GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני יתום: אני מציע להוסיף את זה בכל זאת, מכיוון שיש כאן דבר שעלול להתפרש אולי לא נכון, כאילו בנוהל הזה אנחנו, חברי הכנסת, שעומדים מאחורי הנוהל הזה, מבינים שסמכותו של אלוף הפיקוד וסמכותם של האחרים שם עודפת עד כדי כך שהחסינות עלולה להימצא נפגמת.
רוני בר-און: אני מכיר את זה ממעשי חקיקה אחרים ומדיונים משפטיים אחרים.
רוני בר-און: בכל פעם שאתה מביע תמיכה בסעיף חוק, זה כאילו מלכתחילה הוא היה מעורער.
רוני בר-און: זה לתת גושפנקא נגטיבית לאותה הוראת חוק.
עו"ד תומר רוזנר: אני חושב שזה מיותר להכניס את הנושא הזה.
רוני בר-און: גם לגבי סעיף 4?
עו"ד תומר רוזנר: כן.
דני יתום: אני מתנגד לזה.
דני יתום: לדעתי זה סתם משקולת שאנחנו שמים על נוהל.
רוני בר-און: אנחנו לא צריכים את הרגולציה של קצין הכנסת.
רוני בר-און: אלוף הפיקוד נתן, מה טוב.
רוני בר-און: אם הוא לא נתן, אוטומטית יש ערעור.
רוני בר-און: אנחנו יסדנו פה מוסד של רגולציה משותפת.
רוני בר-און: מבחינת אלוף הפיקוד נעשתה פה קונססיה מבחינתנו.
רוני בר-און: הוא אמר שהוא מכניס את קצין הכנסת לשולחן הדיונים כבר בפאזה הראשונה ומנסה לשכנע אותו.
רוני בר-און: אם בסוף הדרך נשאר המצב שאין לו אישור, לחבר הכנסת יש תמיד יכולת הפנייה לבג"ץ.
עו"ד תומר רוזנר: הערה שנייה מתייחסת לעמדת הרמטכ"ל כפי שהוא אמר אותה.
עו"ד תומר רוזנר: אני חושב שהיא צריכה לבוא לידי ביטוי בנוהל הזה.
רוני בר-און: זה רעיון נכון מאוד.
אריה אלדד: לא צריך לערבב את הנוהל הזה עם שטחי B ו-C.
אריה אלדד: הרמטכ"ל דיבר על שטחי B ו-C ואני לא רוצה לערבב מין בשאינו מינו.
עו"ד תומר רוזנר: אין כאן לוח זמנים.
רוני בר-און: צריך לציין כמה זמן לתשובה.
יצחק שד"ר: הרי אין כוונה לעכב סתם.
רוני בר-און: יכול להיות שיש כוונה לעכב דווקא.
יצחק שד"ר: מזה אני לא חושש.
יצחק שד"ר: אני חושש ממצב שבו חבר כנסת רוצה להיכנס לשטח A בלוח זמנים קצר מאוד, תוך שעתיים או שלוש.
אחמד טיבי: הערב יש לי ריאיון באולפן הטלוויזיה הסעודית ברמאללה בשעה 20:15.
אחמד טיבי: מה הדבר הזה?
אחמד טיבי: לפי הנוהל הזה, אני לא יכול להיכנס.
אחמד טיבי: זה הליך שאומר שאנחנו נותנים תוכנית של שש נקודות לאישור המצב הקיים של איסור כניסה.
אחמד טיבי: זה נקרא אישור כניסה?
אחמד טיבי: זה נקרא שהכנסת ריבונית על הצבא?
אחמד טיבי: זה נקרא שאלוף הפיקוד היה ונשאר המכריע הראשון.
דני יתום: בעניין הזה לא שינינו את הסטטוס.
אחמד טיבי: אז בשביל מה אנחנו מתכנסים פה?
אחמד טיבי: זה נקרא לייפות, כאילו ועדת הכנסת נותנת גושפנקא ואשרור למה שהצבא רוצה.
אחמד טיבי: אז נשאיר את המצב כמו שהוא, עם חילוקי דעות ברורים שיש הוראות אלוף פיקוד, ולא כאילו שהכנסת מאשררת את הוראות אלוף הפיקוד.
דני יתום: אני רוצה להזכיר מה היה המנדט של הוועדה.
דני יתום: המנדט של הוועדה היה לקבוע מנגנון ונוהל.
דני יתום: בפירוש דיברנו על כך שלא משנים את החוק.
אחמד טיבי: אבל זה לא חוק.
דני יתום: אתה צריך לשנות חוק.
רוני בר-און: הוראת אלוף הפיקוד נגזרת מהסטטוס שלו, זה החוק שלו, הוא המושל.
אחמד טיבי: אבל אנחנו נמצאים פה כדי לשנות חוקים לפעמים.
דני יתום: אבל זה לא הבסיס לדיון.
דני יתום: אפשר לקפל את הנייר הזה ולזרוק אותו לפח, כי זה לא היה המנגנון.
אחמד טיבי: אני מציע לקפל את הנייר.
דני יתום: אני חושב שאנחנו צריכים לנסות את המנגנון הזה.
אחמד טיבי: זה לא מעשי, ונתתי לך דוגמה מהיום.
