GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: יריב, תמיד אפשר להרחיב במובן זה של מתן ייפוי כוח מאשר לשלול ייפוי כוח.
אברהם מיכאלי: בשלילת ייפוי כוח יכולים לטעון: אני כבר בעל-הבית פה, אני חותם.
אברהם מיכאלי: מבלי לפגוע חלילה במנהלי הסיעות פה, זה עלול להגיע פה לפעמים לאי הבנות.
יריב לוין: קיי.
ארבל אסטרחן: נכון, אני גם לא חושבת שזה ישלול פרקטיקות שכמובן מנהלי הסיעות עומדים בקשר עם מזכירות, מוסרים הודעות.
רונית חייקין יעקבי: סליחה, אנחנו לא חותמים בשמנו.
רונית חייקין יעקבי: לי יש גיבוי מיו"ר הסיעה שלי, אני חותמת בשמו.
אברהם מיכאלי: יפה, היתה תקרית.
אברהם מיכאלי: אבל יצא מכתב על שם סיעה ומנהל סיעה חותם.
אברהם מיכאלי: אומר לי יושב-ראש הכנסת: איך אפשר?
אברהם מיכאלי: זו עבירה חמורה.
יריב לוין: למעשה, זה מונע את זה בנוסח.
אברהם מיכאלי: בסדר, הנוסח הזה מונע.
קריאה: אולי אפשר במקום: או מי שהוסמך, כמו: חבר כנסת אחר שהוסמך מטעמו.
קריאה: כי יכול לקרות מצב שיו"ר הסיעה וגם ממלא המקום שלו נמצאים בחו"ל.
אברהם מיכאלי: חבר כנסת זה משהו אחר.
אברהם מיכאלי: להסמיך חבר כנסת תמיד אפשר.
יריב לוין: בסדר גמור, אני חושב שיש בזה היגיון.
אברהם מיכאלי: אבל, יושב-ראש סיעה יכול בפקס גם להסמיך מישהו אחר.
ארבל אסטרחן: אבל, איך אנחנו נדע שהוא הוסמך?
יריב לוין: הוא יודיע.
יריב לוין: יודיע היושב ראש שהוא הסמיך אותו.
יריב לוין: אני מציע שנשאיר כאן איזשהו מרווח של גמישות.
יריב לוין: כלומר, הודעות חתומות בידי יושב-ראש הסיעה, או במקום ממלא מקומו הייתי כותב - - -
ארבל אסטרחן: לא, תשאיר ממלא מקומו.
יריב לוין: אני לא יודע, ומה נעשה במצב שגם כן יכול כבר לקרות פה ששניהם נמצאים בשני מקומות שונים?
ארבל אסטרחן: לא, אפשר להוסיף כפי ש- - - הציע: או חבר הסיעה שהיושב ראש הסמיכו לעניין זה.
יריב לוין: כן, ואז לא צריך ממלא מקום.
ארבל אסטרחן: כן צריך את ממלא המקום, כי בשוטף זה בדרך כלל יהיה היו"ר או הממלא מקום, וזו תהיה חלופה שלישית.
ארבל אסטרחן: זה גם מראה לנו את ההיררכיה.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם ממלא מקום אומר משהו והאחר אומר משהו.
יריב לוין: אבל, לא צריך לכתוב שישנה היררכיה, כי ההיררכיה היא לא ברורה מפה.
יריב לוין: כי לכאורה יוצא מצב שאם יבוא ממלא מקום יגיד: מי שהגיש ראשון, הוא גובר - אני לא יודע.
ארבל אסטרחן: המונח ממלא מקום פותר את זה.
ארבל אסטרחן: אבל, גם אפשר להגיד ואם - - -
יריב לוין: כן, אני מציע.
יריב לוין: אני חושב שכדאי, כי אני לא אתפלא אם נגיע גם לסיטואציה כזאת באיזשהו שלב.
אברהם מיכאלי: אני חושש שבמפלגות שהן קצת עכשיו בסכסוך שאיזה ממלא מקום עלול לחתום.
יריב לוין: כן, יכולים לקרות כל מיני דברים.
יריב לוין: אני מציע שבכל זאת - - -
ארבל אסטרחן: סגירת כל הקצוות.
יריב לוין: כן, לא מזיק.
יריב לוין: דווקא בעניין כזה יכולה להתעורר אחר כך מחלוקת.
ארבל אסטרחן: עד כאן הגענו בישיבה הקודמת.
ארבל אסטרחן: עכשיו הסעיף שמדבר על שינויים בסיעות, והוא בעצם דומה לסעיף 18א רבא לתקנון היום, ואני אגיד איפה השינויים.
ארבל אסטרחן: "אלה טעונים אישורה של ועדת הכנסת" – היום כתוב:
ארבל אסטרחן: ההרכב הסיעתי של הכנסת.
ארבל אסטרחן: אנחנו חשבנו כאן לפרט: התפלגות סיעה, מיזוג סיעות, או פרישה מסיעה לפי רק י' לחוק הכנסת.
יריב לוין: אגב, פרק י' קובע איזושהי הנחיה בעניין הזה?
יריב לוין: מה נאמר בו?
ארבל אסטרחן: פרק י' הוא זה שקובע את התנאים להתפלגות, שליש או שבעה, או הדברים האלה.
ארבל אסטרחן: הוא קובע שוועדת הכנסת היא זו שתאשר התפלגות, פרישה, מיזוג, את כל התנאים לפרישה.
ארבל אסטרחן: זה פרק שכותרתו סיעות.
