GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: יש כאן ויתור של הריבון, של הכנסת, על מהות החסינות וויתור על הסמכות שצריכה להיות שלנו, של ועדת הכנסת.
אחמד טיבי: לא של שר הביטחון, שבנוהל שהגיעו אליו בסופו של דבר אלוף הפיקוד ושר הביטחון הם שמחליטים, אחרי שפונה אליהם יושב-ראש הכנסת.
אחמד טיבי: יש כאן ויתור, יש כאן כניעה של הריבון, של הכנסת, בפני אלוף הפיקוד וגורמי הביטחון.
אחמד טיבי: אסור שדבר כזה יקרה.
אחמד טיבי: לפעמים אני מרגיש שאני פחות מאשר אזרח רגיל במחסומים.
אחמד טיבי: ביום שישי רציתי להיכנס להפגנה בבלעין, וזה קורה גם במחסומים אחרים.
אחמד טיבי: לאזרחים ישראלים רגילים, ערבים ויהודים, נתנו להיכנס, ולי אמרו שאחכה כי חברי כנסת זה משהו אחר.
אחמד טיבי: חיכיתי 20 דקות.
אחמד טיבי: התקשרתי ליושב-ראש הכנסת, הוא היה בחו"ל, ואחר-כך אפשרו לי להיכנס.
אחמד טיבי: זה מיותר לחלוטין.
אחמד טיבי: אגב, זה קורה יותר מאשר פעם אחת.
אחמד טיבי: לעיתונאים, למשל, מותר להיכנס היום לרצועת עזה.
אחמד טיבי: עיתונאים ישראלים נכנסים לרצועת עזה כדי לסקר.
אחמד טיבי: לחברי הכנסת אסור להיכנס.
יצחק לוי: אתה מדבר על עזה או על גוש קטיף?
אחמד טיבי: על עזה.
אחמד טיבי: אולי עכשיו יש קצת יותר החמרה, אחרי שנחטף העיתונאי של ה-CNN, אבל עדיין הגישה היא חופשית כמעט.
אחמד טיבי: על חברי כנסת יש איסור מוחלט להיכנס, אלא באישור מראש של שר הביטחון, והאישור הוא לא קל.
זהבה גלאון: הוא לא קיים.
אחמד טיבי: כמעט ולא קיים.
אחמד טיבי: יש מקרים בודדים שהתרחשו לאחרונה.
אחמד טיבי: לכן יש כאן פגיעה בחסינות של חברי הכנסת, גם לגבי שטחי A וגם לגבי שטחי B.
אחמד טיבי: לכן אני חושב שהנוהל הזה שהגיעו אליו הוא נוהל לקוי.
רוני בר-און: הסיכום של אוקטובר לא טוב?
אחמד טיבי: הוא לא מאפשר מילוי חובתי כנבחר ציבור שנהנה מחסינות.
רוני בר-און: התחלנו את הדיון הזה בשטח A, שלכולי עלמא לא פליגי שברגע שמגיעים לגבול, החסינות נפסקת, גם אם אנחנו לא רוצים להכיר בזה.
רוני בר-און: זה לכאורה מבחינת ההיבט החוקתי של הדברים, כמדינה זרה.
רוני בר-און: הרי אין לך חסינות כשאתה נוסע לאנגליה.
רוני בר-און: אז השווינו את זה.
רוני בר-און: קל לקחת את הדיון של אוקטובר ולשכוח מאיפה התחלנו.
רוני בר-און: יכול להיות שהנוהל הוא לא טוב, אבל הוא היה נוהל מצוין כי התחלנו מתחתית ההר.
רוני בר-און: היום כשאנחנו נמצאים עם הנוהל על הפסגה, אתה אומר שהוא לא טוב.
אחמד טיבי: אבל מחסום צה"ל, שהוא הנציג, הוא היישום של המניפולטור בשטח לגבי, הוא שמונע ממני גישה ישירה לרמאללה.
זהבה גלאון: באנגלייה אין מחסום.
אחמד טיבי: אם אני רוצה לנסוע לתאילנד, לאזור שיש בו צונאמי, אף אחד לא עוצר אותי, והסכנה שם היא גדולה יותר.
אחמד טיבי: לכן יש כאן מניפולציה ברורה וחד-משמעית.
מאיר פרוש: כשאנחנו קוראים את שני המסמכים שחבר הכנסת הרב לוי התייחס אליהם קודם, אנחנו מבינים שהיה ניסיון לחזור על מה שקרה ביצהר, ואחר-כך כנראה שהעירו את תשומת לבם ולכן המצב השתפר.
יצחק לוי: זה היה באיום חקיקה.
מאיר פרוש: אני מטיל ספק אם בכלל חברי הכנסת יוכלו להיות בגוש קטיף בעת ההתנתקות, כי מלכתחילה חברי כנסת אמורים לעשות בעיות בהיותם שם, במירכאות.
מאיר פרוש: בעצם הרצון לנסות להגדיר את גוש קטיף כשטח צבאי סגור, אם היינו יודעים בדיוק מתי מכריזים על שטח כשטח צבאי סגור, היית רואה שאין בכלל כל דמיון בין מקום שצריכים להכריז עליו שטח צבאי סגור שאמור כלפי גורמים עוינים או כלפי תקשורת, כשלא רוצים שהדברים ייצאו החוצה, לבין חברי כנסת שרוצים להיות במקום כדי לראות אם הכול מתנהל בסדר או להרגיע רוחות.