דני יתום: זה לא נכון, מכיוון שהכנסנו לתוך התהליך, בפעם הראשונה, באופן מסודר, את שיקול דעתו של קצין הכנסת, דבר שלא היה.
דני יתום: הוא אמור להיות זה שדואג לך.
דני יתום: נניח שאלוף הפיקוד רוצה את רעתך, הוא צריך להיות זה שרוצה את טובתך.
אחמד טיבי: נניח שאלוף הפיקוד אומר:
אחמד טיבי: אני לא ערב לביטחונו של חבר הכנסת טיבי היום בשעה 20:00, מה יגיד קצין הכנסת?
אחמד טיבי: אלוף הפיקוד יגיד, שלפי המידע שיש לו האזור רמאללה הוא אזור מסוכן.
דני יתום: אבל בסופו של דבר אלוף הפיקוד יהיה זה שייתן לך את האישור להיכנס, משמע שהוא גם אחראי על ביטחונך למרות שהוא אמר שזה מסוכן.
דני יתום: בעניין הזה לקצין הכנסת אין אחריות.
אחמד טיבי: שניהם אנשי ביטחון, גם אלוף הפיקוד וגם קצין הכנסת.
רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי, כשאתה מניח את הבקשה שלך בפני אלוף הפיקוד במצב הקיים, בלי הנוהל, בלי ההתייצבות של קצין הכנסת שם, אלוף הפיקוד קורא.
רוני בר-און: אם יש אינטראקציה בין אלוף הפיקוד לבין קצין הכנסת, אלוף הפיקוד אומר לקצין הכנסת מה המצב, וקצין הכנסת יכול להחליט לצייד אותך ברכב משוריין של הכנסת.
רוני בר-און: זאת דוגמה פשוטה.
רוני בר-און: הוא יכול גם להציע שלא תיסע בשעת לילה, אלא תגיע באור יום, תלון שם ותיסע למחרת באור יום.
רוני בר-און: הרי קצין הכנסת לא יושב שם כדי לקלקל לך, הוא יושב שם בשביל לעזור לך, מה שהיום אין לך.
אחמד טיבי: אני אומר שהוא לא יכול.
רוני בר-און: אני טוען ששווה להתחיל לנסות את זה, לפני שמשנים את החוק.
רוני בר-און: אני לא רואה שבכנסת ה-16 אתה מצליח לשנות את החוק, לשנות את המעמד הסטטוטורי של אלוף הפיקוד.
אחמד טיבי: אם נאשרר את זה, במשך שנים לא נוכל להתייחס לנושא באופן מהותי.
אחמד טיבי: יש לנו הזדמנות ואנחנו מפספסים אותה.
דני יתום: נכתוב שאנחנו נתכנס בעוד חודשיים כדי לבדוק את תקפות הנוהל.
סא"ל אלי בר-און: עלו פה כל מיני מושגים שלא בהכרח קשורים זה בזה.
סא"ל אלי בר-און: הסעיף שבו מדובר, סעיף 9 לחוק חסינות חברי הכנסת, הוא סעיף שחל אך ורק על מדינת ישראל, בכל מקום שאינו רשות היחיד, וגם לו יש סייגים של ביטחון המדינה או חשיפת סוד צבאי.
סא"ל אלי בר-און: כל הדיון הזה התחיל מהנקודה שבה הצבא אמר שבאזור יהודה ושומרון ובאזור חבל עזה החוק הזה אינו חל.
סא"ל אלי בר-און: בעניין הזה אנחנו לא חיים בוואקום משפטי.
סא"ל אלי בר-און: בשנת 1994 נתן היועץ בן-יאיר חוות דעת שאישרה את זה ואמרה בצורה חד-משמעית שאלוף הפיקוד הוא הגורם האחראי בעניין ביטחונם של ישראלים באזורים האלה, והוא בא בנעלי הריבון באזורים האלה.
סא"ל אלי בר-און: היועץ המשפטי לממשלה הקודם, אליקים רובינשטיין, חזר על חוות הדעת הזאת גם בשנת 2001.
דני יתום: אני לא רואה שזה סותר את החסינות המהותית.
סא"ל אלי בר-און: יחד עם זאת, אנחנו לא יכולים להגיד שאזור יהודה ושומרון ואזור חבל עזה זה עולם אחר.
סא"ל אלי בר-און: אנחנו יודעים בדיוק על מה מדובר, בסך הכול הצבא הישראלי יושב בשטחים האלה ומתוך כבוד לרצון של חברי הכנסת למלא את התפקיד הפרלמנטרי, ומתוך הבנה של הצבא שהביקורת והפיקוח שמפעילים חברי הכנסת על הצבא הוא דבר מבורך, זה דבר שאנחנו מברכים עליו בסופו של דבר, הוחלט לראות איך אנחנו עושים סדר בעניין הזה.
סא"ל אלי בר-און: היה מקרה של חברי הכנסת אלדד ואריאל, שהוא לא קשור בכלל לעניין הזה, הוא מקרה שנוגע לשטחים צבאיים סגורים.
דני יתום: לא בגלל זה התכנסנו כאן.
