GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: אני רוצה לנסות לשכנע אותך בהצעה הטובה שמביא יושב-ראש הוועדה.
גדעון סער: הרי תמיד יש מחלוקות שהן מחלוקות לשם שמיים, אמיתיות, על ועדה כזאת או ועדה אחרת.
גדעון סער: יושב-ראש הוועדה מביא הצעה, שאולי למעט פריט אחד, לא יכולות להיות מחלוקות.
יצחק כהן: כל זה לכספים, אפשר?
גדעון סער: אני לא רוצה לשכנע אותך, ויתרתי על הרעיון.
רוני בר-און: תודה רבה, היום לא אדון בסעיף ג'.
יצחק כהן: כן המפקד.
רוני בר-און: סעיף ד' עניינו מסים, מומלץ להעביר לוועדת כספים, למעט עניין ביטול הפטור ממע"מ באילת, כל פרק ד' עובר כבר היום לוועדת הכספים, את ביטול הפטור ממע"מ באילת נביא כל אחד לדיון אם הוא רוצה בסיעתו, אנחנו מכל מקום רוצים לקיים על זה דיון בסיעת הליכוד, לבוא בדברים גם עם האוצר, גם עם יושב-ראש ועדת הכספים וכל הגורמים המתאימים.
חיים אורון: אני רוצה לשאול שאלה עקרונית, מי יעשה פיצולים, ועדת הכנסת?
רוני בר-און: הוועדה הזאת.
חיים אורון: לוועדה הזאת אין סמכות לפצל חוקים.
אנה שניידר: הוועדה יכולה רק להחליט לאיזה ועדה יעבור איזה חלק.
אנה שניידר: אם אותה ועדה תחליט שהיא לא מקדמת את החוק - - -
רוני בר-און: אז כרגע אני לא מעביר את זה, אנחנו נחליט לאן אנחנו מעבירים את זה ואז יישמעו הדעות אם זה מתפצל מהחוק או לא מתפצל מהחוק.
רוני בר-און: סעיף ה' - לא דנים היום.
רוני בר-און: סעיף ו' - לא דנים היום.
רוני בר-און: סעיף ז' - משק החשמל, עובר לוועדת הכלכלה, כמומלץ על-ידי היועצת המשפטית.
רוני בר-און: סעיף ח' - לא דנים היום.
רוני בר-און: סעיף ט' - לא דנים היום.
רוני בר-און: סעיף י' - עידוד השקעות הון, עובר לוועדת הכספים.
רוני בר-און: סעיף יא' - לא דנים היום.
רוני בר-און: סעיף יב' - הגנה על העמיתים בקופות הגמל, יעבור לוועדת הכספים.
אילנה כהן: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
רוני בר-און: אני מציע להעביר לכספים, תכף נשמע אותך ואז נחליט.
רוני בר-און: סעיף יג' - שונות, לא דנים בזה היום.
חיים אורון: אדוני היושב ראש, בחוק הזה על-פי המיונים של היועצת המשפטית של הכנסת יש 62 פריטים, היא ציינה מתוכם 26 פריטים שלא שייכים לתקציב.
חיים אורון: עם כל הכבוד ליועץ המשפטי לממשלה, מבחינתה של הכנסת, אין לו מעמד בהקשר הזה מהטעם הפשוט, שהוא נתן תשובה לשאלה על מה הוא יכול להגן בבג"ץ.
חיים אורון: הכנסת לא עובדת על מה אפשר להגן בבג"ץ אלא מה נכון מבחינת סדרי עבודתה.
חיים אורון: היועצת המשפטית של הכנסת, בניסיון רב שנים, אומרת על 26 פריטים מתוך 62 פריטים, ביניהם כמה פריטים מאוד משמעותיים, הם אינם נושא הכרחי לחוק.
חיים אורון: אני מציע, שהכנסת קודם כל תחליט, שהיא פועלת על-פי העצה המקצועית הזאת.
חיים אורון: אני מודה, שמעבר לשיפוט של היועצת המשפטית, מצאתי עוד 8-9 פריטים שלא חייבים לדון בהם עכשיו.
חיים אורון: אני לא מבין למה חומה בים המלח, בלעדיה אין מדיניות כלכלית, הסדרי הנסיעה ברכבת, בלעדיהם אין מדיניות כלכלית, למה קופת חולים חמישית, בלעדיהם אין מדיניות כלכלית.
רוני בר-און: אבל לי לדון בזה היום, אתה רוצה לדון בעיקרון?
רוני בר-און: העיקרון שאמרת הוא עיקרון שקשה להתווכח אתו, שחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה בוודאי איננה שוקלת יותר מחוות דעתה של היועצת המשפטית של הכנסת.
רוני בר-און: אבל אני רוצה להזכיר לך, אם מדברים ברמה העקרונית, שוועדת הכנסת בהצבעתה יכולה גם לא לקבל את המלצת היועצת המשפטית, וכבר היו דברים מעולם.
חיים אורון: אל"ף, אני יודע ומכיר איך הקואליציה יכולה להעביר כל דבר בוועדת הכנסת, וזה בסדר.
