GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: הבקשה להעביר את ההצעה לסדר היום בנושא: "שיבוש הטיסות בנמל התעופה בן גוריון כתוצאה מפעילות שידורי תחנות רדיו פיראטיות ופעילות המשטרה למניעת התופעה", לוועדת הפנים ואיכות הסביבה, נתקבלה.
רוני בר-און: ברוב דעות, קבענו אפוא, שההצעה תעבור לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.
רוני בר-און: הצעת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין לתיקון סעיף 96(ד) לתקנון בדבר קיצור מועד הדיון בנושא הכלול בסדר יומה של הכנסת – דיון בהשגות
רוני בר-און: הצעתה של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין לתיקון סעיף 96(ד) לתקנון בדבר קיצור מועד הדיון בנושא הכלול בסדר יומה של הכנסת – דיון בהשגות.
זהבה גלאון: אם היא לא נמצאת, האם אנחנו דנים בכך?
רוני בר-און: כן, אני אגיד לכם למה.
רוני בר-און: תחילתו של התהליך הוא בהתנהלות של נשיאות הכנסת, שאחת לשישה חודשים מורידה מרשימת הפיגורים הנצברת של הצעות לסדר היום שלא הגיע תורן להידון במליאה, את אלה שמלאו להן שישה חודשים.
רוני בר-און: אני וכמה חברים סביב השולחן הזה ניסינו להגיע לפתרון אחר, שזו לא תהיה מחיקה אוטומטית, אלא שיתנו לחברי כנסת במבצע של "ביעור חמץ" הזדמנות, וחבר כנסת בעצמו יגיד: עבר זמנו בטל קורבנו, תורידו מהרשימה, או שיתנו לו את ה- 5-10 דקות, ידבר מול הטלוויזיה – מליאה ריקה, לא מליאה ריקה – ונלך עם זה הלאה.
עמרי ש רון: אתה רומז, אדוני היושב-ראש, שכל הרצון הוא לעמוד ולדבר מול המצלמה?
עמרי ש רון: אני לא מאמין.
רוני בר-און: יש חברי כנסת שזה חשוב להם ואני חושב שצריך לאפשר להם.
רוני בר-און: אני אנסה לבוא איתו בדברים, אולי שמא אני אצליח לשכנע אותו.
רוני בר-און: אני מבין שגם ביקשנו להרחיב את דיוני המליאה בשני ובשלישי – וגם את זה לא עשיתם.
אריה האן: ראשית, נעשה את זה.
רוני בר-און: מה זאת אומרת תעשו?
רוני בר-און: בפגרה?
רוני בר-און: לפני שבוע.
אריה האן: - - היום יש יום עמוס לעייפה.
אריה האן: מחר מתחתן חבר כנסת, שמאוד מאוד ביקש מיושב-ראש הכנסת שאנחנו לא נקבע - - -
ענבל גבריאלי: איך זה רלוונטי בכלל לסדר היום?
אריה האן: זה לא רלוונטי, אני רק מספר עובדות.
גדעון סער: זה ועוד איך רלוונטי לסדר היום.
ענבל גבריאלי: אנחנו מקדימים.
ענבל גבריאלי: אנחנו דיברנו על לפתוח את הישיבה שעתיים לפני כן.
גדעון סער: לפתוח?
גדעון סער: אני חוזר.
ענבל גבריאלי: בשבוע הבא, אדוני היושב-ראש, יש לי תור למספרה, אני מבקשת גם אז לא להאריך את הדיון במליאה...
רוני בר-און: אומרת חברת הכנסת ענבל גבריאלי דבר נכון.
רוני בר-און: השאלה – אם המזכירות רוצה להתיש את ועדת הכנסת, אז אנחנו נרשום לפנינו את זה, ואנחנו גם נדע להתיש את המזכירות.
אריה האן: אדוני, את סדר היום של הכנסת קובע יושב-ראש הכנסת והוא מביא זאת לנשיאות הכנסת.
רוני בר-און: על ימי חמישי.
רוני בר-און: מה עם ימי שני?
אריה האן: אפשר לשאול את יושב-ראש הכנסת.
רוני בר-און: לא, התשובה היא רק על ימי שני ושלישי.
אריה האן: בינתיים, להשבוע, לא נקבעה ישיבה לשעה 14:00, היא נקבעה ל- 16:00.
אריה האן: אם אדוני רוצה- יכול לדבר עם יושב-ראש הכנסת.