מאיר פרוש: מה בין זה לבין שטח צבאי סגור, שניסו להגדירו כך במסמך הראשון?
מאיר פרוש: אם מישהו קורא את חוק חסינות חברי הכנסת הוא יודע שרק פגיעה בביטחון המדינה או סודות.
מאיר פרוש: אילו סודות יש כאן?
מאיר פרוש: איזו פגיעה בביטחון המדינה?
מאיר פרוש: הניסיון להלביש על נייר של שלושה עמודים שטח צבאי סגור אומר שיש אמירה לחברי הכנסת שלא ייכנסו לאשליות, כי הם לא יהיו שם בעת ההתנתקות.
מאיר פרוש: מסיבה כזאת או אחרת, אולי שמן על הכביש.
מאיר פרוש: אם רוצים לאפשר לנו, צריכים לומר את זה בגלוי.
רוני בר-און: אדוני המשנה ליועץ המשפטי, הדברים שאומר חבר הכנסת פרוש מקובלים עלי במאה אחוז.
רוני בר-און: אני רק רוצה להזכיר לחבר הכנסת פרוש איפה אנחנו נמצאים.
מאיר פרוש: בסוף יגידו לנו שלא מגיע לנו להיות, כי זה לא שטח המדינה.
יצחק לוי: זה הבסיס של כל העניין, זה הבסיס של הדיון.
רוני בר-און: הדברים שאתה אומר נשמעים מאוד ואני מקבל אותם, ולכאורה לאור הדברים שאתה אומר, ההסדר שהרב לוי הגיע אליו במליאת הכנסת הוא לכאורה הסדר שהוא לא כזה שמבטיח את התוצאות שהרב לוי מצפה להן.
רוני בר-און: אבל אנחנו שוב שוכחים את נקודת ההתחלה.
רוני בר-און: נקודת ההתחלה היתה הצעת חוק, שהממשלה מתנגדת לה, שתכפה משמעת קואליציונית ויהיה "תפסת מרובה, לא תפסת".
רוני בר-און: אנחנו יושבים פה לא בשביל לקבל את הטוב המוחלט.
רוני בר-און: אנחנו לא יושבים פה כדי לצאת מהחדר הזה עם מלוא תאוותנו בידינו.
רוני בר-און: אין סרט כזה.
רוני בר-און: הממשלה לא תיתן לחוק של הרב לוי לעבור.
יצחק לוי: שרת המשפטים הודיעה לי, שמהותית היא איננה מתנגדת לחוק.
רוני בר-און: אם מהותית היא לא מתנגדת ועקרונית היא לא מתנגדת, היא לא מסכימה.
יצחק לוי: הערכתי היא, שאנחנו במליאת הכנסת כן היינו מעבירים את החוק, בקולות חברי ליכוד, בקולות חברי כנסת מכל הסיעות.
יצחק לוי: אני חושב שזה מה שגרם למכתב השני של הצבא.
יצחק לוי: אחרת לא היינו מקבלים את המכתב השני.
רוני בר-און: אומר חבר הכנסת פרוש, המכתב נכתב ואתה לא תהיה בגוש קטיף.
יצחק לוי: אם כך אני אלך לחקיקה.
יצחק לוי: אני מודיע לך, שאם זאת המסקנה של הוועדה, אני אלך לחקיקה.
רוני בר-און: זאת לא המסקנה של הוועדה.
רוני בר-און: אני אוציא מסקנה, שתהיה לך התחייבות שלטונית שאי-אפשר יהיה לשחק אתה.
רוני בר-און: ניסיתי להסביר לחבר הכנסת פרוש למה הדברים שלו נופלים על אוזניים קשובות, ומצד שני זה סוג של האינטראקציה בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת, שבסופה אנחנו מקווים לצאת מפה עם חבילה שמבטיחה דבר ברור.
מאיר פרוש: חבר הכנסת סער הודיע לנו יום קודם בהנהלת קואליציה שהוא נותן חופש הצבעה.
מאיר פרוש: אם זה היה עובר בקריאה טרומית, יכול להיות שהיו מתייחסים אחרת למה שהרב לוי מבקש עכשיו.
רוני בר-און: קצין הכנסת, בבקשה.
יצחק שד"ר: אני רוצה לתאר את הדברים, איך הם מתפתחים לגבי שטחי C ואחר-כך אתייחס לגוש קטיף.
יצחק שד"ר: אני רואה הבדל בין שטחי C לשטחי A ו-B.
יצחק שד"ר: אולי בענייני הריגה לחבר הכנסת יש שיקול דעת שהוא לא פחות משיקול אחר, אבל לשטחי A יש גם נושא של חטיפה, שאני לא חושב שזה שיקול דעת כמו של חבר הכנסת.
יצחק שד"ר: חטיפה הופכת למשהו הרבה יותר בעייתי.
יצחק שד"ר: ההסדר לגבי שטחי C עובד.
יצחק שד"ר: משעה שחברי כנסת פונים, ההסדר עובד, למעט פעם אחת שהיה סירוב.
יצחק שד"ר: היה הסבר מדוע היה סירוב וחבר הכנסת קיבל את זה.
יצחק שד"ר: כל הפעמים האחרות אושרו.
יצחק שד"ר: חברי כנסת שלא פונים דרך המנגנון, נתקלים בבעיות.