חיים אורון: התייחסתי טיפה יותר ברגישות לפערים בין מה שמוצג על-ידי שר האוצר, זהו ואין בלתו, לבין מה שכמעט מחצית הנתונים שהיועצת המשפטית אומרת, לא שייך לעניין.
חיים אורון: אני צריך לשבת אחר כך הרבה שעות על החוק הזה, אני מודה, אני רוצה לחסוך לעצמי, יש עוד חוק בוועדת הכספים, מאוד גדול ומאוד קריטי, חוק פיצוי פינוי, שיש בו הרבה מאוד עבודה.
חיים אורון: וכפי שאני מכיר את ועדת הכספים, כנראה אותם חברים עוסקים גם בזה וגם בזה, ואני מציע להכניס גם את שיקול הדעת הזה לתוך הדיון כי הוא חלק מהדיון.
חיים אורון: לגבי סעיף אחד אני רוצה לומר, שרי הממשלה רבו על חוק עידוד השקעות הון שלוש שנים, הוא כבר מוארך שלוש שנים, רבו שנה שלמה, מדצמבר בשנה שעברה, אבל לנו נותנים פרק זמן של שבועיים.
חיים אורון: זה בלתי אחראי, זה לא רציני.
חיים אורון: הוויכוח הוא לא על רפורמות כלכליות, הוויכוח הוא על ההצבעה בסוף הדיון על הרכבת לנגב, על המע"מ באילת ועל חוק עידוד השקעות הון, זה התרגיל.
חיים אורון: זאת ההזדמנות שלי לומר לשר האוצר, שהוא עושה טעות גדולה עם חוק עידוד השקעות הון.
רוני בר-און: אני מניח, כאשר יתקיים דיון בוועדת הכספים בעניין השאלה, כן לפצל או לא לפצל את חוק עידוד השקעות הון, שר האוצר יכבד אותו בנוכחותו, אין שום ספק שהוא יתייצב שם כדי להגן על עמדתו, שזה צריך להיות במסגרת חוק ההסדרים.
רוני בר-און: אתה מנצל את הבמה הלא נכונה כרגע.
שאול יהלום: אדוני היושב ראש, אדוני השר, לפי תקנון הכנסת, חוק ביטוח לאומי בטיפולה של ועדת העבודה הרווחה והבריאות, כולם יודעים שחוק ביטוח לאומי על כל השלכותיו זה רק כסף, ניתן על-פי התקנון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
שאול יהלום: מה הסיבה שרוצים להעביר אותו לכספים?
שאול יהלום: אין לי מושג.
שאול יהלום: אני כיושב ראש מתחייב, למרות שאני שייך לאופוזיציה, לעשות הכל לגופו של עניין, לא להגזים בגישה אופוזיציונית אלא ללכת לגופו של עניין ויש גם רוב לקואליציה בוועדה שלי.
שאול יהלום: אם כך, אני לא מבין, מה הבעיה להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, אתם פוחדים מגישה חברתית יותר?
שאול יהלום: הרי בכל הדברים האלה דנו בצורה כזאת או אחרת בוועדה, אנשים בקיאים בנושא.
שאול יהלום: אדוני היושב ראש, מדוע אתה מכניס את הסעיף של ביטוח לאומי במחלוקת למחלוקת?
רוני בר-און: אני אומר לך, בהתייעצות אמרתי, שנקיים הידברות עם חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.
רוני בר-און: הם רוצים לעבוד על זה מחר בבוקר.
רוני בר-און: הטיעונים שהשמעת, השמעת אותם גם בשנה שעברה ובצדק, וסופך שגם שכנעת בחלק מהדברים.
רוני בר-און: יש עדיין דברים שיהיה עליהם ויכוח, אל תראה בוויכוח שיתקיים מיום ראשון בבוקר בינך לבין יושב-ראש הקואליציה לבין קובי הבר, בבחינת סוף פסוק.
רוני בר-און: זה מסטר שקיבלתי לטיפול מחר בבוקר, לא הייתי מטפל בזה כי זה מחלוקת, ניסיתי לבוא רק על דברים בלי מחלוקת.
רוני בר-און: אגף התקציבים ויושב ראש ועדת הכספים רוצים לטפל בזה מחר בבוקר.
דני יתום: אני רוצה להעיר שלוש הערות, הערה ראשונה, החלטות שצריכות ליפול כאן, צריכות להיות הגיוניות, לגופו של עניין, ונכונות גם מן ההיבט התקנוני.
דני יתום: אני מבקשת מהיועצת המשפטית, הגברת אנה שניידר, להסביר לנו, מדוע ישנם כאן 25 פריטים שלא חייבים לסיים את הדיון בהם במסגרת חוק התקציב, ועדיין אנחנו כחברי ועדת הכנסת נדרשים להחליט במהופך מהמלצתה של היועצת המשפטית לכנסת.
גדעון סער: ראשית, זה דבר שגור כאן, קודם כל להסביר בצורה הגיונית, כאשר אתה לוקח הצעת חוק ומפזר אותה ל-20 מקומות, התוצאה היא, שהסלמי עובד ב-20 מקומות.