סא"ל אלי בר-און: בנושא שבו דובר כאן לא שינינו את המצב מהבחינה הזאת שהמומחה המקצועי, ומי שעדיין בסופו של דבר אחראי על ביטחונם של הישראלים בשטחי A הוא אלוף הפיקוד.
סא"ל אלי בר-און: אי-אפשר להתעלם מזה.
סא"ל אלי בר-און: רק בסוף ספטמבר נחטף עיתונאי ברצועה.
אחמד טיבי: וחבר כנסת שחרר אותו.
סא"ל אלי בר-און: זה לא משנה.
סא"ל אלי בר-און: בשורה התחתונה יכול מאוד להיות שאותם גורמים שאתם חבר הכנסת רוצה להיפגש הם גורמים שיערבו לביטחונו, ויבואו גורמים אנרכיסטים וירצו להפיק מזה רווחים משלהם.
סא"ל אלי בר-און: אנחנו יודעים מה המצב היום.
סא"ל אלי בר-און: בסופו של דבר אי-אפשר ליטול את הסמכות הביטחונית לחייהם של הישראלים מאלוף הפיקוד.
סא"ל אלי בר-און: יחד עם זאת, הנוהל הזה בא לעשות סדר בתחום השיקולים שאותם שוקל אלוף הפיקוד.
סא"ל אלי בר-און: אם אלוף הפיקוד מקבל בקשה ואומר "לא", אז יש עוד שלושה זוגות עיניים שבאים לבחון את הבקשה: קצין הכנסת, יושב-ראש הכנסת ושר הביטחון.
סא"ל אלי בר-און: ואם אחרי כל אלה עדיין אלוף הפיקוד יחשוב שהוא לא יכול לאשר את הכניסה הזאת, הסמכות עדיין תישאר בידיו, זה נכון.
סא"ל אלי בר-און: אבל על-פי הנוהל הזה אתם מצליחים להביא בפני אלוף הפיקוד קשת רחבה הרבה יותר של שיקולים.
רוני בר-און: ובוודאי שני סניגורים מובהקים, בתנאי שהם מסכימים עם הבקשה שלו.
רוני בר-און: זאת אומרת, אם לא שכנעתם את קצין הכנסת ולא שכנעתם את יושב-ראש הכנסת בעניין הבקשה שלכם, אז אתם מול אלוף הפיקוד.
רוני בר-און: אבל אם בבקשה שלכם יש הצדק, יש קצין הכנסת ויש יושב-ראש כנסת, שעובדים בשבילך בסיטואציה הנתונה וגם מביאים לך את שר הביטחון.
רוני בר-און: אני חושב שאתה מקבל פה עוד שלושה מעגלים, לא של פיקוח על החלטת אלוף הפיקוד אבל בוודאי של יכולת לגרום לו להתבונן יותר רחב, או להצדיק את ההחלטה שלו.
רוני בר-און: זה סוג של מערכת שמכבידה על אלוף הפיקוד ומיישבת את שיקול הדעת שלו.
רוני בר-און: לטעמי זאת התקדמות לא פשוטה.
רוני בר-און: אם אתה אומר שלא שיניתי את המצב הסטטוטורי, זה נכון.
רוני בר-און: אם אתה אומר שאתה רוצה לשנות את המצב הסטטוטורי, אני אומר שאתה עושה דרך ארוכה שאני לא יודע אם תגיע.
רוני בר-און: אם המצב הזה יפתור אחד מעשרה מקרים שלא היו נפתרים קודם, גם התקדמנו.
סא"ל אלי בר-און: בעניין ההצעות שעולות פה לתיקון החוק, למיטב זיכרוני מאז שהתחיל התהליך המדיני ונחתמו הסכמי הביניים לא זכור לי שכנסת ישראל חוקקה חוק שמקנה סמכויות למדינת ישראל בתוך שטחי A, כי מאותו רגע יש שם ישות שהיא בעלת ריבונות.
סא"ל אלי בר-און: בדיוק כמו שאנחנו לא מחוקקים חוק שחל בשטח ירדן.
אחמד טיבי: הוראה הקיימת על-פי חוק סטטוטורי היא התערבות במה שקיים בתוך שטחי הרשות הפלסטינית.
אחמד טיבי: אתה מונע מהם כניסה ויציאה.
יצחק שד"ר: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת טיבי, שהדיונים התחילו בזה שאין כניסה לשטחי A בכלל.
יצחק שד"ר: עכשיו כבר מדברים על מנגנון ועל אישורים, וזאת התקדמות.
יצחק שד"ר: אני בהחלט רואה שיקולים שאני אמליץ לך לא להיכנס לשטחי A, וטוב שתשמע את זה.
יצחק שד"ר: יכולה להיות סיטואציה שתרצה להיכנס לרמאללה והצבא מתכנן שם משהו.
אחמד טיבי: את הרמז הזה אנחנו שומעים תמיד.
אחמד טיבי: אולי הצבא מתכנן משהו לשעה 20:00?
רוני בר-און: הצבא תמיד מתכנן משהו ברמאללה, אלא שלפעמים הוא מתחשב בביקור שלך.
יצחק שד"ר: בעניין לוחות הזמנים, חייב להיות מנגנון שמאפשר קיצור דרך אל הפיקוד, כמו שיש לי היום בשטחי B.