יצחק לוי: אני לא פונה ולא נתקל בבעיות.
יצחק שד"ר: אותן הבעיות שמתעוררות בשטח הן באותם מקרים שבהם חברי הכנסת לא מתאמים.
יצחק שד"ר: הם מגיעים למחסום ואין שם האישור.
יצחק שד"ר: לגבי גוש קטיף, יצטרכו לבנות מנגנון כלשהו, כי צריך לזכור שיכול להיות שהמחסומים יעצרו את חברי הכנסת בתוך שטחי מדינת ישראל.
יצחק שד"ר: מלבד זה, ההסדר עם תעודת חבר הכנסת הוא מצוין, אבל יצטרכו לחדד את המנגנון שבו יהיו קצרים מאוד כדי לפתוח את התקשורת ושהאלוף יחליט ולא מישהו אחר.
יצחק שד"ר: קצת קשה לי לראות סכנת חיים לחבר כנסת בגוש קטיף, כאשר יש שם 3,000-4,000 אזרחים ישראלים.
יצחק לוי: ו-3,000 שוטרים.
יצחק שד"ר: קצת קשה לי לקבל, שאיזשהו מנגנון ביטחוני יגיד שחבר הכנסת מגיע כדי להתסיס, כשהוא אומר שהוא בא להרגיע.
רוני בר-און: זה לא נימוק.
רוני בר-און: גם אם הוא יבוא עם הצהרה שהוא בא להתסיס ובא להפר את השלום, לפי הסיכום הזה אי-אפשר לעצור אותו.
זהבה גלאון: לא צריך לעצור אותו, כי הוא חבר כנסת שנהנה מחסינות מהותית.
זהבה גלאון: לא בגלל הסיכום הזה.
יצחק שד"ר: התססה והסתה יכולה להביא לסיכון כוחות הביטחון.
רוני בר-און: אם הוא בא להתסיס ולהסית ויש לו מגפון ותופסים אצלו נייר עם כרזות שטנה והתססה, אז הציבור שלו יהרוג אותו?
יצחק לוי: הוא מתכוון שהציבור יהרוג את השוטרים.
יצחק שד"ר: אתה מסכן את כוחות הביטחון.
יצחק שד"ר: לא ייתכן שאם חבר הכנסת לוי יאמר שהוא בא להרגיע, יאמרו לו שהוא בא להתסיס.
יצחק לוי: אני בטוח שלא ישאלו אותי בשביל מה באתי.
מאיר פרוש: צריך לדאוג לחבר כנסת שלא יודע לנהוג, שנהג שלו יוכל להיכנס אתו.
יצחק לוי: יש גם חבר כנסת שלא יודע לדבר וצריך לקחת דובר.
רוני בר-און: נסדר לכם אוטובוס מהכנסת, עם נהג עיוור.
עו"ד מלכיאל בלאס: אני חושב שצריך מעט לעשות סדר.
עו"ד מלכיאל בלאס: אני חושב שדווקא המונח שבחרו בו למניעת סכנה לחיי חבר הכנסת או חיילי צה"ל שיהיו שם מצמצם את המונח "ביטחון המדינה", שהוא מונח הרבה יותר כללי, הרבה יותר רחב ועושה אותו קונקרטי.
עו"ד מלכיאל בלאס: אי-אפשר לשלוח כיתה של חיילים עם המלים "ביטחון המדינה" ולהגיד להם להסתדר עם זה.
עו"ד מלכיאל בלאס: אנחנו בפקודות צריכים לתת להם יותר קונקרטיזציה, להסביר להם למה באמת מתכוונים בעניין הזה.
עו"ד מלכיאל בלאס: אנחנו מתכוונים לגרעין הקשה שהוא מניעת פגיעה בחיי אדם, שבמקרה הזה נכנס למונח "ביטחון המדינה".
עו"ד מלכיאל בלאס: לכן אני חושב שהסיכום הוא נכון במישור הזה, ואני לא רוצה להיכנס לשאלה אם זה כן המדינה או לא המדינה.
עו"ד מלכיאל בלאס: מבחינת החייל כרגע, הוא צריך לדעת מתי להגיד לא.
עו"ד מלכיאל בלאס: דבר שני, זה לא מצב שיהיה שטח סגור ואז לא ייתנו לאף אחד להיכנס.
עו"ד מלכיאל בלאס: להיפך, נכתב במפורש במכתב, ואמרנו את זה גם בשלב חקיקתו של החוק בדיוני ועדת החוקה, שיינתן היתר כללי לכניסת חברי כנסת לשטחים המפונים, מה שלא יינתן לכלל האזרחים.
עו"ד מלכיאל בלאס: אולי לאמבולנסים כן, לאספקת מים כן, אבל אזרח שיגיע לאזור בימים של ההגבלה לא יורשה להיכנס.
עו"ד מלכיאל בלאס: בסעיף 7 למכתב כתוב שיותר להיכנס.
מאיר פרוש: זה במכתב השני.
מאיר פרוש: מה עם המכתב הראשון?
עו"ד מלכיאל בלאס: זה היה במארס.
עו"ד מלכיאל בלאס: התפתחנו, התקרבנו.
רוני בר-און: ככל שהדברים בין שני המסמכים סותרים, המסמך האחרון הוא הקובע?
עו"ד מלכיאל בלאס: כן.