גדעון סער: זאת אומרת, אם יש ועדה אחת - - -
גדעון סער: שאלתי דבר אחר לגמרי, שאלתי, מדוע נדון באותם נושאים, ממילא יש לנו הרבה נושאים, מדוע חלה עלינו חובה לדון באותם נושאים שהיועצת המשפטית של הכנסת אומרת, שאין חובה לדון עליהם במסגרת חוק ההסדרים.
רוני בר-און: זה הוויכוח שעומד - - -
דני יתום: סלח לי, מותר לי לשאול את השאלה הזאת.
דני יתום: אני מכבד את היועצת המשפטית לכנסת, אולי בניגוד לחלק מהאחרים פה - - -
גדעון סער: למה בניגוד לאחרים?
דני יתום: אמרתי אולי.
גדעון סער: אני מבקש שתחזור בך כי מדבריך עולה, שיש חברים בוועדה שלא מכבדים את היועצת המשפטית.
דני יתום: לא התכוונתי לכך, אבל אם יש כאן המלצה של היועצת המשפטית לכנסת, וחברים יקרים אומרים לי, זאת המלצה, לא חייבים לקבל אותה, אז אני אומר, שאני רוצה להתייחס בצורה יותר רצינית מאחרים להמלצות של היועצת המשפטית לכנסת.
דני יתום: הערה שנייה, אם אני מבין נכון את הגישה הליברלית שבין היתר באה לידי ביטוי בפסיקתו של בג"ץ, חוק ההסדרים צריך להיות מצומצם ככל האפשר.
גדעון סער: הוא צומצם על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.
דני יתום: מצומצם ככל האפשר.
דני יתום: בכל זאת אני רואה מקום לבחון את העניין הזה בראייה הזאת ובהמשך למה שנאמר על-ידי חבר הכנסת חיים אורון.
דני יתום: לכן אני חושב שגם אליבא דה הפסיקה הזאת, נדמה לי שבג"ץ מתח ביקורת על הדרך בה מכניסים ומנפחים בחוק ההסדרים, צריך להיות קשובים הרבה יותר להמלצות היועצת המשפטית של הכנסת ביחס לאותם נושאים בהם היא ממליצה שלא יהיו חלק מהדיון.
דני יתום: הדבר האחרון, ביטוח לאומי.
דני יתום: אני ממליץ שעניין הביטוח הלאומי יהיה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אנה שניידר: אני מוכרחה להסביר כאן את המסגרת הדיונית שבה אנחנו נמצאים.
אנה שניידר: לפני מספר שעות העברתם, אתם חברי הכנסת, את הצעת החוק כולה בקריאה ראשונה.
אנה שניידר: עכשיו, לפי סעיף 117 לתקנון, ועדת הכנסת מחויבת לקבוע באיזה ועדה הצעת החוק הזאת תטופל.
אנה שניידר: אין סמכות לוועדה להחליט, שחלקים ממנה לא יועברו לאיזה שהיא ועדה ויישארו על שולחנה של ועדת הכנסת.
אנה שניידר: ההמלצות שלי כאן מתייחסות לשאלה, האם החקיקה חייבת להסתיים ביחד עם התקציב או שאפשר לקחת פסק זמן ולגבי נושא מסוים לסיים אותו במועד מאוחר יותר מהמועד שבו יוחלט על הצבעה על התקציב.
אנה שניידר: ההמלצות לגבי הוועדה שאליה יועבר חלק מההצעות בהצעת החוק הן המלצות שהן לפי תקנון הכנסת, לפי סעיף 13.
אנה שניידר: יש סמכות לוועדת הכנסת להחליט ולקבוע לאיזה ועדה זה ילך, גם אם זה לא לפי התקנון.
יצחק כהן: יש לי הצעה, אני מקווה שחבריי יקבלו אותה, כל חוק ההסדרים נולד בחטא מכיוון שהיה צריך לעשות את זה בזמנו בהוראת שעה ולא היתה ברירה.
יצחק כהן: אני מציע, לא לפצל את הסעיפים האלה עכשיו מכיוון שזה לא יוביל למטרה שלשמה חוקק חוק ההסדרים.
יצחק כהן: אני מציע להעביר את הכל לוועדת הכספים, אם רוצים שזה אכן ישרת את המטרה.
רוני בר-און: אני חושב שזאת הצעה לא נכונה, זה לקפח יושבי ראש ועדות.
יצחק כהן: יושבי ראש הוועדות האלה יגישו את ההסגות שלהם לוועדת הכספים, יבואו לשם וזה יידון שם.
רוני בר-און: ועדת הכספים לא יכולה להעביר לוועדת העבודה והרווחה.
יצחק כהן: אני מציע להעביר את כל הסעיפים לוועדת הכספים.
אילנה כהן: אני רוצה להעיר ביחס לסעיף יב' - הגנה על העמיתים בקופות הגמל, זאת בכלל לא בעיה תקציבית, למה להעביר לוועדת הכספים?
רוני בר-און: זאת ההצעה של הקואליציה.
רוני בר-און: היה תיאום בין יושב-ראש הקואליציה ויושבי ראש הסיעות הגדולות.
אילנה כהן: בפרק המסים היה סיכום בין שר האוצר, בנימין נתניהו לבין עמיר פרץ, יושב-ראש ההסתדרות , שזה יורד.