רוני בר-און: אתם מבינים שאנחנו צריכים את עזרתכם, כי לפעמים מדובר בעניין של דקות.
רוני בר-און: אנחנו רוצים להיות עם מנגנון תגובה מיידי.
עו"ד ערן יוסף: לכן נקבעה לשכת שר הביטחון, שם צריך להיות מישהו כל הזמן והוא יודע לתאם עם כל הגופים האחרים.
רוני בר-און: זה בוודאי ילך יותר מהר מאשר במצב הקודם, כשאתה היית צריך את התיאום הזה.
אחמד טיבי: אף פעם לא עשיתי תיאום כניסה.
רוני בר-און: הנוהל יהיה תלוי לך באוטו ואני יודע בדיוק מה תעשה אתו.
דני יתום: יש נוהל תיאום.
דני יתום: אם אתה לא רוצה לפעול על-פי הנוהל, אל תפעל על-פי הנוהל.
רוני בר-און: אנחנו כותבים את החוק לאלה שרוצים לקיים אותו.
דני יתום: אני לא חושב שאפשר לקבוע כאן לוחות זמנים במסמרות, ולכן צריך לדבר על רוח העניין.
דני יתום: לדעתי רוח העניין צריך להיות, שהתגובה לבקשת חבר הכנסת תינתן תוך פרק זמן קצר ככל האפשר, שיאפשר עדיין את פעילות חבר הכנסת על-פי בקשתו.
עו"ד תומר רוזנר: אני מציע להוסיף את זה בסעיף 7, כדי שיכלול את הכול.
סא"ל אלי בר-און: זה תלוי נסיבות, כי יכול להיות מצב שחבר הכנסת יפנה 10 דקות לפני המועד שהוא רוצה להיכנס.
דני יתום: הנוסח המוצע הוא: "הטיפול בכל אחת מן הפניות ייעשה על-ידי כל הגורמים הרלוונטיים תוך פרק הזמן הקצר ביותר האפשרי, באופן שיאפשר את הבקשה".
עו"ד תומר רוזנר: בעניין הזה יש הצד השני של המטבע, שחבר הכנסת יפנה במועד המוקדם ביותר האפשרי.
דני יתום: נוסיף: "חבר הכנסת יגיש את בקשתו במועד המוקדם ביותר האפשרי".
רוני בר-און: בסוף סעיף 1 ייכתב: "בקשת חבר הכנסת תוגש מוקדם ככל האפשר".
עו"ד תומר רוזנר: לגבי סעיף 1, אחד הפרטים שאנחנו מבקשים שחבר הכנסת ימסור הוא מטרת הביקור.
עו"ד תומר רוזנר: יש עם זה קצת בעיה מבחינת החסינות המהותית של חבר הכנסת, שהוא מוסר לגורם מבצע למה הוא נכנס לשם.
דני יתום: אבל הגורם לא יוכל להפעיל שיקול דעת אם זה לא יהיה.
עו"ד תומר רוזנר: הוא יכול להגיד לו עם מי הוא הולך להיפגש, הוא לא צריך להגיד לו למה הוא עושה את זה.
דני יתום: מטרת הביקור פירושו עם מי הוא הולך להיפגש.
עו"ד תומר רוזנר: אבל כתבתם גם מטרת הביקור וגם עם מי הוא הולך להיפגש.
אחמד טיבי: לפי הנוסח הוא צריך לציין שהוא הולך להיפגש עם אבו-מאזן ולפרט מה מטרת הפגישה עם אבו-מאזן.
דני יתום: יכול להיות שבדרך לפגישה עם אבו-מאזן הוא עוצר על יד מוחמד דחלאן ושותה אתו קפה.
רוני בר-און: אני מציע נוסח: "התוכנית תכלול את מועד הנסיעה, מסלולה והגורמים אתם עתיד להיפגש חבר הכנסת".
רוני בר-און: המטרה שכתב חבר הכנסת יתום היא במובן יעד ולא כוונה.
אחמד טיבי: האם מספיק שאומר שאני מתכוון לפגוש אנשי רשות, או שאני צריך לפרט מי מאנשי הרשות אני מתכוון לפגוש?
רוני בר-און: השאלה שלך רק מסבכת אותך.
רוני בר-און: לו אני צריך לפרש את הנוהל שהם הציעו, גורמים זה לא שמות, ולכן מספיק לומר אנשי רשות.
סא"ל אלי בר-און: ההערה לא כוונה לזה, אבל הנוהל הזה נועד לאפשר לחברי הכנסת למלא את תפקידם הפרלמנטרי.
סא"ל אלי בר-און: ברגע שאנחנו מורידים את המלה "מטרה", לכאורה יכול חבר הכנסת להחליט שהוא רוצה עכשיו לאכול במסעדה ברמאללה, סתם כי מתחשק לו.
סא"ל אלי בר-און: זה לא נכלל במסגרת חסינות חברי הכנסת.
רוני בר-און: לצורך זה יש קצין הכנסת ויושב-ראש הכנסת.
רוני בר-און: הצבא לא ייכנס לקרביים של חבר הכנסת מה הוא הולך לעשות ברמאללה.
