחרון כי זה מה שקורה בפועל.
איל ינון: יש על זה לפעמים מחלוקות.
איל ינון: במציאות אנחנו עושים את זה.
איל ינון: יש טענה שגם סיעת האופוזיציה צריכה לנעול.
איל ינון: זה עניין של שיקול דעת שלכם.
יריב לוין: אם סיעת האופוזיציה תנעל, אתה תוסיף עוד שר שינאם בגלל נושא הזמן כדי לראות את הרוב- -
אברהם מיכאלי: שר תמיד יכול לנאום.
יריב לוין: לכן זה סתם יקשה.
דוד רותם: מי שמגיש את אי האמון זה בדרך כלל סיעת האופוזיציה כי הם הרי מדברים זה אחר זה.
זאב אלקין: הם לא מדברים זה אחר זה כי שר משיב קודם.
יריב לוין: זה הסדר שעובד טוב, אני לא רואה שום סיבה לשנות אותו.
יריב לוין: אנחנו רק נכתוב שהראשון שינאם הוא חבר כנסת מסיעתו של ראש האופוזיציה, והאחרון – חבר כנסת מסיעתו של ראש הממשלה, כפי שנעשה בפועל.
יריב לוין: כי אחרת אתה פשוט תעלה עוד שר שינאם, וחבל על הזמן.
שלמה מולה: למה מסיעתו של ראש הממשלה?
יריב לוין: זה מה שקורה בגלל התזמון של הבאת האנשים.
יריב לוין: אם לא, אז הממשלה תעלה עוד שר.
יריב לוין: לא, הממשלה תעלה עוד שר, זה לא יעזור לך.
יריב לוין: זה סתם יסחב את העניין ללא שום תכלית.
שלמה מולה: רובם שרים ללא תיק אז אין להם בעיה לעלות ולדבר.
שלמה מולה: אין להם הרבה מה לעשות.
דוד רותם: אם ש"ס צריכה לדבר אחריי, ואני רוצה להחליף אותה?
איל ינון: אנחנו בפועל עושים את זה.
איל ינון: אנחנו מאפשרים לשנות מיקומים בהסכמה.
ארבל אסטרחן: הם לא ייתנו לך את הזמן שלהם.
איל ינון: אני מדבר על חילופי המקום, לא על הזמן.
דוד רותם: כן, הם לא ייתנו לי את הזמן שלהם.
ארבל אסטרחן: פסקה 4 באה לקבוע מה שקיים היום בכוכבית: "חבר כנסת שנרשם כנואם ונעדר מהישיבה בעת שהגיע תורו לנאום בלי שהודיע על כך מראש, מפסיד את רשות הדיבור, אך רשאית סיעתו, כל עוד לא הסתיים הדיון, להעביר את מסגרת הזמן שהוקצבה לו".
יריב לוין: צריך ללכת לפי "בפועל" .
יריב לוין: הרי חבר הכנסת עצמו לא היה רגע כי הוא יצא, אז אומרים לו, אין בעיה, נותנים לך.
יריב לוין: זאת סמכות קבועה של היושב ראש.
דוד רותם: יש עם זה בעיה.
דוד רותם: כשהייתי פעם סגן יושבת ראש הכנסת הייתה לי עם זה בעיה מכיוון שחברי כנסת הולכים לטייל.
דוד רותם: הם לא יוצאים לרגע.
דוד רותם: חבר כנסת מגיע אחרי שכבר ארבעה עברו, והוא אומר, רגע, הגעתי, תן לי עכשיו לדבר.
דוד רותם: חבר כנסת שלא נמצא כאשר הוא נקרא לדוכן הנואמים – איבד את תורו.
דוד רותם: אני גם הייתי מעניש את המפלגה שלו- -
יריב לוין: אם כבר, ככה.
שלמה מולה: אני מתנגד לסיפא שלך שהסיעה תיענש.
איל ינון: לכן בנוסח המוצע יש האיזונים שמצד אחד הוא נותן תמרור אזהרה שאומר שאיבדת את התור, ומצד שני הוא לא פוגע בסיעה.