אריה האן: זוהי התשובה היחידה שאני יכול לתת.
רוני בר-און: אם המצב נשאר שיש נטייה שלא לאפשר הורדה מסדר היום, על דרך העניינים הרגילה, קרי לתת לחבר הכנסת את ההזדמנות, אני אציע בסוף הדיון שלא זו בלבד שאנחנו לא נקצר את המועד, אלא אנחנו נקבע שאף פעם הרשימה לא נמחקת.
רוני בר-און: שיבואו עם ספרים כאלה.
רוני בר-און: שתהיה רשימה של חמש שנים שנושאים לא עלו על סדר היום.
רוני בר-און: זאת תהיה ההצעה שלי.
ענבל גבריאלי: מה נשיג בזה?
רוני בר-און: אני אסביר לך מה נשיג בזה?
רוני בר-און: אני אומר שצריך לתת לחבר הכנסת – שהציע הצעה לסדר היום, שהנשיאות לא קיבלה אותה, מטעמים מוצדקים- את האפשרות להביא את זה באיזשהו מקום, בזמנים שדיברנו עליהם: ב- 2:00 בלילה, ב- 13:00 בצהריים, בימי חמישי, בימי שישי, מתי שזה לא יהיה, ואז הרשימה תדלל את עצמה מניה וביה, וזאת לא תהיה החלטת מחשב: עברו שישה חודשים, זה יוצא החוצה.
רוני בר-און: אני לא חושב שזה מה שצריך להיות.
אליעזר כהן: יום שלישי הקרוב - זה עדיין לא מאוחר למלא אותו.
רוני בר-און: אני אנסה לדבר עם היושב-ראש.
רוני בר-און: יכול להיות שהוא לא שם לב.
אליעזר כהן: אין סיבה שלא.
אליעזר כהן: היושב-ראש, קבעת תהליך נכון.
אליעזר כהן: אתה בא לעזור ליושב-ראש הכנסת.
אליעזר כהן: בואו נמשיך בזה, חבל על הזמן.
גדעון סער: אבל למה לא מאריכים?
גדעון סער: יכולים להאריך אל תוך הלילה.
רוני בר-און: אבל שום הצעה לא מקבלים פה.
גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הפתרון האמיתי לפי דעתי – מאחר שאני רואה ועוקב, אני בדרך כלל נמצא, לא אומר אחרון אבל בין האחרונים פה בבניין שעוזבים - יש ימי מליאה שמסתיימים בשעה שמונה בערב.
גדעון סער: במקום לסיים אותם בשעה שמונה בערב – ישימו הצעות לסדר בסוף, יעלו חברי כנסת וידברו עד חצות.
גדעון סער: אני לא מבין מה הבעיה פה.
רוני בר-און: דיברנו על כך בשבוע שעבר.
רוני בר-און: אמרנו כך – יש שם 100 הצעות.
רוני בר-און: לפי דעתי, אם אתה שם אותן היום על סדר היום של מחר – 70 חברי כנסת אומרים: תודה, אני מוותר, זה כבר לא מעניין אותי.
רוני בר-און: זאת אומרת, לא מחקת את ההצעה שלו באמצעות כפתור במחשב, אלא נתת לחבר הכנסת את שיקול הדעת לחזור בו מההצעה שלו לסדר.
רוני בר-און: חבר כנסת שלא רוצה לבוא – מחק את עצמו מהרשימה מניה וביה, אבל זה הוא עשה ולא המזכירות עשתה.
זהבה גלאון: אנחנו לא צריכים להחליט עכשיו.
זהבה גלאון: נבוא בדברים עם היושב-ראש.
רוני בר-און: הרי כותבים לי במכתב מדוע לא יום חמישי.
רוני בר-און: תשמעי מה אומרים על יום חמישי, ואיתך אני מדבר כי אני יודע מה היתה עמדתך.
אריה האן: עובדי הכנסת עובדים כמה שצריך.
אריה האן: זה לא נכון.
אריה האן: אני מציע לא לפגוע בעובדי הכנסת.
רוני בר-און: אני לא פגעתי.
רוני בר-און: שמעתי את זה פה, שמעת את זה כמוני.
אריה האן: ביקשו שלא לפגוע בעובדי הכנסת.
אריה האן: קורה שאם אני לוקח את סדר היום של היום – עם הקריאה הראשונה – בימים כתקנם זה היה מסתיים בשעה 23:00 בלילה, או יותר מאוחר.