קובי הבר: בהתאם להסכם עם ההסתדרות, הסיכום שארבעת הסעיפים שאמורים לרדת, יורדים בוועדה אחרי קריאה ראשונה, אין תהליך אחר.
רוני בר-און: חברים, אני רוצה לתקן משהו, לאור העובדה שההחלטה על הפיצול, כן או לא, ממילא לא בוועדה, אנחנו נחזיר את "אילת" לפרק ד', נעביר את זה לוועדת הכספים ושם נלבן את עניין הפיצול.
גדעון סער: אם לא היו לנו שיקולים שנובעים לפעמים מראייה רחבה של הנושאים, אי לכך אני פונה לחבר הכנסת דני יתום, שוועדה מסוימת עסקה למשל בנושא הביטוח הלאומי, למשל כל נושא הקצבאות שזה נושא של ביטוח לאומי, נדון רק בוועדת הכספים.
גדעון סער: אני לא אומר רק בגלל שיש לזה היבט תקציבי, אבל נותן את ההיבט הפרקטי של דבר שוועדה עסקה בו אינספור פעמים בעבר והיא גם מכירה אותו לאין שיעור יותר טוב.
גדעון סער: יכולנו לבוא עם רוב קואליציוני וכבר היום להכריע בכל הסעיפים, אבל לא עשינו כך.
רוני בר-און: פרק א' - מטרת החוק, הצעתי להעביר את זה לוועדת הכספים, מי בעד ירים את ידו.
רוני בר-און: בעד - רוב נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את פרק א', מטרת החוק, לוועדת הכספים, נתקבלה.
רוני בר-און: פרק א', פה אחד עבר לוועדת הכספים.
רוני בר-און: פרק ב' - ביטוח לאומי, הצעתי להעביר את זה לוועדת הכספים, מי בעד ירים את ידו.
שאול יהלום: מה ההצעה הנגדית?
רוני בר-און: אין הצעה נגדית, אני מעלה את ההצעה הזאת להצבעה, אם היא תזכה לרוב, זאת ההצעה.
רוני בר-און: מי בעד להעביר את פרק ב', ביטוח לאומי, לוועדת הכספים ירים את ידו.
רוני בר-און: הצבעה בעד - 14 נגד - 6 נמנעים - אין ההצעה להעביר את פרק ב', ביטוח לאומי, לוועדת הכספים, נתקבלה.
רוני בר-און: פרק ב' עבר לוועדת הכספים.
רוני בר-און: פרק ד' - מסים, מתחילתו ועד סופו, מי בעד להעביר לוועדת הכספים ירים את ידו.
רוני בר-און: הצבעה בעד - 14 נגד - אין נמנעים - 1 ההצעה להעביר את פרק ד', מסים, לוועדת הכספים, נתקבלה.
רוני בר-און: ברוב קולות עם נמנע אחד, עבר לוועדת הכספים.
רוני בר-און: פרק ז', משק החשמל, לוועדת הכלכלה, מי בעד ירים את ידו.
רוני בר-און: הצבעה בעד - 13 נגד - 2 נמנעים - אין ההצעה להעביר את פרק ז', משק החשמל, לוועדת הכלכלה, נתקבלה.
רוני בר-און: פרק ז', משק החשמל, יעבור לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: פרק י', עידוד השקעות הון, לוועדת הכספים, מי בעד ירים את ידו.
רוני בר-און: הצבעה בעד - 13 נגד - 2 נמנעים - אין ההצעה להעביר את פרק י', עידוד השקעות הון, לוועדת הכספים, נתקבלה.
רוני בר-און: פרק י' עבר ברוב דעות לוועדת הכספים.
רוני בר-און: פרק י"ב, הגנה על עמיתים בקופות הגמל, לוועדת הכספים, מי בעד ירים את ידו.
רוני בר-און: הצבעה בעד - 14 נגד - 2 נמנעים - אין ההצעה להעביר את פרק י"ב, הגנה על עמיתים בקופות הגמל, לוועדת הכספים, נתקבלה.
רוני בר-און: פרק י"ב יעבור לוועדת הכספים.
רוני בר-און: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מספר 197.
רוני בר-און: הנושא הראשון בסדר היום –ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום.
רוני בר-און: לפנינו ערעור אחד, של חברת הכנסת ד"ר מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: אני קראתי אתמול ב "ידיעות אחרונות" איזה עלבון עשו לזיכרון של גולדה מאיר, ואני רוצה לומר לכם שביהדות רוסיה גולדה מאיר היא גיבורה היסטורית.
מרינה סולודקין: ראש ממשלה, אישה, של מדינה צעירה.
מרינה סולודקין: כשאני ראיתי שלא היו חברי ממשלה הבנתי את זה, מכיוון שאנחנו במשבר.
מרינה סולודקין: זה שלא היו חברי כנסת ולא היו ארגוני נשים – זה לא שעשו עלבון לגולדה עצמה, כי ברוסית יש פתגם שאין עלבון ואין בושה למתים, אבל יש עלבון ובושה לחיים, וחשבתי שאנחנו צריכים לדבר על זה.
מרינה סולודקין: למה לא יכולתי לשתוק?
מרינה סולודקין: כי ב- 98 הייתי יושבת ראש הוועדה למעמד האישה, ועשיתי טקס.