סא"ל מאיר קרמרסקי: הדרך לשטח A עוברת גם דרך B ו-C, ויש לנו נוהל מקצין הכנסת בנושא של אבטחת חברי כנסת בתנועה.
סא"ל מאיר קרמרסקי: לכן העברת הבקשה חייבת להיות מוקדמת ככל האפשר, מכיוון שאנחנו לא רק דנים בנושא של A, יש לנו גם נוהל עבודה לגבי התנועה של B ו-C.
סא"ל מאיר קרמרסקי: כדי לאפשר לנו את ההיערכות, אנחנו צריכים לקבל את ההודעה הזאת מוקדם ככל האפשר.
רוני בר-און: אנחנו נפיץ את הנוהל בין כל חברי הכנסת.
אחמד טיבי: אני מתנגד לנוהל הזה.
רוני בר-און: מי בעד אישור הנוהל הזה?
רוני בר-און: תודה רבה לצבא, תודה רבה לחברי הכנסת, ותודה רבה לחבר הכנסת יתום על עבודת ההכנה בוועדת המשנה.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתכנסים לפי ההחלטה שהתקבלה בוועדת הכנסת ב-3.8.2004, במסגרת דיון על השאילתות בכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: כידוע, יש טענות לשני הצדדים, גם מצד עמיתנו חברי הכנסת שבהרבה מאוד מקרים, אם וכאשר מתקבלת התשובה לשאילתא, היא כבר איבדה מזמן מהרלוונטיות שלה, וגם מצד השרים על כך שכשהם כן מתייצבים לענות על השאילתות, בשעות שהן לא תמיד נוחות, מתנהל הטקס המוכר לכולם – היושב-ראש מודיע: שאילתא מספר זה וזה, חבר הכנסת השואל לא נוכח, לפרוטוקול.
יולי יואל אדלשטיין: לפעמים זה מתקיים לגבי 10-15 שאילתות, דבר שלא מוסיף כבוד לא לשר העולה, לא לחברי הכנסת ולא לבית.
יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שיש הצעה ספציפית לתיקון התקנון, שנדון בה במסגרת ועדת המשנה הזאת.
ארבל אסטרחן: זה נוסח שהוכן לקראת הדיון בוועדת המשנה לתיקון התקנון בראשות חבר הכנסת רשף חן.
ארבל אסטרחן: בנוסח הזה אין חידושים, זה אמור להיות הדבר הקיים פלוס העלאת הכוכביות לסעיפים.
ארבל אסטרחן: היות ונושא השאילתות מורכב מסעיפי תקנון ומהחלטות, החלטנו לגבש את זה לפרק אחד.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, בנוסח המוצע לתיקון פרק השאילתות בתקנון אין תשובות לשאלות שאתה מעלה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, אם כן, שלפחות בתחילת הישיבה נקיים דיון עם ראש פתוח.
יולי יואל אדלשטיין: אני תיארתי את המצב כפי שאני מבין אותו.
יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שנשמע הערות גם מחברי הוועדה וגם מעובדי הכנסת המנוסים שיושבים איתנו - מה הבעייתיות, מה הכיוון לפתרון.
יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו נמצא הכיוון לפתרון, עו"ד ארבל אסטרחן ואחרים ודאי יעזרו לנו לנסח את זה בלשון תקנונית.
עמרי שרון: יש פה שתי בעיות.
עמרי שרון: אחת, הבעיה של משכי הזמן עד שהשרים עונים, ויש כאלה שחורגים ממסגרת הזמן הנדרשת של 21 יום.
עמרי שרון: מצד שני יש מצב שראינו לא פעם, שחברי הכנסת לא מגיעים לשמוע את התשובות לשאילתות שהגישו.
עמרי שרון: אדוני היושב-ראש, שנינו היינו באותה ישיבה שהיתה בה ערימת שאילתות לשרת החינוך, היא באה עם כל התשובות, ולמעט הד לא היה באולם אף אחד מהשואלים.
עמרי שרון: צריך לחשוב איך לא נותנים לחברי הכנסת לנצל את מוסד השאילתות.
עמרי שרון: מי שלא נמצא, אולי להגביל אותו בהגשת שאילתות.
עמרי שרון: צריך גם למצוא מנגנון מה עושים לגבי שאילתות שלא נענו מזה הרבה זמן, ויש הרבה כאלה.
עמרי שרון: צריך למצוא שני מנגנונים – אחד אל מול חברי הכנסת עם הצעדים שלו, והשני אל מול השרים עם הצעדים שלו.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מרגיש שחבר הכנסת עמרי שרון מיקד את הנושא בצורה נכונה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מצד אחד צריך לצמצם הזמנים שהממשלה עונה, ומצד שני צריך לחשוב מה עושים לגבי חברי הכנסת שלא נמצאים כשהשר בא להשיב להם.
עמרי שרון: מניסיוני הדל אני יודע שלגבי רוב השאילתות, צריך זמן לאסוף את החומר לתשובה, לברר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היום הזמן שמופיע בתקנון הכנסת הוא 21 יום פלוס 21 יום פלוס 7 ימים אקסטרה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מדובר על שבעה שבועות, זה זמן ארוך.
עמרי שרון: צריך לקבוע נוהל עם אלמנט של דחיפות, במקרה שיש שאילתא על עניין דחוף.