יצחק לוי: צריך להודיע את זה לכל דרגות הפיקוד.
עו"ד מלכיאל בלאס: האחריות שלנו היא לוודא שזה יורד עד רמת המחסום.
עו"ד מלכיאל בלאס: המבחן בסופו של דבר צריך להיות מבחן של מי שמפעיל את הסמכות בשטח.
עו"ד מלכיאל בלאס: הגישה שאומרת שזה מבחן סובייקטיבי של כל חבר כנסת – כך אני לא מבין את חוק החסינות בישראל, שחבר כנסת מחליט לבדו לאן הוא נכנס ולאן לא.
עו"ד מלכיאל בלאס: זה חייב להיות האיש המוסמך.
עו"ד מלכיאל בלאס: מצד אחד יש כמובן ביקורת שיפוטית על ההחלטות האלה, ומצד שני הכנסת יכולה לקיים דיון על כל דבר שקרה.
רוני בר-און: אני לא עוסק בשאלה איך זה קרה, ואני גם לא רוצה לשנות סדרי עולם במובן של להקים עכשיו את המערכת של הטריבונל השיפוטי.
רוני בר-און: אני בנושא של הפרקטיקה, שהרב לוי יודע שכעת חיה בעוד פחות מחודשיים הוא בשטח, בלי בעיות קומוניקציה.
זהבה גלאון: אתה נותן עדיפות לחבר הכנסת לוי על פניי.
זהבה גלאון: אתה פותר בעיה אחת.
עו"ד מלכיאל בלאס: זה הבדל בין שטח שבשליטת כוחות צה"ל לבין שטח שהוא מחוץ לכוחות צה"ל.
רוני בר-און: אני לא עוצר כרגע את הדאגות שמדאיגות אותך, ואני אלך אתן קדימה.
רוני בר-און: אני רוצה לשכלל את המסקנות של הוועדה כדי לדעת להגיד לרב לוי שהוא לא צריך ללכת לחקיקה.
רוני בר-און: אני רוצה לשמוע פתרון ברמה הלוגיסטית איך הדברים האלה נפתרים, מי נקבע לקבל את ההחלטה, איך הרב לוי בטווח זמן שלא עולה על עשר דקות מגיע לגורם המחליט.
רוני בר-און: אם מתעוררת בעיה, איך הוא יודע שהוא מדבר עם הגורם המחליט ולא עובר דרך הרב"ט לסמל וכן הלאה כפי שקרה לחבר הכנסת אלדד ביצהר.
רוני בר-און: ואם אין החלטה כזאת, האחריות היא שלו.
רוני בר-און: אני לא רוצה להיות במצב שיעצרו אותם על לוגיסטיקה.
רוני בר-און: צריך מנגנון לזה.
רוני בר-און: אם אתם לא יודעים לתת עכשיו, המשך דיון ביום שלישי, תנו לנו מנגנון.
רוני בר-און: אני רוצה ביום שלישי הבא לדעת שחבר הכנסת לוי אומר שהוא יורד מיוזמת החקיקה.
זהבה גלאון: בזה שאתה פותר עכשיו את הבעיה של חבר הכנסת לוי, שאני בעדה, אתה דוחק לקרן זווית את הבעיה שלי.
זהבה גלאון: ברגע שתפתור את העניין של חבר הכנסת לוי, העניין שלי יהפוך להיות משני.
רוני בר-און: על הבעיות שהציקו לך, אגב דיון של חבר הכנסת אלדד, קיימנו את הדיון ב-2004.
רוני בר-און: הגענו לנוהל ב-2004 וסיכמנו אותו.
רוני בר-און: היום את אומרת שאת לא רוצה את יושב-ראש הכנסת בתור הגורם המחליט.
זהבה גלאון: אמרתי את זה כבר אז, לא היום.
רוני בר-און: אבל ההזדמנות הזאת שלך יש בעיה מהסוג הזה, שאני רואה אותה כרגע כמז'ורית וכמעכבת את ההתנהלות של הפתרון שאנחנו רוצים להגיע אליו...
זהבה גלאון: מחר הייתי צריכה להיות ביריחו.
זהבה גלאון: ההבחנה שעושה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בין כניסה לשטח שהוא לא שטח מדינת ישראל לבין כניסה לשטח במדינת ישראל אינה רלוונטית בעיני, בגלל שאנחנו מדברים על דבר אחד שהוא מהותי וזאת החסינות המהותית.
זהבה גלאון: כשאתה מדבר על החסינות המהותית ועל זכותו של חבר הכנסת, היא חלה כאן והיא חלה כאן, זה חלק מהחסינות במובן הזה.
זהבה גלאון: זה שעכשיו אתה רוצה לתת לו מענה ולמצוא לו פתרון, הבעיה שלי היא הרבה יותר קונקרטית.
זהבה גלאון: הפגישה היתה אמורה להיות מחר, לא בעוד חודשיים כשיהיה הפינוי ולא באוגוסט.
עו"ד מלכיאל בלאס: אפשר לנסות את הנוהל ולראות אם הוא עובד.
עו"ד מלכיאל בלאס: יכול להיות שהצבא היה שוקל שוב את העניין.
זהבה גלאון: לא מקובל עלי העיקרון, שליושב-ראש הכנסת יהיה שיקול הדעת האחרון לכפות עלי.