זאב אלקין: זה מצחיק כי מצד שני אומרים לסיעה שהיא לא הפסידה את התור, ומצד שני אומרים לסיעה שישלחו את חבר הכנסת כי זה במילא יהיה באיחור, זה לא יהיה בזמן שהוקצב, תשלחו כל אחד - - -
שלמה מולה: אני אומר לך שיש תחרות אצלנו מי מדבר בהצעת האי אמון.
שלמה מולה: אם חבר כנסת הלך בכל זאת ולקח את התור של מישהו אחר, אני לא רוצה להפסיד את הדקות שלי.
שלמה מולה: מה הבעיה בעניין הזה?
דוד רותם: יש שתי בעיות בעניין הזה.
דוד רותם: אני כבר גיליתי שיש טייסים אוטומטיים, כלומר הדובר מטעמנו הוא פלוני, אבל אם הוא לא נמצא זה אלמוני.
שלמה מולה: תינתן אפשרות רק לאחד בלבד- - -
דוד רותם: נניח שלא באתי בזמן שלי ואיבדתי את התור שלי, אני חוזר ואומר למזכיר שבמקום דודו רותם הראשון הוא מדבר כבר בפעם החמישית, החזרתי לעצמי את התור.
דוד רותם: אנחנו גם צריכים להיות רציניים.
זאב אלקין: אם להעניש, אז להעניש את הסיעה.
זאב אלקין: אי אפשר להעניש בדיון סיעתי בן אדם.
דוד רותם: אנחנו עושים צחוק מהעניין הזה.
דוד רותם: הצעת אי אמון זה דיון רציני.
דוד רותם: ביום שני ב-16:00 אחר הצהריים לא יקרה כלום אם באולם המליאה לא יהיו 4 חברי כנסת- -
שלמה מולה: מוטב שגם ביום שלישי ורביעי וגם ביום שני.
דוד רותם: אני לא מדבר על "מוטב", זה הדיון הכי רציני שיש, אתם באופוזיציה יודעים את זה.
דוד רותם: זה הכלי הכי רציני בכנסת.
דוד רותם: מה שקורה הוא שעולה הדובר הראשון, עולה השר, ובאותו דבר כבר אחף אחד איננו, וכל אחד שואל, כמה זמן- -
יריב לוין: אני מציע למחוק את סעיף 4, כהצעת איל, ולתת ליושב ראש לנהל את הישיבה.
יריב לוין: אם בן אדם איננו אז יש מקרה שהוא ימצא לנכון להגיד שהוא בכל זאת יאפשר לו לדבר, ויש מקרה - -
יריב לוין: למה לא? זה מה שקורה בפועל.
דוד רותם: זה בדיוק הבעיה שמטרידה אותי.
איל ינון: אתה לא תצליח באמצעות הסעיף הזה.
שלמה מולה: איל, מה הבעיה עם הסעיף הזה?
דוד רותם: - - - אני לא חבר שלך, כי לא קידמתי לך את חוק החוזים, אז לא תיתן לי.
יריב לוין: עד אז תהיה כבר חבר טוב שלי ולא רק בגלל חוק החוזים.
ירדנה מלר הורביץ: יכולה להיות בעיה שחבר אופוזיציה יצא מהדיון.
ירדנה מלר הורביץ: הוא נכנס ומבקש לשלב אותו, ונשאר לשלב אותו כדובר אחרון.
ירדנה מלר הורביץ: בדרך כלל הדובר האחרון הוא מסיעתו של ראש הממשלה.
איל ינון: זה לא יתאפשר בגלל הסעיף השני.
ירדנה מלר הורביץ: אז מה תעשה- - -?
שלמה מולה: מנהלות הסיעה נמצאות כל הזמן במליאה ודואגות לראות אם דובר הסיעה דיבר או לא דיבר, אם יודעים שהוא עומד להפסיד את תורו או לא.
שלמה מולה: אין לי בעיה שהסעיף הזה יישאר כפי שהוא.
שלמה מולה: עשינו את המגבלה הזאת שהדובר האחרון יהיה מסיעתו של ראש הממשלה.
שלמה מולה: אם הדובר האחרון עלה, והסיעה לא דאגה, אין לי בעיה שיפסיד.
יריב לוין: אני אלך בקו שלך, ואולי נעשה כך: "אך רשאית סיעתו", לא כל עוד לא הסתיים הדיון, אלא בו במקום.