יולי יואל אדלשטיין: אז מגישים שאילתא בעל פה או שאילתא ישירה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שאילתא בעל פה - ביום שני מבקשים להגיש וביום רביעי השר עונה.
עמרי שרון: מצד אחד, צריך לחשוב איך העניין נראה בעיני הציבור, מי שכן רואה את ערוץ הכנסת, כשהשר בא להשיב וחברי הכנסת לא נמצאים.
עמרי שרון: מצד אחד, אי אפשר לקחת מתחת ידי חברי הכנסת דברים שקשורים בתפקוד.
עמרי שרון: צריך לראות איך אנחנו, חברי הכנסת, מרימים הכפפה שנתנו לנו - הזכות הגדולה להיות בתקופה הזאת 120 החברים שיושבים בבית הזה.
עמרי שרון: מצד שני, צריך לראות איך המנגנון הממשלתי מכבד את הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: כולנו חוזרים על אותו ביטוי - מצד אחד ומצד שני.
יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שננסה למקד הדיון על סוגייה א' וסוגייה ב'.
יולי יואל אדלשטיין: סוגייה א', בלא סדר מחייב, היא ההתמשכות בזמן התשובות – כמעט שבעה שבועות באופן לגיטימי, אבל נסתכל לאמת בעיניים - כשהייתי שר הקליטה, הייתי במצב שעניתי על שאילתות שהופנו לשרה הקודמת, וחברי הכנסת ציינו שב-2000 הגישו את השאילתא והם שמחים שבסוף 2001 הם מקבלים תשובות.
יולי יואל אדלשטיין: זה מקרה אמיתי, הוא נמצא בפרוטוקול.
יולי יואל אדלשטיין: נתמקד בשאלה מה אנחנו ככנסת, מבחינת התקנון והנוהל, יכולים לעשות על מנת אולי גם קצת לקצר את הזמנים, בלי התוספות של עוד 21 יום ועוד 7 ימים, וגם לגרום לממשלה לענות בזמן; אם יש דרך של חיוב מתן תשובה בזמן.
יולי יואל אדלשטיין: הסוגייה השנייה - האם אפשר לעשות סדר בקרב חברנו, שיבינו שחשוב להיות נוכחים לקבל את התשובה.
יולי יואל אדלשטיין: נחשוב על הצד של הממשלה, מה בידינו לעשות.
יולי יואל אדלשטיין: לא צריך להיות קיצוניים, אבל כדאי לנסות להגביל את תוספות הזמן הבלתי פוסקות.
יולי יואל אדלשטיין: אני אומר עם כל הצניעות, כמי שהיה תקופה בראש משרד ממשלתי וענה על הרבה שאילתות, ש-21 יום זה די והותר למי שרוצה לנסח תשובה.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר להוסיף עוד פרק זמן כדי לשבץ את זה בזמן נוח מבחינת סדר והיום, וזהו.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עובדה ששר יכול לקבל שאילתא בעל-פה ביום שני ולענות עליה ביום רביעי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם זורקים לו שאלה נוספת ועוד שתיים, והוא עונה.
ירדנה מלר-הורוביץ: שר שאכפת לו, אחד העוזרים שלו אמור להיות הקשר עם הכנסת, בנושא של הצעות לסדר היום ומענה לשאילתות.
יולי יואל אדלשטיין: יועץ השר לענייני הכנסת, זה תפקיד מוגדר לפי נציבות שירות המדינה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שאילתא זה רק בירור עובדות - היה, לא היה, כמה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אפשר לתת תשובה תוך פרק זמן לא ארוך.
יולי יואל אדלשטיין: כיווּן אחד שמסתמן - ואני עוד לא קובע - זה הגבלת פרק הזמן למתן תשובות על-ידי השר, שאפשר להעמיד אותו על 21 יום עם תוספת של שבוע; אולי גם מזכירות הכנסת מעוניינת בזה כדי לשבץ את הדברים בסדר היום.
יולי יואל אדלשטיין: זה מביא אותנו לתקופה של ארבעה שבועות.
יולי יואל אדלשטיין: ברוב המקרים זה שומר על הרלוונטיות של התשובה, אלה לא דברים שכבר מזמן חבר הכנסת שכח.
יולי יואל אדלשטיין: זה גם יעזור לנו בדיון על החלק השני, כי באמת קשה לבוא בטענות לחבר כנסת שלפני שמונה חודשים שאל על נושא מסוים שכבר מזמן איבד מהרלוונטיות שלו.
ארבל אסטרחן: זה נכון גם לשאילתא רגילה גם לשאילתא ישירה.
יולי יואל אדלשטיין: שאילתא ישירה היא פחות חשופה, אבל זה אותו הדבר.
יולי יואל אדלשטיין: יש צעד שלא יכול להיות מתוקן על-ידי ועדת המשנה בצורה תקנונית - הנושא של השיבוץ, שהשרים מתעקשים לענות על השאילתות רק כאשר הם באים להשיב גם על נושא אחר.
יולי יואל אדלשטיין: אז לפעמים זה יוצא מאוד מאוחר בלילה.
יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לשמוע את אנשי המזכירות - יש מה לעשות בעניין הזה או שלא נעסוק בו כי חבל על הזמן?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאילתות נענות אחרי הרבה זמן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הן משובצות בשעות הזוּיות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם יש הצעות לסדר היום לשר או לסגן השר, באותה הזדמנות הוא גם עונה על שאילתות.
אריה האן: בדיוק היום שלחתי מכתב למזכיר הממשלה, כתבתי שיושב-ראש הכנסת מוכן לשדרג את נושא השאילתות - לאפשר לענות עליהן בתחילת ישיבה, ובתנאי שהשרים יבינו שבתקנון כתוב שעל שאילתא צריך לענות עד שתי דקות, ועל שאלה נוספת עד דקה.
אריה האן: במשך השנים כל שאילתא הפכה להיות לנאום של שר שלוקח זמן רב, דבר שדחק את שאר הנושאים לשעות מאוחרות.
אריה האן: לכן יושבי-ראש הכנסת אמרו: אם זאת המציאות, השאילתות יהיו בסוף סדר היום.
אריה האן: יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין החליט לחזור לשיבוץ השאילתות בתחילת סדר היום, ובתנאי שהשרים יענו עליהן במסגרת הזמן שכתוב בתקנון.
יולי יואל אדלשטיין: צריך טיפול כולל.
יולי יואל אדלשטיין: אי אפשר לשדרג את הנושא אם רק מחייבים את השר לענות במשך שתי דקות ומשאירים את כל המציאות על כנה, שעונים על השאילתות אחרי כמה חודשים בשעה 12:00 בלילה.
יולי יואל אדלשטיין: זה מביך אותי כמי שמתרעם על תדמית הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: אי אפשר להתעלם מזה שביום האחרון של המושב, שרים עונים על שלושים שאילתות שהצטברו כי לא טרחו לענות עליהן קודם.
יולי יואל אדלשטיין: במסגרת הטיפול הכולל, גם הנושא של רענון נוהל התשובות יבוא לידי ביטוי.
אריה האן: אני חושב שהיום, בתקופה שאפשר לקבל תשובה על כל דבר און-ליין.
אריה האן: פרק הזמן לתשובות לשאילתות צריך להיות קצר יותר.
יולי יואל אדלשטיין: במצב הנוכחי – גם מצב המשרדים, גם התפתחות המחשוב, גם האמצעים שעומדים לרשות השר - אין סיבה לפרק זמן של שבעה שבועות כדי להכין תשובה לשאלה, למשל, למה נסגר בית-ספר ביישוב פלוני אלמוני.
יולי יואל אדלשטיין: הכיוון המסתמן כאן הוא לא ללכת לקיצוניות, לא לקצר את זה לפרק זמן של שבוע, להשאיר את הזמן של 21 יום בלי ההארכות, לדרוש את התשובה תוך פרק הזמן הזה.
יולי יואל אדלשטיין: עניין נוסף הוא היחס לשאילתות, שהשרים וסגני השרים עונים מתי שנוח להם ומבקשים לענות צמוד לחוק או להצעה לסדר היום שהם באים להשיב עליהם.
יולי יואל אדלשטיין: אומר המזכיר שכרגע ביקש התייחסות של מזכיר הממשלה להצעה של יושב-ראש הכנסת לתת זמן לתשובות לשאילתות בתחילת סדר היום בתנאי שהשרים יקפידו על מסגרת הזמן, שכידוע לכולם הוא שתי דקות לשאילתא ודקה אחת לשאלה נוספת לחבר הכנסת השואל.
יולי יואל אדלשטיין: השאלה שנותרה היא מה קורה אם שר פלוני אלמוני אומר: מאוד מעניין שהחלטתם, אבל אני לא עושה את זה.
1028: לדעתי צריך לבטל את השאלה הנוספת.
עמרי שרון: זאת הבעיה המרכזית שאתה רואה?
1028: כל תשובה שתינתן על שאלה נוספת - ולא תמיד עונה על השאילתות אותו שר שאליו הן הופנו - לא תהיה תשובה שפותרת את הבעיה.
1028: דבר שני, קרה כמה פעמים שהגשתי שאילתות ולא ידעתי מתי אקבל תשובה.
אריה האן: זה כתוב על לוח המודעות.
1028: בדרך כלל חבר הכנסת מגיעה למליאה סמוך להצעה שהוא מגיש או להצבעות.
1028: צריך לחשוב איך אנחנו נדע טוב יותר מתי נענית השאילתא שלנו כדי שנבוא לשמוע את התשובה.
יולי יואל אדלשטיין: שיבוץ השאילתות בתחילת סדר היום יכול להיות פתרון.
1028: אם זה ייוודע - שכל מי ששואל שאילתות, יֵדע שיש תשובה באותו יום.
1028: אם נדע שהשאילתות נענות בזמן קבוע, בהתאם לזה חברי הכנסת יכולים להיות נוכחים.
1028: עניין השאלה הנוספת - כל אחד עולה ושואל עוד שאלה, אבל דקה זה לא דקה וזה סתם מושך זמן.
יולי יואל אדלשטיין: בעניין השאלה הנוספת אני יותר זהיר.
יולי יואל אדלשטיין: נכון שאנחנו נתקלים במציאות שחבר הכנסת יכול לגשת למיקרופון ולדבר על מה שהוא רוצה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל בשונה משאילתא בעל פה, זה אותו חבר כנסת שהגיש את השאילתא.