רוני בר-און: חברת הכנסת נוקטת בקו, שאם "אגד" העלה את המחירים היא מסדרת את "אגד" והולכת ברגל, אחרי האוטובוס.
רוני בר-און: אם את לא רוצה לפנות, אנחנו נפתור את הבעיה שלך, אבל את לא יכולה כרגע.
רוני בר-און: את חושבת שנגיע לפתרון שיפתור לך את בעיית יריחו למחר?
זהבה גלאון: אתה מציע פתרון נקודתי, ואתה לא מציע פתרון מהותי לחסינות חברי הכנסת.
עו"ד מלכיאל בלאס: הנוהל הזה הוא תוצאה של הרבה דיונים.
רוני בר-און: יש נוהל.
רוני בר-און: אם לא מוצא חן בעינייך לפנות ליושב-ראש הכנסת, כנראה שאת לא מספיק רוצה להיות ביריחו.
רוני בר-און: את רוצה שעכשיו אני אמצא לך פתרון לבעיית יריחו על נוהל קיים?
רוני בר-און: אם את לא רוצה לפנות, זה סוג של מחאה שמקובלת עלי.
רוני בר-און: אבל מצד שני, בגלל שהתעוררה אצלך עכשיו בעיית יריחו ואת אומרת שבהזדמנות הזאת את רוצה לשנות את הנוהל, אני לא יכול לעצור אותו.
רוני בר-און: אחרת חבר הכנסת לוי יחליט להתקדם בחקיקה.
אריה אלדד: חברת הכנסת גלאון צודקת בעניין הזה.
אריה אלדד: בחודש-חודשיים האחרונים נותנים מדי שבוע לקבוצת יהודים להיכנס לבית-כנסת "שלום על ישראל" ביריחו, ולא מפעילים שם את השיקול של חשש חטיפה או ביטחון המדינה.
יצחק לוי: למה לא הפעילו את הנוהל במקרה של חברת הכנסת גלאון?
רוני בר-און: כי היא לא רוצה.
רוני בר-און: שר הביטחון סירב, והיא אומרת שהיא עושה מחאה, היא לא רוצה שהיושב-ראש ייתן לה לקיים דיון.
זהבה גלאון: יש כאן עניין הרבה יותר מהותי.
זהבה גלאון: היום יהודים הולכים להתפלל בבית-כנסת ביריחו.
זהבה גלאון: החשש שלי הוא שיש שר ביטחון שיכול לעשות שימוש מניפולטיבי ביכולת הזאת.
יצחק לוי: את צודקת, לכן נתנו אפשרות ליושב-ראש הכנסת להכריע.
זהבה גלאון: במה מותר יושב-ראש הכנסת מחבר הכנסת?
זהבה גלאון: התפקיד שלו כיושב-ראש הכנסת, בהקשר של החסינות המהותית, לא גובר על שיקול הדעת שלך.
זהבה גלאון: לכן זה לא פונקציונלי.
יצחק לוי: הנוהל הזה מונע דיון בוועדת הכנסת?
יצחק לוי: נניח שחבר הכנסת יפנה ליושב-ראש ועדת הכנסת ויבקש דיון בכנסת על כך שלא אפשרו לחברת הכנסת גלאון להיכנס ליריחו.
רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון אומרת, שאם שר הביטחון מנע ממנה לקיים דיון ביוזמת ז'נבה ביריחו באמצעות זה שאמר שהיא לא יכולה להיכנס לשם, כי יש סכנה לחייה, בשעה שהיא יודעת שמתרוצצים שם הרבה מאוד אנשים שהולכים לבתי-כנסת ולדברים אחרים, היא יודעת שההחלטה שלו היא פוליטית והיא לא רוצה להחליף את שיקול הדעת של שר הביטחון בחצי שיקול דעת של יושב-ראש הכנסת, כי בסוף שר הביטחון הוא מחליט.
רוני בר-און: לכן היא רוצה שתשב ועדת הכנסת, כטריבונל מעין שיפוטי, ויהיו מיוצגים שם כולם והיא תקבל החלטה כפי שהיא מקבלת.
רוני בר-און: זאת ברירת המחדל.
רוני בר-און: אני מבקש מחברת הכנסת גלאון, ואני מזדהה עם כל הטענות שהיא מעלה, לא להרים את המשא הכבד, למרות שהוא קונקרטי, למרות שיריחו זה מחר וגוש קטיף זה רק בעוד חודשיים, על העגלה הכבדה של חבר הכנסת לוי, שהיא נוסעת לכיוון צומת שבו חבר הכנסת לוי צריך לקבל את ההחלטה אם הוא הולך להסדר הזה או הולך לתהליך של חקיקה.
רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, את מעכבת את חבר הכנסת לוי, את מעכבת אותנו.
זהבה גלאון: אני רוצה להציע פתרון.
זהבה גלאון: אני לא מזדהה עם משנתו ורצונו של חבר הכנסת לוי, אבל אני מזדהה עם יכולת מימוש תפקידו, והוא רוצה להגיע לגוש קטיף.
זהבה גלאון: אני בעד להגיע לשפצור הפתרון שהוסכם, כדי לא לעכב בינתיים את מה שניתן להיות ממומש.
זהבה גלאון: אבל אני רוצה שתהיה כאן התחייבות של יושב-ראש ועדת הכנסת, לזמן את הגורמים הנוגעים בדבר, קרי שר הביטחון ויושב-ראש הכנסת והיועץ המשפטי לממשלה, זאת אומרת אני רוצה דיון בדרגים הכי מהותיים.