יריב לוין: לשם מה אנחנו בעצם חוזרים עליו בתקנון?
יריב לוין: בסך הכול הרי אנחנו קבענו איזה כלל שאנחנו לא חוזרים מקום שבו החוק קיים.
ארבל אסטרחן: א' קיים היום, אבל בגלל סעיף קטן (ב) שיוצר לנו אחר כך איזה פרוצדורה של הודעות על דברים מסוימים שקובעת ועדת הכנסת.
ארבל אסטרחן: כי למשל, (2) ו-(3) לא כתובים במפורש בחוק.
יריב לוין: הבנתי, או.
ארבל אסטרחן: אבל, זה נכון שאין ספק היום גם בחוק שוועדת הכנסת צריכה – זה מחייב אישור.
ארבל אסטרחן: אחר כך שינוי שמה של סיעה - זה כתוב היום.
ארבל אסטרחן: כתוב שמה של סיעה.
ארבל אסטרחן: כאן מורחב קצת, שינוי שמה סיעה, או מתן שם לסיעה חדשה שנוצרה כתוצאה מהתפלגות או ממיזוג של סיעות.
ארבל אסטרחן: שינוי במספר חבריה של סיעה - זה כתוב גם היום.
ארבל אסטרחן: בדרך כלל זה איזושהי נגזרת של שינוי ההרכב הסיעתי.
יריב לוין: זה מכניס בתוכו גם את הפרישה שהיא לא התפלגות.
ארבל אסטרחן: שלושת הדברים יוצרים שינוי: גם התפלגות, גם פרישה, גם מיזוג.
ארבל אסטרחן: פסקה (4) היא פסקה חדשה שמוצע לקבוע, והיא מעגנת משהו שנהגו לפיו בעבר - מה קורה כאשר סיעה מתפלגת, אחד מחברי הכנסת חדל להיות חבר כנסת.
ארבל אסטרחן: אין ספק מי נכנס.
ארבל אסטרחן: נכנס הבא בתור ברשימת המועמדים.
ארבל אסטרחן: אבל, לאיזה סיעה הוא הולך?
ארבל אסטרחן: לסיעה שממנה התפלגו?
ארבל אסטרחן: לא תמיד יש סיעת אם.
ארבל אסטרחן: לפעמים היא מתפלגת לשתי סיעות שוות.
ארבל אסטרחן: מה זה סיעת האם?
ארבל אסטרחן: לפעמים חלק גדול יותר עוזב.
ארבל אסטרחן: מה שעשינו בעבר – אני יכולה להגיד גם מתי זה קרה, כשקדימה התפלגה, עמרי שרון התפטר מהכנסת.
יריב לוין: כן, עמרי שרון ואחר כך גם צחי הנגבי.
יריב לוין: זה היה פעמיים.
יריב לוין: נכנסו שניים, גם פנינה רוזנבלום וגם דוד מנע.
אברהם מיכאלי: זה לא קדימה התפלגה, הליכוד התפלג.
ארבל אסטרחן: היתה התפלגות בליכוד, ונוצרה סיעת קדימה - נכון.
יריב לוין: הליכוד לא התפלג, פילגו את הליכוד.
ארבל אסטרחן: אגב,זה יכול גם לקרות במצב שבו סיעה שמורכבת היום מכמה מפלגות כמו יהדות התורה, מתפלגת לשתי סיעות.
תמר כנפו: זה פחות בעיה, כי כבר מודיעים בוועדת הבחירות המרכזית.
תמר כנפו: שם אין לך בעיה.
ארבל אסטרחן: נכון, אבל היה לנו מקרה שחבר כנסת היה רשום בוועדת הבחירות המרכזית כאילו שייך לאחת הסיעות בגלל רוטציה שרצו ליצור, אבל בעצם מבחינת השתייכותו האמיתית הוא היה שייך לפלג האחר.
ארבל אסטרחן: הדברים האלה יכולים להתעורר.
יריב לוין: מה עשו אז?
יריב לוין: במקרה הזה לא מחויבים להודעה שהיתה מראש?
ארבל אסטרחן: מה שמוצע כאן זה פשוט לשאול אותו, ולפי מה שהוא מבקש.
ארבל אסטרחן: ואז מה שמנוסח זה כך: "ועדת הכנסת תקבע את השתייכותו הסיעתית של חבר הכנסת שהחל לכהן בכנסת לאחר שהתפלגה הסיעה שבה היו חברים חברי רשימת המועמדים שכללה את שמו.
ארבל אסטרחן: חבר הכנסת ימסור לוועדת הכנסת הודעה בכתב בתוך שבוע מיום היותו לחבר הכנסת בדבר הסיעה שאליה הוא מבקש להשתייך, ובלבד שבין חבריה יש מי שנמנה עם רשימת המועמדים האמורה, והאישור יינתן בהתאם להודעתו".
ארבל אסטרחן: זה בעצם אומר שאם סיעתו התפלגה, הוא יכול להודיע שהוא מצטרף לכל סיעה שיש בה חברים שהיו בסיעה המקורית.
יריב לוין: בסיעת האם המקורית.
ארבל אסטרחן: צריך לראות אם זו ברירת המחדל שרוצים לקבוע.
ארבל אסטרחן: ואז נקבע: לא מסר חבר הכנסת הודעה כאמור, תקבע ועדת הכנסת כי הוא משתייך לסיעה שבה רוב החברים שנמנו עם רשימת המועמדים האמורה, ואם היו כמה סיעות שבהן מספר שווה, לסיעה שעימה נמנה חבר הכנסת שמקומו ברשימת המועמדים היה גבוה יותר.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם תוך שבוע הוא לא הודיע, רואים איפה שנמצא הרוב, וקובעים שלשם הוא שייך, ובעצם זהו.