מרינה סולודקין: תליתי את דיוקנה של גולדה מאיר בוועדה למעמד האישה.
מרינה סולודקין: אחר כך עשו ניקיון ועכשיו לא יכולים למצוא את הדיוקן.
מרינה סולודקין: זה התירוצים.
מרינה סולודקין: אתם מבינים שלא מעריכים מה שיש.
מרינה סולודקין: היא היתה ראש הממשלה של ממשלת ישראל בזמן שרק סולימנה בנדרניקה.
מרינה סולודקין: אנחנו היינו מובילים בעניין הזה.
מרינה סולודקין: אני לא נדהמת שיש עדיין רק 15% נשים בכנסת.
מרינה סולודקין: בישראל לא מעריכים את הזיכרון של האישה הראשונה.
רוני בר-און: אדוני, יושב ראש הקואליציה.
רוני בר-און: האם יש מצב שסיעת הליכוד, במסגרת המכסה שלה, תיתן לד"ר סולודקין להגיש את ההצעה במסגרת של הצעה רגילה?
רוני בר-און: נא לרשום בפרוטוקול – יושב ראש הקואליציה וסיעת הליכוד הסכים שסיעת הליכוד תאפשר לד"ר סולודקין להעלות את הנושא במסגרת המכסה כהצעה רגילה לסדר היום.
רוני בר-און: בנסיבות העניין אני מבין שלא צריך לדון בערעור, נכון?
רוני בר-און: אין צורך לדון בערעור.
רוני בר-און: אנו מודים לכם, ובאמת – הנושא שהעלית הוא נושא חשוב.
רוני בר-און: יהיו לך 10 דקות לדבר עליו, ולא 3 דקות.
רוני בר-און: תודה לך, תישארי אתנו.
רוני בר-און: הצעת חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים)(תיקון מס') (תשלום בגין מסירת ספרים לכנסת), התשס"ה-2005
רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר היום – הצעת חוק הספרים, חובת מסירה וציון הפרטים, תשלום בגין מסירת ספרים לכנסת.
רוני בר-און: לאחר כל הדיון שהיה כאן בעניין הזה, וכל הניסיונות לגשר בין הצדדים, כך או אחרת, שלא נסתייעו לכלל הסכמה, אני נפגשתי עם הצדדים, נפגשתי עם הגורמים המתאימים בכנסת, ולהלן נוסח ההצעה שלי, כתיקון לחוק הספרים.
שאול יהלום: החוק שלך?
שאול יהלום: של מי החוק?
רוני בר-און: של ועדת הכנסת.
רוני בר-און: זה לא חוק שלי.
רוני בר-און: אתם מכירים את הנושא?
רוני בר-און: יש פה סיפור שלפי המצב החוקי כיום הכנסת זכאית ומקבלת עותק אחד מכל כותר, למעט ספרי בישול ומאקרמה, וכיוצא באלה.
אחמד טיבי: יש פה אנשים שעוסקים בבישול, שנהפכו לשרים.
אחמד טיבי: למה לא מכניסים ספרי בישול - -
רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש.
רוני בר-און: אתה צריך עוד זמן להתארגנות כדי להשתחרר מאפקט הערב של אתמול?
אחמד טיבי: אני קורא ספרות על כל גווניה.
רוני בר-און: ההצעה שלי אומרת שהרשימה של הספרים שמוחרגים מהעניין הזה תעודכן ותשוכלל, וייצאו ממנה עוד דברים שמקומם לא בכנסת, הם לא משרתים את הכנסת ואין צורך שהם יהיו בספריית הכנסת כאיזה ערך עליון שמאפשר לכנסת לבצע את עבודתה, וגם לגבי אלה שאנחנו מקבלים עד היום בחינם, אנחנו נשלם – לא מחיר מלא, אבל מחיר מסוים – כדי שאל"ף, מבחינה תקציבית, יהיה מקום שבו יוותרו בגלל העלות, ובי"ת- נצמצם את נזקיהם של המוציאים לאור ושל כל אלה שעוסקים בתעשיית הספרים.
רוני בר-און: ההצעה אומרת כדלקמן: במקום כל מקום שבו כתוב "ללא תמורה" יבוא – "בתמורה", והתמורה תוגדר : התמורה שתשלם הכנסת עבור ספר או עיתון שנמסר לה, כאמור בסעיף קטן (ג), וזאת חובת המסירה, תהיה של 25% מהמחיר הנקוב לציבור של הספר או העיתון שקיבלה, ובאין מחיר – לפי הערך המקובל של ספר או עיתון מסוג דומה, וכן תשלם את עלות המשלוח.
רוני בר-און: יושב ראש הכנסת יקבע כללים לביצוע סעיף קטן זה, ויפרסמם ברשומות.
רוני בר-און: אני חושב שאנחנו מדברים פה על מחיר נקוב לציבור.
רוני בר-און: אנחנו יודעים לעשות את הדיפרנציאציה מה זה עולה לחנות ומה זה עולה ליצרן, ואני חושב שאני אשתמש במילה קצת קשה, אבל אולי היא מתאימה – מרווח הגזל שלנו פה, במירכאות, מצטמצם.