עו"ד דלית דרור: כל פעם ופעם, או דיון עקרוני אחד?
זהבה גלאון: דיון אחד, עקרוני.
זהבה גלאון: כי זאת סוגיה מהותית לגבי חסינות חברי הכנסת.
עו"ד מלכיאל בלאס: תעשו את זה במקרה שניסו את הנוהל והוא לא עבד.
רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון לא רוצה.
רוני בר-און: היא אומרת שהפנייה לנוהל, מבחינתה, היא פגיעה בעיקרון מקודש שלה והיא לא מוכנה להשתמש בנוהל.
יצחק לוי: היא מבקשת דיון חוזר על הנוהל הזה.
רוני בר-און: בראי של פרשת יריחו.
רוני בר-און: ההכרה שלה בנוהל, לשיטתה, היא הכרה בפגיעה בזכות החסינות.
עו"ד מלכיאל בלאס: הכוונה היא שבמחסומים יהיו קצינים שיוכלו לטפל בבעיות, לרבות מהסוג הזה.
רוני בר-און: ההתנתקות עולה לכם כל כך הרבה.
רוני בר-און: הרי תשימו שם קצינים דוברי צה"ל וכו'.
רוני בר-און: מדוע שבכל מחסום כזה לא יהיה קצין מתאם לחברי הכנסת?
עו"ד מלכיאל בלאס: זה מה שאני אומר.
עו"ד מלכיאל בלאס: אחד מהקצינים יוכל לפתור הרבה בעיות, כולל הבעיה הזאת.
אריה אלדד: אני מציע שגם מספרי הטלפון של הקצינים האלה יפורסמו, כדי שטכנית תהיה נגישות.
רוני בר-און: העיקרון מבחינת המהות מקובל, סכנה לחיי חבר הכנסת או סכנה לחיי כוחות הביטחון אגב כניסת חבר הכנסת לאזור.
רוני בר-און: כל היתר כפתחו של אולם.
רוני בר-און: חבר הכנסת יעבור ברוב עם ובהדרת מלך.
רוני בר-און: כל הפרקטיקה בעניין הקצין המתאם לענייני חברי הכנסת, קשר לאלוף הפיקוד, לרמטכ"ל, לראש הממשלה ברמה של 10-15 דקות – אני מבקש שאת הנייר הזה יסכמו הרב לוי מול עו"ד בלאס.
רוני בר-און: אני רוצה להביא את הנייר הזה בשבוע הבא לאישור ועדת הכנסת, כדי שנוכל להגיד לרב לוי שלא יפנה לחקיקה.
רוני בר-און: האם מקובל עליך?
יצחק לוי: עד יום רביעי הבא.
יצחק לוי: אני מבקש שאדוני יקבע לוח זמנים.
רוני בר-און: יום רביעי הבא.
רוני בר-און: בכותרת תכניסו גם את המהות, מה מונע כניסה.
רוני בר-און: הכול מותר, פרט לחיי אדם.
סרן יגאל אוסטנובסקי: המכתב השני אומר את המובן מאליו.
סרן יגאל אוסטנובסקי: לכן גם במסגרת הפקודות הקיימות, והפקודות האלה ממשיכות לחול גם בסיטואציה של התנתקות, הכניסה היא כניסה חופשית.
יצחק לוי: במארס זה לא היה מובן מאליו.
רוני בר-און: אנחנו לא עושים משפט לצבא ואנחנו לא בודקים את הדברים.
רוני בר-און: אנחנו רוצים שהדיון הזה ימצה את המחלוקת.
רוני בר-און: שאחרי הדיון הזה ייצא נייר, שלא תהיה עליו מחלוקת.
רוני בר-און: מחלוקת בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת היא בוודאי דבר מיותר, ואנחנו רוצים לבטל אותה.
רוני בר-און: אם אתם יודעים להגיע לנייר, נבטל את המחלוקת.
רוני בר-און: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מס' 244.
רוני בר-און: סיעות האיחוד לאומי-מפד"ל-ציונות לאומית דתית מתחדשת וש"ס הגישו הצעות להביע אי-אמון בממשלה בשל: א.
רוני בר-און: הנורמות השלטוניות שמפעיל ראש הממשלה – של האיחוד לאומי-מפד"ל-ציונית לאומית דתית מתחדשת.
רוני בר-און: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת בנימין אלון; ב.
רוני בר-און: ביצוע עבודות בשליחותה באתר הקרווילות ליד היישוב ניצן, תוך חילול חג השבועות וימי השבת – של סיעת ש"ס.
רוני בר-און: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אלי ישי.
גדעון סער: אני מציע לקבוע נוהל קצר.
רוני בר-און: אם כן, אנחנו מציעים עשר דקות למציע ההצעה, תשובת ממשלה ושלוש דקות לכל סיעה.
רוני בר-און: אין הצעה אחרת ולפיכך אני מעמיד את ההצעה להצבעה.
רוני בר-און: בעד – הרוב ההצעה התקבלה.
רוני בר-און: בקשות חברי הכנסת להקדמת הדיון בהצעות חוק לפני הקריאה הטרומית
רוני בר-און: בקשות לפטור מחובת הנחה: 1.
רוני בר-און: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – עידוד ייצוג לשני המינים), התשס"ה-2005 – פ/3671, של חברת הכנסת אתי לבני.