ארבל אסטרחן: זה מחייב אותו.
ארבל אסטרחן: מאותו רגע הוא לא יכול לעזוב.
אברהם מיכאלי: מה עם חבר כנסת בודד שפורש?
ארבל אסטרחן: נניח חבר כנסת שמכריזים עליו כפורש.
ארבל אסטרחן: פה מדובר אם מישהו מתחיל לכהן בכנסת, ואז הוא מתפטר מהכנסת או מסיבה כלשהי מפסיק להיות חבר כנסת, הבא בתור – במקרה הזה זה פשוט כי יש רק סיעה אחת, אז הבא בתור יחזור לסיעת האם.
אברהם מיכאלי: הבא בתור פחות בעיה.
אברהם מיכאלי: אני מדבר כרגע על סיטואציה שאחד פורש, ואז יש פילוג בתוך הסיעה שלו, בסיעה המקורית ממנה הוא בא.
ארבל אסטרחן: חבר כנסת שהוכרז כפורש בוועדת הכנסת, שוועדת הכנסת הכריזה עליו כפורש, לא יצורף באותה כנסת לאף סיעה.
אברהם מיכאלי: לאף סיעה, אפילו שהוא רוצה לחזור חזרה לאחת מהסיעות שפולגו.
ארבל אסטרחן: לכן, ההכרזה על פרישה היא מאוד משמעותית.
יריב לוין: אני חושב שצריך להבחין באופן ברור בין שני מצבים: בין מצב שהיה פילוג לבין מצב שהיתה פרישה.
יריב לוין: כי לכאורה הרישא של העניין מדברת על זה שבמקרה של פילוג עושים כך וכך, וזה לא חל במקרה של פרישה.
יריב לוין: כי הרי לכאורה אם נלך לסיפא של העניין, יוצא מצב שאם חבר כנסת בודד פרש, ואחר כך היתה איזושהי תחלופה בדרך של מישהו שהתפטר מהרשימה שלו ואחד נכנס במקומו, לכאורה הוא יכול לחבור לסיעה שבה אותו פורש נמצא.
ארבל אסטרחן: אין סיעה.
ארבל אסטרחן: חבר כנסת שפרש הוא לא סיעה.
יריב לוין: הוא לא נחשב כסיעה.
ארבל אסטרחן: יש לנו את זה תיכף ב-(ג).
יריב לוין: הבנתי, ולכן אין לנו עם זה בעיה – בסדר, ברור.
יריב לוין: עוד שאלה אחת מבחינת הניסוח הטכני, כל המשפט הראשון הוא בעצם נראה כאילו כמו כותרת שוליים של הזה כדי להבהיר במה מדובר.
ארבל אסטרחן: לא, אבל יש ראש: "אלו טעונים אישורה של ועדת הכנסת".
יריב לוין: הבנתי, בסדר.
אברהם מיכאלי: ארבל, הסעיף הזה שאת כרגע מוסיפה אותו הוא סעיף שבאמת יכול להיות מאוד אקטואלי.
אברהם מיכאלי: יש כמה שממתינים בסטנד-בי.
ארבל אסטרחן: אנחנו מנסים לחשוב על כל האופציות.
ארבל אסטרחן: בשביל זה אנחנו מקיימים ישיבה שנייה.
יריב לוין: יש היגיון במקרה של פילוג לבוא ולתת למי שנכנס לבחור לאן הוא רוצה ללכת – סביר.
יריב לוין: אגב, אני מבין שגם כך נהגו עד היום.
יריב לוין: זאת אומרת, אנחנו לא משנים את הקיים.
יריב לוין: אנחנו פשוט כותבים את מה שעשו הלכה למעשה.
ארבל אסטרחן: זה גם אומר שבעצם גם שואלים אותו, ומה שהוא אומר זה מה שקובע.
ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת לא תכריח אותו להיות בסיעה אחרת.
קריאה: אז למה צריך את אישור ועדת הכנסת?
יריב לוין: אישור פורמאלי קיים פה.
ארבל אסטרחן: מישהו בכנסת צריך לתת גושפנקה רשמית לפרסם ברשומות מה הרכב הסיעות של הכנסת, מה מספר החברים.
יריב לוין: צריך להיות אקט הכרזה באיזשהו מקום, וקבעו שהאקט של ההכרזה הוא פה.
ארבל אסטרחן: אבל, כתוב האישור יינתן בהתאם להודעתו.
קריאה: אז את בעצם אומרת גם לוועדת הכנסת מה להחליט.
ארבל אסטרחן: נכון, כמו אגב התפלגות.
ארבל אסטרחן: אם בא שליש היא חייבת לאשר.
יריב לוין: מרווח שיקול הדעת פה הוא צר מאוד.
יריב לוין: הוא בעיקר ברמה הפורמאלית – לראות שהבקשה הוגשה כמו שצריך.
רונית חייקין יעקבי: נניח שהתפלגו שליש, ואחד מהשליש הזה הולך הביתה עכשיו.
רונית חייקין יעקבי: בא חבר כנסת חדש, והוא מחליט שהוא מצטרף ל- -
יריב לוין: - - למקור?
יריב לוין: הוא יכול.
רונית חייקין יעקבי: אבל, לא יהיה שליש עכשיו.
ארבל אסטרחן: זה לא משנה.