רוני בר-און: אתם יכולים לחיות עם זה בשלום, וגם אנחנו נמצא לזה את מקורות המימון.
דוד טל: אדוני היושב ראש, אתה דיברת על נזק שנגרם למו"לים – אתה יכול לפרט איזה נזק נגרם - -
רוני בר-און: אני אסביר לך - אתה מייצר דבר, זה עולה לך כסף, ומישהו בא ואומר: זה שלי.
דוד טל: אני חושב שהרבה אנשים היו שמחים מאד שהספרים שלהם יהיו בספרית הכנסת.
רוני בר-און: הם לא שמחים.
רוני בר-און: יכול להיות שכשאתה תהיה מוציא לאור של ספרים תשמח.
רוני בר-און: אלה שעוסקים בזה היום לא ממש שמחים עם העניין.
דוד טל: לא שמחים?
רוני בר-און: אם הם היו שמחים הם לא היו יושבים פה.
דוד טל: אם הם לא שמחים, אפשר, אולי, לוותר על זה.
רוני בר-און: אתה רוצה לוותר על זה?
רוני בר-און: הם ישמחו עוד יותר.
רוני בר-און: השאלה היא למה אתה רוצה לגרום להם – לשמוח קצת או לשמוח הרבה.
דוד טל: למקסימום.
שאול יהלום: יש כאן שני מישורים.
שאול יהלום: המישור הראשון הוא מישור ממלכתי.
שאול יהלום: יכול אדוני גם לומר – מדוע צריכות כל הוצאות הספרים למסור שני עותקים לבית הספרים הלאומי?
שאול יהלום: אפשר שהאוניברסיטה העברית, מחזיקת בית הספרים הלאומי, או תקציב המדינה, שחושב שבית הספרים הלאומי הוא דבר חשוב – יקנה את הספרים.
שאול יהלום: אנחנו באים ואומרים: יש מין חובת דיווח והשארה במין ארכיון לאומי, והכנסת הושוותה לבית הספרים הלאומי וראויה לכך.
שאול יהלום: המישור השני הוא מישור המיון - ברגע שאנחנו נטיל על הכנסת את התשלום, מעבר לעניין של התקציב, לא זו הבעיה, אבל האנשים הממונים על העניין, אם זה בספריה ואם במקום אחר – הם לא יקנו את הספרים.
שאול יהלום: יהיה להם תקציב מוגבל, והם ימיינו.
שאול יהלום: יוצא שלספרית הכנסת, שלכאורה אמורה לא למיין בין הדעות הרווחות בציבור, אלא לתת לכנסת ולעובדיה את כל המידע שיש באותה שעה על הנושא, הרי מישהו ימיין איזה ספרים נכנסים לספרית הכנסת ואיזה ספרים אינם נכנסים.
שאול יהלום: לכן אני מתנגד לחוק.
שאול יהלום: מניסיוני, אחרי הרבה שנים שבכל שנה מנסים להביא את החוק הזה – אחרי הרבה שנים אני אומר לכם:
שאול יהלום: אין הוצאת ספרים שלא מחלקת מכל ספר חדש עשרות אם לא מאות ספרים לכל מיני מקורבים,וזה דבר ידוע.
שאול יהלום: אני אתן דוגמה: אני הולך לדואר לקחת הפעם ספרים.
שאול יהלום: אני מוצא ספר על ש"ס.
שאול יהלום: שולחים לי בחינם, אפילו לא כתוב מי שולח, ההוצאה שולחת לי.
שאול יהלום: זה מראה.
שאול יהלום: לאחרונה יצאו שני ספרים על ש"ס.
שאול יהלום: אחד של עיתונאי אחד וספר שני של עיתונאי אחר.
שאול יהלום: נניח שנחליט שזה ספר שחברי כנסת צריכים לדעת, ולקרוא.
שאול יהלום: הרי הם לא ייקנו את שני הספרים.
שאול יהלום: אם הם יצטרכו לשלם הם יקנו רק אחד.
רוני בר-און: למה אתה חושב כך?
שאול יהלום: אני בטוח.
רוני בר-און: לא, על תהיה בטוח.
שאול יהלום: הרי אין להם תקציב בלתי מוגבל.
שאול יהלום: אני בא ומבקש – כל שנה חוזרים על זה.
שאול יהלום: אני מציע שנשאיר את העניין הזה כפי שהוא.
שאול יהלום: ההוצאות לא מתמוטטות.
שאול יהלום: לכנסת יש מעמד ממלכתי.
רוני בר-און: דעתך נשמעה, ותוכל להביע אותה גם בהצבעה.
רוני בר-און: אני רק רוצה לומר לך דבר אחד: את נושא בית הספרים הלאומי שמענו, ודנו בו.
רוני בר-און: בית הספרים הלאומי נמצא במרחק פסיעות תמפה.
רוני בר-און: אם יקרה האסון הלא נורמלי, הקטסטרופה הזו שאחד מספרי ש"ס לא יגיעו הנה, ואתה תגיד לספרנית שדווקא אותו אתה צריך, היא תביא לך את הספר מבית הספרים הלאומי.
רוני בר-און: ואם אתה רוצה ללכת לבית הספרים הלאומי.