אתי לבני: ההצעה היא גם של חברת הכנסת גלאון וחבר הכנסת סער.
רוני בר-און: מדוע זה דחוף?
רוני בר-און: האם אתם יודעים משהו שאנחנו לא יודעים?
אתי לבני: מדובר בחוק בחירות ויש חשש שאכן נלך לבחירות בתקופה הקרובה.
אתי לבני: מאחר שנותרו רק 45 יום לתום המושב הנוכחי, חשוב להעביר את הצעת החוק.
אתי לבני: בחוק זה יש מסרים מאוד חשובים שאינם לצד מסוים, אלא לטובת ייצוג הולם לנשים.
רוני בר-און: אין כאן נציג ממשלה.
זהבה גלאון: ממשלה לא מתערבת בחוקי בחירות.
רוני בר-און: בהחלט לא.
רוני בר-און: כאן מדובר בתקציב.
אתי לבני: בהצעה זו יש אמירה מאוד חשובה.
רוני בר-און: האמירה חשובה, אין ויכוח על כך.
רוני בר-און: אני אתמוך בחוק, אך הדחיפות שלו לא ברורה לי.
רשף חן: הממשלה לא פה כדי להתנגד.
רוני בר-און: אם הממשלה לא מסכימה, רואים אותה כמתנגדת.
רוני בר-און: נכון שהממשלה לא מיוצגת כאן, אבל נקטתי לעצמי כלל לפיו אם הממשלה לא מודיעה לי שהיא מסכימה, אני רואה אותה כמתנגדת.
רוני בר-און: אני לא יכול לעשות פרשנות אחרת.
רוני בר-און: זה שהממשלה אינה מיוצגת כאן, זה עניינה.
רוני בר-און: אני חושב שהחוק ראוי לדיון, אבל מכיוון שהוא כבד ויש לו השפעות כספיות לא פשוטות, צריך לדון בזה בכובד ראש.
רוני בר-און: השאלה מדוע צריך מימון גבוה יותר לנשים היא שאלה רצינית.
גדעון סער: השאלה היא אם אתה נוקט בדרך של התערבות, שהיא דרך שאין עליה קונסנסוס – לדעתי בצדק – או בדרך כפי שנוהגות מדינות מערביות מסוימות, של התערבות ושינוי מקומות.
גדעון סער: אפשר ללכת בדרך שבה אתה לא מתערב, אלא אתה אומר שמי שייתן יתר ייצוג לנשים יתומרץ.
רוני בר-און: אלה שאלות של החוק, אבל אני לא מבין מה הדחיפות.
צבי הנדל: למען הגילוי הנאות אני אומר שאני מתנגד לחוק, אבל צריך לדעת שבשלב זה כמעט כל חוק שלא ישוחרר מחובת הנחה, לא יידון במושב הזה.
צבי הנדל: לפיכך אני חושב שאם יש חוקים שיש סבירות שהם יהיו רלוונטיים ומשמעותיים, משום שיש סיכוי שיקדימו את הבחירות, יש לאשר להקדים את הדיון בו.
מאיר פרוש: זה לא אומר שצריך לדון בלחץ.
מאיר פרוש: גם אני מתנגד להצעת החוק הזאת, אבל אומר את ההיפך מחבר הכנסת הנדל.
מאיר פרוש: חבר הכנסת הנדל טוען שהוא לא מסכים להצעת החוק, אבל מבקש שידונו בזה עכשיו.
מאיר פרוש: אני טוען שאין לדון בזה תחת לחץ של בחירות.
מאיר פרוש: מי שחושב שההצעה טובה, שידון בזה ביישוב הדעת.
מאיר פרוש: מי שחושב שההצעה אינה טובה, גם ראוי שידון בה ביישוב הדעת.
רוני בר-און: אם מדברים על הערכיות של החוק, אני חושב שהדרך לקדם בחירתן של נשים לרשימות באמצעות עידוד כספי היא בעיניי דרך פסולה לחלוטין.
רוני בר-און: בכל מקרה, איני משוכנע בעניין הדחיפות.
רוני בר-און: בעד – 6 נגד – 3 נמנעים – אין
רוני בר-און: הנושא הבא – בקשה להקדמת הדיון בהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור התארגנות ניאו-נאצית), התשס"ה-2005, של חבר הכנסת אילן שלגי וחבר הכנסת רשף חן.
רוני בר-און: מה הדחיפות אחרי 57 שנות עצמאות או 60 שנה לאחר דיכוי החיה הנאצית?
רוני בר-און: חבר הכנסת איתן כבל דיבר איתי בטלפון והודיע שהוא יניח היום הצעת חוק זהה.
ארבל אסטרחן: לכן אי אפשר לדון בו, כי ההצעה טרם הונחה.
ענבל גבריאלי: אם הצעה זו מקבלת פטור וההצעה של חבר הכנסת כבל תונח היום, זה לא יהיה רלוונטי לגביה?
ארבל אסטרחן: היא צריכה להיות מונחת לפחות שבועיים.
רוני בר-און: חבר הכנסת שלגי, האם אתה מוכן להמתין כדי שנדון בהצעה הזאת לאחר שחבר הכנסת כבל יניח את ההצעה שלו?