ארבל אסטרחן: זה היה צריך לקרות רק בעת ההתפלגות.
יריב לוין: אגב, זה קרה הלכה למעשה.
יריב לוין: כי כשקדימה התפלגה, עמרי שרון יצא, וחבר הכנסת שבא במקומו שהיתה פנינה רוזנבלום הלכה לליכוד.
רונית חייקין יעקבי: אז מבחינת מימון מפלגות - - - סיעה גם כשהם פחות משליש.
ארבל אסטרחן: לא, הם סיעה.
ארבל אסטרחן: אם משתנה המספר, יכול להשתנות גם המימון.
רונית חייקין יעקבי: אבל, הם יקבלו מימון, אבל פחות.
ארבל אסטרחן: נכון, הם סיעה שקטנה.
יריב לוין: אותו הדבר אחר כך דוד מנע שנכנס ברגע האחרון במקום צחי.
ארבל אסטרחן: בעקבות מה שנאמר פה, מבחינת ברירת המחדל אני תוהה האם כאשר זה התפלגות למפלגות, האם הוא צריך להיכנס לסיעה שמייצגת את המפלגה שאותה ציינו בהודעה מראש?
ארבל אסטרחן: הרי בשביל שסיעה תוכל להתפלג לפי מפלגות מוסרים - - -
יריב לוין: נכון, אבל אני מציע שאם הנוהג בעבר במקרה הזה היה שאפשרו לו לבחור לאן הוא הולך לא נסטה ממנו.
יריב לוין: אני לא רוצה שנקבע פה איזה סדר יום חדש.
אברהם מיכאלי: התנאי ששמת – את הנציגים – תמיד יש או פה או פה.
אברהם מיכאלי: אם את רק אמרת אוטומאטי שאיפה שיש רוב יותר אז זה בכל מקרה לא צריך להיות בעיה.
יריב לוין: זו קביעה טכנית שיכולה ללכת לכאן או לכאן, ואז עדיף שנלך למסלול שהלכו בו כל הזמן, לא נייצר משהו חדש לשם החידוש.
ארבל אסטרחן: "יו"ר ועדת הכנסת יודיע לכנסת, ליו"ר הכנסת, ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית ולחשב הכנסת על אישור לפי סעיף קטן (א) ויפרסם עליו הודעה ברשומות.
ארבל אסטרחן: " אני רק רוצה לציין שהיום יו"ר ועדת הכנסת מודיע ליו"ר הכנסת, והוא זה שמפרסם הודעה ברשומות.
ארבל אסטרחן: אבל, הואיל וזאת החלטה של ועדת הכנסת אפשר שיו"ר ועדת הכנסת יפרסם הודעה ברשומות.
ארבל אסטרחן: אין עם זה בעיה באמת.
ארבל אסטרחן: עכשיו זה משהו שמופיע לנו היום בכוכבית כהחלטה של ועדת הכנסת משנת 64: "לחבר כנסת יחיד שוועדת הכנסת קבעה כי פרש מסיעתו כאמור בסעיף 61 לחוק הכנסת, יהיו בדיוני הכנסת כל הזכויות שהתקנון, הנוהג והנוהל מעניקים לסיעה, למעט הזכות להגיש הצעת אי-אמון".
יריב לוין: למה הכול?
יריב לוין: הסיפא ברורה לגמרי.
ארבל אסטרחן: יש לנו חבר כנסת שפרש מסיעתו.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, הוא לא חבר בסיעתו המקורית.
ארבל אסטרחן: הוא לא יכול להצטרף לאף סיעה.
ארבל אסטרחן: הוא לא סיעה, הוא חבר כנסת שפרש.
ארבל אסטרחן: זכויות של חבר כנסת יש לו.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם יש דיון אישי הוא יכול לדבר.
יריב לוין: אבל, אין לו מכסה סיעתית למשל להצעות חוק פרטיות, לדברים מהסוג הזה.
ארבל אסטרחן: לא לחברות בוועדות.
ארבל אסטרחן: נכון, דיונים סיעתיים.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, כל דבר שבנוי על בסיס סיעתי אין לו.
תמר כנפו: אז זה לא רק אי-אמון, זה כל מה שלא סיעתי.
ארבל אסטרחן: אם לא נכתוב שיהיו לו הזכויות שהחוק מעניק לסיעה, והתקנון מעניק לסיעה, לא יהיה לו שום דבר שיש לסיעה: לא חברות בוועדות, לא - - -
יריב לוין: למעשה, הוא לא יכול להגיש הצעות חוק פרטיות כי הן הרי באות על מכסה סיעתית.
יריב לוין: הוא לא יכול להגיש הצעות לסדר, הוא לא יכול כלום.
ארבל אסטרחן: ולכן, מוצע כן לאפשר לו לפעול כי הוא עדיין חבר כנסת שנבחר לכנסת.
ארבל אסטרחן: אבל, - - -
תמר כנפו: אז חוץ מאי-האמון?
יריב לוין: יש עוד משהו שאת חושבת שצריך להחריג מעבר לאי-האמון שהוא באופי שלו נושא אופי סיעתי אמיתי ולא מגביל את פעולותיו?
יריב לוין: הוא לא סיעת יחיד.
יריב לוין: זה בדיוק העניין שאנחנו לא רוצים להעניק זכות של סיעת יחיד.
יריב לוין: אפשר היה להחליט שמי שפרש הוא סיעת יחיד.
יריב לוין: אבל, בדיוק את זה אנחנו לא נותנים לו, אז אנחנו לא נייצר לו את זה במסלול עוקף.