שאול יהלום: היא לא תביא את הספר לכאן.
רוני בר-און: בסדר, אבל תן לי להגיד לך: אם אתה רוצה ללכת לסיפור בית הספרים הלאומי – גם איתו יש סיפור, כי אותו כבר גם אי אפשר להחזיק, והאוניברסיטה לא רוצה להחזיק אותו, וכבר 10 שנים מנסים להקים איזושהי רשות סטטוטורית, ואף אחד לא רוצה להתעסק עם זה, ואין מה לעשות עם כל הספרים שנצברו שם.
שאול יהלום: היא הנותנת.
רוני בר-און: ופה יושבים ומעלים חגיגה על חשבון כיסם הפרטים של האנשים.
דוד טל: איזו חגיגה?
רוני בר-און: חבר הכנסת טל, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.
אבשלום וילן: אני גם כשני קודמיי, בהזדמנות זו רוצה לשאול: ספריית הקונגרס האמריקאי, שהיא הגדולה בעולם, האם היא משלמת עבור הספרים?
דוד טל: חד משמעית – לא.
דוד טל: מתוך ידיעה.
אבשלום וילן: יש לי הצעה לסדר.
אבשלום וילן: כיוון שאנחנו עכשיו מייבאים שחקן חיזוק בדמותו של פרופ' סטנלי פישר, הייתי מציע שמה שטוב לספרית הקונגרס האמריקאי, שיהיה טוב גם לכנסת ישראל.
אבשלום וילן: אני , באמת, חשבתי בהתחלה – מה זה 25%.
אבשלום וילן: זו לא הבעיה של הכסף.
אבשלום וילן: הבעיה היא פה
רוני בר-און: זה סמלי, שהכנסת – לטעמי, לא נכנסת לכיס של אנשים אחרים, ואם כנסת ישראל סבורה, כמו ששאול יהלום סבור, וגם אני סבור כמוהו, כמו גם דוד טל –שכל ספר צריך להיות פה, אבל לא בחינם, עם כל הכבוד.
רוני בר-און: לא בחינם.
רוני בר-און: אני מסכים לכל מה שאמר יהלום.
רוני בר-און: אני באמת רוצה להשוות את הוורסיות ב-8 הספרים על ש"ס, ואני רוצה שהם יהיו פה, תוך דקה, על שולחני, אבל אני לא רוצה לעשות שימוש בכסף שנלקח ממישהו, ללא רשות.
רוני בר-און: תחשבו רק על הנקודה של הכסף, אל תחשבו על הנקודה של הספרים.
רוני בר-און: לגבי הספרים – נקבל החלטה בכללים שכל ספר יבוא הנה.
רוני בר-און: אבל שישלמו.
אבשלום וילן: אדוני היושב ראש, יש פה באמת נקודה במובן של העלות הכספית, אבל גם מה שאמר חבר הכנסת יהלום – גם אנחנו קצת יודעים, כל אחד מאתנו קרוב, בצורה כזו או אחרת, להוצאות ספרים.
אבשלום וילן: אנחנו יודעים שהעותק הבודד עם הוצאות המשלוח – לא על זה קמה ונופלת אף הוצאה, וגם לא כותר של ספר.
אבשלום וילן: ובכל אופן ישי משמעות ציבורית – ואני פה מסכים עם חבר הכנסת יהלום – שבנושא הזה, שכנסת ישראל מקבלת כל ספר ישראלי-עברי שיוצא - -
רוני בר-און: בחינם?
רוני בר-און: תתייחס רק ללוז המחלוקת בינינו – הכסף.
אבשלום וילן: מבחינת המעמד הציבורי, ומהבחינה הכספית, אני חושב שההסדר ההיסטורי הזה, ויש לי בהחלט הרהורים, אני לא אומר שאין, אבל אם אתה שואל אותי מה אני מחליט, אני - - -
רוני בר-און: אז תפילו את זה.
רוני בר-און: אפשר גם לתת באופן אישי לכל חבר כנסת עותק מכל כותר.
אחמד טיבי: זה לא אותו הדבר.
רוני בר-און: ואחר כך גם בית בחינם, כדי שיאכסן את כל הכותרים.
רשף חן: רציתי לדעת האם יש איזושהי הערכה כמה זה יעלה.
רוני בר-און: 2 מיליון שקל בשנה מתקציב של 330 מיליון שקל בשנה.
רוני בר-און: ואני מראה לך תוך דקה איך אני מביא את זה מהתקציב, מכסף שבושה וחרפה שמוציאים אותו - - -
אהוד יתום: זה 2 מיליון שקל בשנה – העלות המלאה?
רוני בר-און: לא, זו לא עלות מלאה.
רוני בר-און: אנחנו קובעים פה 25% מהעלות, כולל משלוח – 2 מיליון שקלים.
רוני בר-און: אדמי, כחבר בוועדה שלי של תקציב הכנסת יודע שזה בשבילנו בדיוק דקה למצוא את ה – 2 מיליון שקל האלה, מכסף שכולנו היינו מתביישים להוציא למטרות אחרות.
רוני בר-און: אנשים אומרים שהמצב בהוצאות הספרים הוא לא טוב.
רוני בר-און: הם רוצים לשלוח – זה עניינם.