אילן שלגי: אני מסכים, אבל אני רוצה להדגיש שהמתנתי ולא הנחתי את הבקשה הזאת בשבוע שעבר משום שנאמר לי שלפני שיהיה "פ" אי אפשר לבקש.
רוני בר-און: הדרך בה חבר הכנסת כבל יכול להצטרף אליך היא או להמתין שבועיים או שאתה תסכים בטובך לחכות שהיום הוא יקבל "פ" ומחר בבוקר נדון בבקשה שלך במסגרת "שונות".
אילן שלגי: אין לי שום בעיה.
רשף חן: למיטב זכרוני היה מצב דומה בהצעת חוק שלי ובהצעת חוק של חבר הכנסת גלאון, שטרם עברה תקופה של שבועיים.
רשף חן: בהסכמתי, למרות שלא עברו שבועיים, ההצעות הוצמדו.
ארבל אסטרחן: התקנון תוקן לאחרונה ולפיו לא ניתן להצמיד, אלא רק אם ההצעה היתה מונחת לפחות שבועיים.
אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, אני מסכים, אבל אני מבקש שאם מאיזושהי סיבה ההצעה של חבר הכנסת כבל לא תקבל "פ", בכל זאת הנושא הזה יעלה מחר בסעיף "שונות".
אילן שלגי: הדחיפות לדון בהצעת החוק היא התופעות שהיו כאן בשבועיים האחרונים.
אילן שלגי: מסתבר שבנושא הזה קיימת בחוק לאקונה .
אילן שלגי: הפרקליטות אומרת שאין לה סעיף להעמיד לדין לפיו כאשר לא מדובר בהסתה בפועל.
רוני בר-און: אנחנו נדון בכך בישיבה מחר.
רוני בר-און: אם חבר הכנסת כבל לא יגיש את ההצעה, נדון בזה בלעדיו.
רוני בר-און: הנושא הבא – בקשה להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (מרפאות ותאגידים), התשס"ה-2005 – פ/3554, של חבר הכנסת יולי אדלשטיין וקבוצת חברי כנסת.
רוני בר-און: מלכתחילה לא ביקש המציע בקשה לפטור מחובת הנחה, משום שהוא סבר שזה יכול להתנהל בסדר העניינים הרגיל.
רוני בר-און: דא עקא שהוא נפל קורבן לתקלה פרוצדורלית במזכירות – ההצעה הונחה שבועיים לפני תחילת פגרת החורף, מסיבות טכניות לא קיבלה מספור עד 23 במאי 2005.
רוני בר-און: בעצם אנחנו מתקנים עתה את הפגם המנהלתי באופן שאנחנו מקצרים לו את המועד טכנית גם אם אין לו נימוק לקבל פטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: מי בעד מתן פטור?
רוני בר-און: בעד – הרוב ההצעה לתת פטור מחובת הנחה להצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (מרפאות ותאגידים), התשס"ה-2005, נתקבלה.
רוני בר-און: הנושא הבא - הממשלה מבקשת פטור מחובת הנחה להצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק)(תיקון מס' 14), התשס"ה-2005.
רוני בר-און: הפטור מחובת הנחה הוא לכל שלוש הקריאות.
זהבה גלאון: מה המשמעות של הצעת החוק?
אפרת ורד: חוק המועצה לענף הלול קובע שהתקנות והכללים שהתקינה המועצה לענף הלול לפני התיקון יעמדו בתוקף עד ה-1 ביולי.
אפרת ורד: בהצעת חוק זו אנחנו מבקשים הארכת המועד, כדי לאפשר המשך פעילות שוטפת עד להתקנת התקנות והכללים, אשר חלקם נוגעים לבריאות הציבור, כמו הסדרת תחנות מיון.
זהבה גלאון: מדוע לא עושים את זה עד ה-1 ביולי?
זהבה גלאון: מדוע ממהרים כל כך?
אפרת ורד: הוראות החוק ששונו קובעות חובת התייעצות עם המועצה.
אפרת ורד: מאחר שהסעיף הרלוונטי של המועצה שונה כך שנציגי המגדלים במועצה ייבחרו בבחירות והתקנות של הבחירות אושרו רק ב-6 ביוני בוועדת הכלכלה ואנחנו חושבים שראוי להתקין תקנות לאחר התייעצות עם חברי המועצה הנבחרת, לא היה מקום לשנות את הכללים הקיימים עד שתוקם המועצה.
זהבה גלאון: מדוע לא קבעו מראש טווח זמן שייקח בחשבון גם התייעצות?
זהבה גלאון: אני לא מבינה בזה הרבה, נראה שעושים כאן מחטף.
אפרת ורד: בהחלט לא.
גדעון סער: עד עתה נתנו פטורים להצעות חוק פרטיות וזה לא היה מחטף.
גדעון סער: עתה הממשלה מבקשת פטור וזה מחטף?
זהבה גלאון: זה אחרת.
זהבה גלאון: ממשלה צריכה להיערך בהתאם.
רוני בר-און: מי בעד מתן הפטור לכל הקריאות?
רוני בר-און: בעד – הרוב נגד – אין נמנע - 1 בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק)(תיקון מס' 14), התשס"ה-2005, אושרה.
רוני בר-און: הפטור הוא לכל שלוש הקריאות.
רוני בר-און: הנושא הבא – קביעת ועדות לדיון בהצעות חוק: 1.
רוני בר-און: הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד (תיקון – הלוואות לתואר שני), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת דני יתום.