יריב לוין: השאלה היא האם יש דברים מעבר לאי-אמון שזה ברור?
תמר כנפו: דיונים סיעתיים שהם לפעמים הם משמעותיים, הודעות ממשלה.
אברהם מיכאלי: אי-אמון זה משהו מיוחד.
אברהם מיכאלי: אבל, יש לו דיון 40.
יריב לוין: בדיון סיעתי הוא יכול לדבר?
ארבל אסטרחן: אם אנחנו לא נקבע שהוא יכול, אז לא.
יריב לוין: את כותבת שיש לו כל הזכויות.
ארבל אסטרחן: אם אנחנו לא נכתוב שיש לו כל הזכויות - - -
יריב לוין: אז צריך לדעתי להחריג דיון סיעתי, בוודאי.
יריב לוין: למה שניתן לו אפשרות לדבר בדיון סיעתי?
ארבל אסטרחן: לא על חשבונם.
ארבל אסטרחן: אני רוצה להזכיר שהסיעה ממנה הוא פרש, רואים את מספר חבריה כאילו לא - - -
יריב לוין: ברור, אין טעם.
יריב לוין: בדיון סיעתי הוא לא צריך לדבר.
יריב לוין: צריך לשמור לו על הזכויות שהן הכרחיות כדי שהוא יוכל למלא את תפקידו כחבר כנסת, לא כסיעה.
יריב לוין: כלומר, הוא חייב שתהיה לו מעין מכסה סיעתית להצעות חוק פרטיות, להצעות לסדר, ייצוג בוועדות.
יריב לוין: אבל, לא לדברים שהם אקט סיעתי.
יריב לוין: צריך להבחין בין שני דברים.
יריב לוין: יש נושאים שהם למעשה זכויות של חבר הכנסת.
יריב לוין: אבל, הוא צריך לעבור דרך מסננת של הסיעה כמו: הצעת חוק פרטית.
יריב לוין: הרי לא יכול להיות שישב פה חבר כנסת שלא יכול להגיש הצעות חוק פרטיות.
יריב לוין: יש נושאים שבאופי שלהם הם זכויות סיעתיות.
יריב לוין: לסיעה יש זכות והיא שולחת נואם מטעמה כדי שיביא את עמדת הסיעה.
יריב לוין: וזה לדעתי קו הגבול, כי הוא לא סיעה.
יריב לוין: לכן, במקומות האלו הוא לא צריך להיות.
יריב לוין: במקומות שהזכויות הן כחבר כנסת פרטי, ורק הסיעה היא הצינור שדרכו הוא מקבל אותם, שם צריך לאפשר לו את זה.
רונית חייקין יעקבי: נניח שיש תשעה חברי כנסת, וחסר חבר כנסת עשירי לאי-אמון כשעשרה חברי כנסת זה לא במניין.
רונית חייקין יעקבי: הוא לא יכול גם להשלים את העשירייה.
ארבל אסטרחן: הוא לא סיעה.
יריב לוין: הוא לא סיעה, בצדק.
אברהם מיכאלי: אני לא מכיר את התקנה הישנה הזאת.
אברהם מיכאלי: אבל, הסוגיה הזאת קצת לא מובנת ומורכבת.
אברהם מיכאלי: חבר כנסת יחיד פה בעצם הוא יכול לקבל את המכסה בלי סיעה, ולהגיש הצעות חוק כמו סיעה של שבעה, שמונה, תשעה חברי כנסת.
אברהם מיכאלי: הוא יכול להגיש כל שבוע הצעת חוק?
ארבל אסטרחן: גם סיעה של שלושה חברי כנסת היום לא יכולה כל שבוע.
אברהם מיכאלי: סיעה יכולים אחד בשבוע, לכן אני שואל עכשיו.
אברהם מיכאלי: הוא חבר כנסת בודד.
אברהם מיכאלי: יש איפשהו פירוט מה מותר לו ומה אסור לו?
ארבל אסטרחן: זה הסעיף היחיד שמדבר.
יריב לוין: לכן, אנחנו צריכים לקבוע.
יריב לוין: בשביל זה אנחנו עושים את זה.
אברהם מיכאלי: מצד אחד, אין ספק שהוא חבר כנסת, וצריך להתייחס אליו כחבר כנסת.
אברהם מיכאלי: אבל, לא יכול להיות שהוא יהיה שווה לסיעה של שלושה חברי כנסת.
ארבל אסטרחן: הוא לא יהיה, יתנו לו מכסה אחרת.
יריב לוין: הוא מקבל מכסה פר כמה שהוא שווה.
ארבל אסטרחן: כתוב לנו שנותנים מכסה לסיעות לפי גודלן.
ארבל אסטרחן: אבל, הסעיף הזה אומר יהיו לו זכויות - - -
יריב לוין: רגע, אני אנסה לפתור את המחלוקת.
יריב לוין: המצב הוא כזה – סוגיית המכסות שגם היא הרי אמורפית לגמרי, ואגב אני מזכיר לעצמנו שלמעשה לא התקבלה פה למיטב ידיעתי החלטה על מכסות עד עכשיו, וזה איכשהו מתנהל מכוח האינרציה, אבל צריך יהיה להסדיר את זה.
יריב לוין: לטעמי, את סוגיית המכסות אנחנו צריכים להסדיר בתקנון בדרך כזאת או אחרת.
יריב לוין: או על-ידי קביעה, או על-ידי קביעת מי קובע ואיך.
יריב לוין: אבל, אנחנו לא שם עכשיו.