יולי יואל אדלשטיין: זה לא שמישהו עולה טרמפ על שאילתא של אחר.
1028: עוד סיבה שאני נגד השאלה הנוספת – השר לא תמיד יכול לתת את התשובה במקום.
יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד, אני מבין שלפעמים חבר הכנסת, בהזדמנות החגיגית של השאלה הנוספת, יכול לעלות ולדבר על כל נושא שהוא רוצה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל לפעמים יש צורך בשאלה נוספת – השר ענה, למשל, שבית ספר מסוים נסגר כי המשרד לאיכות הסביבה קבע שיש בו אסבסט.
יולי יואל אדלשטיין: הוא סיים התשובה, אבל חבר הכנסת מחויב לאוכלוסייה, הוא רוצה תשובה אמיתית, הוא רוצה להבין אם ננקטים צעדים לאיתור מבנה חילופי, לשיפוץ המבנה הקיים, ומה התאריכים.
יולי יואל אדלשטיין: השר יכול לתת תשובה או לא לתת תשובה אבל מבחינה ציבורית ומיקוד הבעיה, השואל עשה טוב לשאילתא ולאותה אוכלוסייה שהוא מנסה לייצג.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שמכיוון שיש כמה חברי כנסת שמנצלים את השאלה הנוספת בחוסר מקצועיות, צריך לבטל את זה.
אריה האן: אכן, הרבה חברי כנסת מנצלים את הדקה של השאלה הנוספת לנאום בן דקה בנושא פוליטי שלא בעניין השאילתא.
עמרי שרון: זה קורה בכנסת בלי קשר לשאילתות.
יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט נבטל גם את הדיון בקריאה הראשונה, כי גם בו חברי כנסת נואמים על נושאים שלא קשורים להצעת החוק.
יולי יואל אדלשטיין: למשל, אתמול היה מעניין לשמוע על הקברים בעכו במסגרת הדיון על הצעת חוק הטלוויזיה הלימודית.
יולי יואל אדלשטיין: ובכן, בסיועה של ארבל נוכל לשנות את הנושא של משך הזמן לתשובות, זה לא מסובך.
יולי יואל אדלשטיין: באמצעות מזכיר הכנסת ניידע על כך את מזכיר הממשלה ונבקש ליידע את כל השרים ומנהלי הלשכה.
יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אנחנו מגיעים לנקודה הכואבת והידועה, שגם עם משך הזמן הנוכחי, יש כמה שרים שצברו תשובות במשך שלושה, ארבעה, חמישה חודשים ואולי גם יותר.
יולי יואל אדלשטיין: מה עושה הכנסת במצב כזה כשהשרים לא עונים?
אריה האן: היו הרבה ניסיונות לטפל בזה, השתמשנו בפרסום רשימת השרים המאחרים.
יולי יואל אדלשטיין: בכנסת הקודמת חבר הכנסת אבו וילן פירסם באופן פרטי את רשימת השרים שמאחרים להשיב על שאילתות, היא פורסמה בעיתונים, אני לא יודע אם נגרם נזק אלקטורלי לאותם שרים.
אריה האן: יושב ראש הכנסת הקודם, אברהם בורג, אמר: שר שלא עומד בדרישות התקנון, לא נשבץ חוקים שלו.
אריה האן: אבל יש בזה קושי.
אריה האן: הוא עשה זאת כמה פעמים ואז עלו אליו לרגל והמצב קצת השתנה לטובה, אחר כך שכחו.
אריה האן: יש בעיה של משמעת, של תרבות.
אריה האן: אתמול היושב ראש אמר מעל במת הכנסת, כששרים לא הגיעו בזמן לשאילתות בעל פה, שבפרלמנט הנורווגי שר שמאחר פעמיים מגישים נגדו הצעת אי-אמון.
אריה האן: שם יש אי-אמון לא רק לממשלה או ראש הממשלה אלא גם לשר באופן אישי, ואז שרים מזיעים על מנת להגיע בזמן.
1028: אנחנו לא יכולים לחנך את השרים, אם הם לא מבינים את זה בעצמם.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חבר הכנסת אדלשטיין שואל אם אפשר לנקוט סנקציה נגד שר.
1028: אני לא יכול להעניש את השר ולא לחנך אותו, בוודאי לא היושב-ראש.
1028: יבוא יושב-ראש הכנסת, יעשה מה שעשה היושב-ראש הקודם, ואז יעלו אליו לרגל והוא יסלח ויעביר את זה לסדר היום.
יולי יואל אדלשטיין: אני דווקא בתחושה שאנחנו לא צריכים לצאת בהמלצות על סנקציות, אבל אני אומר באופטימיות זהירה: אם נגיע לשינוי כולל במערך השאילתות, כולל מה ששמענו מהמזכיר, שאולי התשובות יינתנו בזמן קבוע פחות או יותר, הממשלה תענה בצורה יותר אפקטיבית וחברי הכנסת יהיו יותר נוכחים, אולי לא נזדקק לעוד אמצעים, נראה איך הדברים יתפתחו ואם צריך - נחזיר את הנושא לכאן.