יריב לוין: כלומר באותה נקודה לקחת חבר כנסת אחר מסיעתו ולהגיד לו שהוא יכול לעלות במקומו.
יריב לוין: אין כזה, מאבד את התור.
קריאות: זה בכל מקרה אפשר.
שלמה מולה: אין שום בעיה בכלל, למה לא?
שלמה מולה: אם נציג הסיעה בתוך המליאה ייקרא לנאום ויסרב - - -הסיעה מאבדת את התור.
שלמה מולה: זה בסדר גמור.
יריב לוין: במקום "כל עוד לא הסתיים הדיון" את כותבת- -
ארבל אסטרחן: להעביר את מסגרת הזמן שהוקצבה לחבר כנסת אחר.
יריב לוין: כי אז הוא מפסיד כי הוא איננו.
איל ינון: בלי "כל עוד לא הסתיים הדיון".
ארבל אסטרחן: "בעת שהגיע תורו לנאום".
דוד רותם: כשאתם כותבים "רשאית סיעתו", למה הכוונה?
יריב לוין: הסיעה זה יושב ראש הסיעה.
יריב לוין: עשינו הוראה מסודרת - -
דוד רותם: אם יושב ראש הסיעה לא נמצא?
איל ינון: ממלא מקומו.
יריב לוין: יש מנגנון.
יריב לוין: סעיף קטן (ב) מיותר לגמרי.
יריב לוין: הוא לא מיושם, חבל על הזמן, סתם סרבול שאין בו שום צורך.
ארבל אסטרחן: דיון אישי: "רשאי כל חבר כנסת להודיע" – היום כתוב "ליושב ראש", ומוצע שזה יהיה "למזכיר".
יריב לוין: טכנית אנחנו הולכים למזכיר.
ארבל אסטרחן: אף על פי שהרשמה לדיון אישי נעשית היום גם דרך המחשב.
ארבל אסטרחן: הנוסח המוצע: (1) רשאי כל חבר כנסת להודיע למזכיר הכנסת על רצונו להשתתף בדיון, ושמו יירשם ברשימת הנואמים; הודעה כאמור תימסר לפני תחילת הדיון, אולם רשאי חבר הכנסת למסור הודעה לאחר שהחל הדיון וכל עוד לא הודיע יושב ראש הישיבה על סגירת הרשימה;
זאב אלקין: סעיף קטן (ב) בסוף הדיון הזה- -
יריב לוין: מחקנו אותו.
יריב לוין: הוא מיותר, אין לו שום משמעות.
ארבל אסטרחן: "מסגרת הזמן" – היום כתוב שהיושב ראש יקבע, ומוצע כאן לקבוע: "מסגרת הזמן לכל נואם תהיה 3 דקות, אלא אם כן החליט יושב ראש הכנסת על מסגרת זמן ארוכה יותר".
דוד רותם: הבעיה בדרך כלל בדברים האלה היא שכל חברי הכנסת נכנסים למחשב ונרשמים לכול.
דוד רותם: אני בא ומסת
דוד רותם: כל על הרשימה ורואה שלפניי יש חמישה דוברים- -
רונית חייקין יעקבי: בשביל זה יש לך מנהל סיעה.
דוד רותם: - - ואז אני יודע שיש לי בערך חצי שעה אם יש 10 נואמים לפניי- -
שלמה מולה: אני אתן לך תשובה: תהיה נוכח במליאה.
יריב לוין: ואם אני באופוזיציה אני ארשום 10 ואוריד אותם בכוונה כדי שאתה תלך.
יריב לוין: זה חלק מהמשחק.
יריב לוין: לגיטימי לגמרי.
יריב לוין: סעיף 4(3).
ארבל אסטרחן: סדר הנואמים: (3) רשאי חבר הכנסת לבקש לשנות את מיקומו בסדר הנואמים; חבר הכנסת שלא הודיע שייעדר מהישיבה בשעה שיגיע תורו לנאום, ויושב ראש הישיבה קרא בשמו והוא אינו נמצא באולם, מפסיד את רשות הדיבור.
יריב לוין: זה גם לא קורה.
ארבל אסטרחן: להשאיר?
שלמה מולה: להשאיר.
דוד רותם: להשאיר.