יריב לוין: זאת אומרת, מה שאתם אומרים הוא נכון.
יריב לוין: אנחנו נצטרך להסדיר את זה.
יריב לוין: אנחנו עכשיו נמצאים לא בהחלטה לגבי מה תהיה המכסה, מה הגובה הקווטה שהוא מקבל.
יריב לוין: כשאנחנו נגיע למכסות אנחנו נקבע – אני מניח – שמכסה סיעתית תהיה גם פונקציה של מספר חברי הכנסת שיש בסיעה.
יריב לוין: נקבע אולי סף מינימום, אני לא יודע איך נעשה את זה.
יריב לוין: אבל, נקבע איזושהי קביעה שתיקח את זה בחשבון.
אברהם מיכאלי: אז אם כך אז מה שאתה אומר אז כל מה שאנחנו מקבעים כרגע בתקנה (ג) יהיו בדיוני הכנסת.
אברהם מיכאלי: כלומר, רק בדיוני הכנסת.
אברהם מיכאלי: בוא נחזור עכשיו לדיוני הכנסת, ובאמת בואו נחשוב מה הם הדברים השונים שהוא יכול להיות מועדף על פני סיעה של שלושה או ארבעה חברי כנסת?
אברהם מיכאלי: למשל, אי-אמון אני מבין שמגבילים אותו.
יריב לוין: אני חושב שגם דיון סיעתי.
אברהם מיכאלי: אז כל דיון סיעתי אז זה גם אי-אמון, וגם לדוגמה העניין של ארבעים חתימות.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי שגם שם קבענו דיון סיעתי, לא קבענו דיון אישי.
יריב לוין: אז הוא לא יקבל במה.
יריב לוין: בוודאי, דיון אישי הוא יכול.
רונית חייקין יעקבי: - - -ארבעים חתימות, ואם יש 39 חתימות הוא לא יכול - - -
יריב לוין: לא, הוא יכול לחתום כי החתימות הן פרטניות של חברי כנסת.
יריב לוין: זה לא אי-אמון.
יריב לוין: דיון ארבעים חתימות הוא יכול לחתום כי צריך ארבעים חתימות.
אברהם מיכאלי: בקיצור, הוא יכול להשיג מיציבושי בקלות.
רונית חייקין יעקבי: אז גם צריך עשר חתימות לאי-אמון - - -
יריב לוין: לא, תיכף את זה נצטרך לתקן, זו ההערה השנייה שלי.
יריב לוין: אבל, אני קודם בסייגים.
יריב לוין: ההבדל הוא פשוט.
יריב לוין: בארבעים חתימות חותמים חברי כנסת בודדים.
יריב לוין: אם יש דיון הדיון הוא סיעתי.
יריב לוין: אני חושב שדבר אחד צריך לעמוד לנו מול העיניים.
יריב לוין: הרי כל הקביעות האלה הם בגדול שרירותיות – למה אי-אמון הוא בנתיב כזה, ודיון ארבעים חתימות, ולמה זה ארבעים ולא שלושים וחמש?
יריב לוין: הרי אין לזה סוף.
יריב לוין: אני חושב שהמטרה צריכה להיות לנסות עד כמה שאפשר להיצמד לקיים, להבהיר לזה, ובמקומות שיש באמת צורך לעשות תיקונים לעשות.
יריב לוין: לכן, אני לא מציע לשנות עכשיו את ההיגיון של האופן שבו מתבצע דיון ארבעים חתימות.
יריב לוין: אבל, יש היגיון שמי שפרש ואנחנו לא רואים בו סיעה, לא ניתן לו במה לנאום כסיעה בכל דיון סיעתי.
יריב לוין: זה חסר היגיון.
יריב לוין: לכן, אני חושב שאת זה הייתי מחריג, את הדיון הסיעתי בנוסף.
אברהם מיכאלי: יריב, אתה מציע שנוסיף פה: וכן, בכל דיון סיעתי.
יריב לוין: כן, בדיון סיעתי.
ארבל אסטרחן: אז מה בעצם כן נותנים לו?
אברהם מיכאלי: נאומים אישיים, הצעות לסדר והצעות חוק.
יריב לוין: אני מציע לא יהיה בדיוני הכנסת, אלא יהיו כל הזכויות שהתקנון, הנוהל והנוהג מעניקים לסיעה.
יריב לוין: לא צריך את שתי המילים: בדיוני הכנסת.
ארבל אסטרחן: צוות זה מכוח חוק המימון, מימון מפלגות זה מכוח חוק המימון.
יריב לוין: רק מה שמכוח התקנון.
אברהם מיכאלי: פה כתוב מה שמגיע לסיעה מגיע גם לו, וזה בדיוק הבעיה.
יריב לוין: אולי צריך לעשות את זה, אבל באופן שיבהיר שזה לא נותן לו דברים שישנה התייחסות של החקיקה אליהם, אלא באיזושהי צורה שיהיה ברור כל הזכויות אולי המוענקות לסיעה מכוח התקנון.
ארבל אסטרחן: כתוב שהתקנון, הנוהג והנוהל מעניקים.
יריב לוין: מה זה הנוהג והנוהל מבחינת ה- - -
ארבל אסטרחן: אפשר גם להוריד את הנוהג והנוהל.
אברהם מיכאלי: הניסוח פה הוא בעייתי.
יריב לוין: אולי נעשה את זה כך: יהיו כל הזכויות המוענקות לסיעה מכוח התקנון, לא על-פי התקנון.