רוני בר-און: הם רוצים להתאבד, כלכלית – זה עניינם.
רוני בר-און: אנחנו, כגוף ממלכתי, מכיוון שאנחנו מחליטים על זה, אנחנו הם אלה שמחליטים לפתוח את הריץ' רץ' של הכיס שלהם ולהוציא משם את הספר, צריכים לקבל את ההחלטה לא לעשות את זה.
דוד טל: אז תן להם את מלוא הסכום, אל תגזור את ה- 75%.
רוני בר-און: גם אפשרות.
דוד טל: תן להם את מלוא הסכום, אם זה באמת מציק.
רשף חן: אני באמת מתלבט בעניין הזה.
רשף חן: השאלה כאן היא לא שאלה של כסף, לדעתי.
רשף חן: אותם אנשים בסוף כל חודש שולחים צ'ק הרבה הרבה יותר גדול לאוצר המדינה.
רשף חן: מדינת ישראל נכנסת לכיס שלהם ומוציאה ממנו מאות אלפי שקלים, בלי להתבלבל או להרגיש רע.
רשף חן: מס הכנסה.
רשף חן: אנחנו לוקחים מהם כסף, פוגעים בקניינים של האזרחים שלנו כל הזמן.
רשף חן: השאלה היא שאלה עקרונית: קודם כל, האם אנחנו רואים ערך בזה שעם כל הספרים במדינת ישראל , כאן אני מבין שיש קונצנזוס שיש ערך כזה, כי זה לא טריביאלי.
רוני בר-און: אז אומר לך חבר הכנסת יהלום שהוא חושב שכן, אומרת הספרנית שהיא חושבת שכן, אני לא רוצה להתערב בוויכוח הזה.
רשף חן: יפה.
רשף חן: אז בהנחה שאנחנו רואים את הערך הזה, התחושה שלי היא שה- 25 שקלים האלה - -
רוני בר-און: 25%.
רוני בר-און: זה בערך, לפי דעתי, ה- cost שלהם.
רוני בר-און: אני מעריך שזה ה- cost שלהם, give and take, עוד שני אחוז לפה או שני אחוז לשם.
רוני בר-און: אז אני אומר:
רוני בר-און: לפחות שלא ייגרם להם חסרון כיס.
רוני בר-און: שלא ירוויחו, אבל שלא ייגרם חסרון כיס.
רשף חן: אני מבין את מה שאתה אומר.
רשף חן: אני גם מבין את העיקרון הקנייני פה, שהוא נכון.
רשף חן: מצד שני – התחושה שלי היא שזה בטל בשישים.
רוני בר-און: אני מדבר במראית העין – שבא גוף שמקבל החלטה, והוא מקבל את ההחלטה.
רוני בר-און: אם ההחלטה הזו היתה מסורה, נניח, למועצה להשכלה גבוהה, אז הכנסת יכולה לבוא ולצעוק את כל מה שהיא צועקת, והמועצה להשכלה גבוהה היתה מחליטה.
רוני בר-און: אבל הכנסת כאן מחליטה, בשביל עצמה.
רוני בר-און: אני אומר – לצורך מראית עין.
רוני בר-און: אנחנו קונים את הזכות מכוח ההחלטה שלנו.
רוני בר-און: לפי דעתי, בכסף הזה שווה לנו לא להתבזות.
רשף חן: זה לא למען חברי הכנסת.
רשף חן: זה לא ניתן למען חברי הכנסת.
חמי דורון: אדוני היושב ראש- 25% מהתשלום הזה שהוא כביכול תשלום סמלי בעצם בא, באיזה שהוא מקום – אמרת עכשיו מושג "מראית עין"- וזה נכון, כי הוא בא כאילו למרק את המצפון.
חמי דורון: הוא לא העלות הנכונה, הוא לא המחיר.
חמי דורון: אם אנחנו רוצים ללכת על strictly business, אין בעיה – תגבה - -
רוני בר-און: אני לא קונה ב "סטימטצקי", אני לא רוצה לשלם את פער התיווך.
רוני בר-און: אני רוצה שהאדם שמוציא מכיסו את הכסף - -
חמי דורון: זו לא ההגדרה שהגדרת קודם.
חמי דורון: אתה הגדרת קודם את המחיר לציבור.
חמי דורון: המחיר לציבור הוא לא המחיר הסיטונאי, ואפילו לא המחיר לקימונעאי.
חמי דורון: הוא המחיר לצרכן – שאני הולך לקנות ב "סטימצקי" זה בדיוק המחיר.
חמי דורון: אז 25% מהמחיר הזה הוא המחיר שבו אני קונה.
חמי דורון: אז אתה יכול לומר - -
אבשלום וילן: את מחיר העלות שלהם.
חמי דורון: לא, זה לא מחיר עלות.
רוני בר-און: אני מדבר רק על מחיר עלות.
רוני בר-און: תקשיב, אני לא רוצה שאדם ישלם בגללי.
אבשלום וילן: הוא הגדיר את זה נכון.
רוני בר-און: מה לא?
רוני בר-און: מאיפה אתה יודע?
רוני בר-און: אני בדקתי את זה.
רוני בר-און: זה מחיר העלות למו"ל.