ארבל אסטרחן: שהתקנון מעניק לסיעה.
יריב לוין: להוריד את הנוהג והנוהל.
אברהם מיכאלי: האם במקום אחר נפרט את זה?
יריב לוין: כן, הפירוט הוא כל נושא לעניינו.
יריב לוין: כשאתה מגיע להצעות לסדר אתה מפרט.
אברהם מיכאלי: סיעת יחיד עדיין קיים?
יריב לוין: קיים.
ארבל אסטרחן: סיעת יחיד קיים, אבל חבר כנסת שפרש הוא לא סיעת יחיד.
אברהם מיכאלי: האם ההגדרות של הזכויות והחובות מופיעות במקום אחר?
יריב לוין: אנחנו נצטרך לקבוע מכסות, נצטרך להתייחס לכל הנושאים האלה כשנגיע אליהם.
אברהם מיכאלי: אם כך, אז למה משנים את הזכות להגיש אי-אמון?
ארבל אסטרחן: כי זה חבר כנסת שפרש, זה לא סיעת יחיד.
ארבל אסטרחן: חבר כנסת שפרש בניגוד להסכמת סיעתו.
אברהם מיכאלי: אני עדיין חוזר, הניסוח פה לא תקין.
יריב לוין: אנחנו נשנה את הניסוח.
אברהם מיכאלי: כי אם את אומרת למעט הזכות להגיש הצעת אי-אמון, ואת מתמקדת רק באי-אמון, ופה כתוב מצד שני: יהיו לו כל הזכויות שיש לסיעה, אז משהו פה תרתי דסתריי.
ארבל אסטרחן: אולי אני אלך צעד אחד אחורה ואסביר.
ארבל אסטרחן: יש מצב שסיעה מתפלגת.
ארבל אסטרחן: במצב כזה של התפלגות יכול להישאר גם חבר כנסת אחד בודד.
ארבל אסטרחן: ההתפלגות היא כדין לפי הכללים שקבועים בחוק, ואז יש לנו סיעה שיש בה חבר כנסת אחד, ואז אין ספק שיש לה את כל הזכויות.
ארבל אסטרחן: באותה סיעת יחיד הוא גם מקבל מימון – סיעה לכל דבר ועניין.
ארבל אסטרחן: החוק גם קובע מצב שבו סיעה באה ומבקשת מוועדת הכנסת: תכריזו על אחד מחברינו כפורש, כי הוא פועל נגדנו, ועושה כך וכך.
ארבל אסטרחן: על אותו חבר כנסת החוק קובע שורה של סנקציות.
ארבל אסטרחן: הוא לא מקבל מימון, הוא לא מצטרף לאף סיעה.
ארבל אסטרחן: הוא לא יכול להתמנות לשר ולסגן שר.
ארבל אסטרחן: לכנסת הבאה הוא יכול לרוץ רק במפלגה חדשה.
ארבל אסטרחן: הסעיף הזה רק בא ואומר מה קורה איתו בכנסת, חוץ מכל הסנקציות החיצונית, בתוך הכנסת.
ארבל אסטרחן: אותו חבר כנסת שפרש בתוך הכנסת הוא חבר כנסת.
ארבל אסטרחן: כשיש דיון אישי ברור שהוא יכול לנאום, והוא יכול להגיש שאילתות.
ארבל אסטרחן: אבל, מה עם יתר הדברים?
ארבל אסטרחן: האם צריך לתת לו דברים שנותנים לסיעה, או לא צריך?
אברהם מיכאלי: לכן, אני אומר הניסוח פה הוא כזה שלמעט הגשת אי-אמון כביכול יש לו זכויות, אלא אם כן נפרט במקום אחר מה הזכויות והחובות שלו.
יריב לוין: לא, הזכויות מפורטות.
יריב לוין: אני אתן לך דוגמה, הנושא של הצעות לסדר.
יריב לוין: בפרק של הצעות לסדר מוגדר איך מגישים, מי זכאי.
יריב לוין: אנחנו קובעים כלל רחב שאומר שהוא זכאי למה שמקבלת סיעה מכוח התקנון מכיוון שאחרת הוא לא יוכל להגיש הצעות, למשל.
יריב לוין: אבל, אנחנו מורידים, מחריגים, משם את כל מה שהוא זכות סיעתית שהוא באופייה סיעתי, כי אנחנו לא מכירים בו כסיעה.
ארבל אסטרחן: נגיד רציפות, רק סיעה יכולה להתנגד להחלת רציפות.
יריב לוין: לא, הוא לא יכול.
ארבל אסטרחן: אפשר היה להגיד: הוא לא סיעה, ואין לו שום זכות שיש לסיעה, ואז הוא יוכל לנאום בדיונים.
יריב לוין: אי אפשר למנוע ממנו.
יריב לוין: יש ויכוח שאולי נידרש אליו לשאלה, האם למשל הצעת חוק פרטיות הן מכסה סיעתית או שהן זכות פרטית של חבר הכנסת.
יריב לוין: זה ויכוח גדול שאנחנו לא בו כרגע.
יריב לוין: יושב-ראש הקואליציה, אני כבר אומר לכם, עמדתו תהיה שזה יישאר סיעתי.
זאב אלקין: לא, אני מקובלת עליי הלכתו של יושב-ראש הכנסת שבתיאום עם הייעוץ המשפטי קבע כאן הלכה מסוימת.
זאב אלקין: אם נצטרך לעגן את ההלכה הזאת בתקנון באופן מפורש, אני אתמוך בעיגון הזה.
זאב אלקין: אני חושב שזאת הלכה מאוזנת.
זאב אלקין: היא קובעת שבאופן עקרוני המכסה היא סיעתית.
זאב אלקין: אבל, במידה וחבר כנסת פעם אחת בכנס רוצה להתעקש על כך שהוא יביא הצעת חוק או הצעה לסדר בניגוד לעמדת סיעתו, אנחנו חייבים לתת לו את הזכות הזאת, ואז זה מאזן.
יריב לוין: אבל, אני אומר, אנחנו עוד לא שם.
יריב לוין: חבר הכנסת מיכאלי, אני מקבל.
יריב לוין: מסבים גם לתשומת ליבי שיש למשל בסעיף 56.
ארבל אסטרחן: סיעה שלא השתתפה בהצבעה.
יריב לוין: יכול להיות שאנחנו צריכים ללכת אולי בכיוון הפוך.
יריב לוין: אנחנו צריכים להגדיר אלו מהזכויות המוענקות לסיעה - - -
אברהם מיכאלי: - - -זה מה שאני מתכוון בדיוק.
אברהם מיכאלי: תשאיר משהו פתוח.
יריב לוין: במחשבה שנייה, אני מקבל את זה.
אברהם מיכאלי: אי אפשר להתעלם ממנו כי הוא חבר כנסת לכל דבר.
אברהם מיכאלי: הזכויות שלו – איך אמר רובי מעל הבימה?
אברהם מיכאלי: אתם לא יכולים להטיל סנקציות על חברי כנסת פה, ותסגרו להם פיות.
אברהם מיכאלי: זה נכון, אי אפשר לסגור.
אברהם מיכאלי: נראה על מה מותר לפתוח פה.
יריב לוין: מקבל את זה.
יריב לוין: אז אני מציע שמה שיהיה כתוב כאן - - -
ארבל אסטרחן: - - - חברות בוועדות, אפשרות להגיש הצעות חוק.
יריב לוין: כן, והצעות לסדר.
זאב אלקין: למה לא להגדיר אותו כסיעת יחיד?
זאב אלקין: מה הסיבה?
ארבל אסטרחן: סיעת יחיד זה משהו שיכול להיות.
זאב אלקין: הסנקציות על הפורש זה קודם כל מימון.
זאב אלקין: אני חושב שקודם כל צריך להתייחס לכנסת הזאת.
זאב אלקין: אחד, המימון, ובזה בא לידי ביטוי שהוא לא יכול לקחת מסיעתו.
זאב אלקין: שנית, ההתמודדות לכנסת הבאה.
זאב אלקין: שלישית, מילוי תפקידים בממשלה בקדנציה הקיימת.
ארבל אסטרחן: וכתוב לנו בחוק שהוא לא יצורף לסיעה כלשהי.
ארבל אסטרחן: חבר כנסת שוועדת הכנסת הודיעה על פרישתו לא יצורף לסיעה כלשהי בתקופת כהונתה של אותה כנסת.
זאב אלקין: נכון, הוא לא יכול להגדיל למישהו את המכסה לשום דבר.
זאב אלקין: השאלה היא, איך הוא מתפקד במכלול הזה שנוצר לו בכנסת הזאת?
זאב אלקין: פה אם רוצים לתת לו זכויות של הסיעה, אז השאלה למה הם לא זכויות מלאות לצורך העניין?
זאב אלקין: זה דווקא לא ברור לי.
ארבל אסטרחן: מה שכתוב כעת ב-(ג) אומר שיהיו לו כל הזכויות של סיעה.
ארבל אסטרחן: כמובן של סיעה בת חבר כנסת אחד.
ארבל אסטרחן: כאן הציעו למעט הזכות להגיש אי-אמון.
אברהם מיכאלי: זאת ההצעה שעולה עכשיו.
אברהם מיכאלי: עדיין לא הסכמנו לזה.
אברהם מיכאלי: אבל, אני אמרתי למה דווקא זה, ולא דברים אחרים?
אברהם מיכאלי: מצד שני, אם נכתוב את זה בצורה הזאת כפי שמופיע פה הנוהג והנוהל שמעניקים לסיעה, אז יכול לבוא בקלות והוא ינהג כמו סיעה.
זאב אלקין: לגבי חבר כנסת בודד הזכות להגיש אי-אמון היא ממילא מוגבלת.
יריב לוין: הוא יכול לחוקק דין רציפות.
יריב לוין: אין סוף דברים יש לו פה.
אברהם מיכאלי: אמרנו לדון בזה נפרד – מכסות, כל מיני דברים.
יריב לוין: אתה הופך אותו בזכות הפרישה למישהו שיש לו כוחות שלחבר כנסת רגיל אין.
זאב אלקין: ברור, כי הוא משלם על זה מחיר גדול.
זאב אלקין: מה משמעות הפרישה?
זאב אלקין: הוא אומר: אני לא רוצה להיות בסיעה זאת, רוצה לתפקד בנפרד.
זאב אלקין: מצד שני, אומרים לו: אם אתה לא שליש, אתה משלם על זה מחיר מאוד גדול.
זאב אלקין: אתה בלי מימון, אתה בלי תפקיד, אתה בלי כנסת הבאה ברשימה קיימת.
זאב אלקין: הוא מודע למחיר שהוא צריך לשלם.
זאב אלקין: אבל, מהלך הפרישה לא משנה מי יוזם אותו, לצורך העניין הזה אני חושב שזה לא רלוונטי אם הפרישו אותו בכוח כהחלטת ועדת הכנסת - - -