רוני בר-און: ענינו לך על כך.
רוני בר-און: אותי לא מעניינת הממשלה, הממשלה תקבל הודעה שהיא צריכה לבוא להשיב על הצעות לסדר – שלא תבוא.
רוני בר-און: אחר כך נטפל גם בממשלה.
רוני בר-און: פתאום אתה מגן על הממשלה?
אריה האן: אני לא מגן, לא שמעת מה אמרתי.
אריה האן: אמרתי שלפי התקנון, ימי שני ושלישי הם ימים שסדר היום בהם הוא בעצם של הממשלה.
ענבל גבריאלי: אבל אם אנחנו מקדימים את הדיון בשעתיים?
אריה האן: אין לי ויכוח עם זה.
אריה האן: מצידי, שיפתחו את ישיבת הכנסת בשמונה בבוקר.
רוני בר-און: אני אגיד לך איפה יהיה הפתרון.
רוני בר-און: אני לא אוסיף יותר, לא יהיו יותר אנשים שיצטרפו לרשימה המביכה הזאת.
רוני בר-און: כל מי שההצעה שלו לסדר היום לא תתקבל – יגיש ערעור, ואז אני לא יודע מה יקרה.
רוני בר-און: אז יהיו בימי רביעי 30 הצעות לסדר היום, כי אנשים לא יידחפו.
זהבה גלאון: אדוני, אני מסמיכה אותך – בשם הוועדה – לבוא בדברים עם יושב-ראש הכנסת.
אריה האן: לפי סעיף 96 לתקנון, יש דרך כיצד נוהגים.
אריה האן: היום, על סדר היום של הנשיאות, אנחנו מביאים את רשימת הנושאים שעברו לגביהם ששת החודשים הכתובים בסעיף 96 לתקנון.
אריה האן: הנשיאות תחליט מה לעשות.
אריה האן: אבל אמרתי משהו בשבוע שעבר, ואני ממשיך ואני אומר שוב.
אריה האן: לא קורה מקרה שחבר כנסת שהציע הצעה לסדר היום והמליאה החליטה לקיים דיון, והוא בא למזכירות וביקש לקיים דיון – שאנחנו לא מקיימים מייד את הדיון.
עמרי ש רון: אני רוצה לשאול מה המגבלה במה שהציע יושב-ראש הוועדה.
אריה האן: אין בעיה.
רוני בר-און: לגבי יום חמישי קיבלתי תשובה מהיושב-ראש שהוא לא מוכן.
רוני בר-און: אני אדבר איתו, אני אנסה לשכנע אותו.
גדעון סער: לגבי יום חמישי – אדוני, בכל הצניעות – אני מסכים עם היושב-ראש.
גדעון סער: אפשר להגיע לפתרונות שאתה רוצה, על דרך הארכת סדר היום.
גדעון סער: לא צריך להוסיף עוד יום.
אליעזר כהן: ביום שלישי בצהריים אפשר להתחיל יותר מוקדם.
גדעון סער: חבר הכנסת בראון דיבר על הארכה ביום שני.
גדעון סער: אם תשב ביום שני עד עשר בלילה במקום עד שמונה, לא יקרה שום דבר.
מאיר פרוש: או להקדים ביום שלישי לשעה שתיים.
גדעון סער: אני מציע שנכנס ישיבה מיוחדת.
רוני בר-און: אני אנסה לבוא בדברים עם היושב-ראש.
רוני בר-און: לא נצביע כרגע על ההסתייגויות.
רוני בר-און: אני אדבר על כך עם היושב-ראש.
רוני בר-און: בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' והוראת שעה) (ייעוד כספי הקצבות לרשות מקומית), התשס"ד-2004
רוני בר-און: חברים, הממשלה מבקשת לקבל פטור מחובת הנחה מוקדמת בגין הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון והוראת שעה)(ייעוד כספי הקצבות לרשות מקומית), התשס"ד-2004, שעניינה כנראה שחרור מעיקולים של כספים המיועדים לתשלום משכורות לעובדי הרשויות המקומיות, וכן הוראת שעה בעניין בקשה של רשויות מקומיות שאושרה לגביהן תוכנית הבראה, ייעוד כספי ההבראה.
רוני בריזון: אותה בעיה קיימת במועצות הדתיות.
רוני בריזון: המועצות הדתיות הן רשות סטטוטורית שונה מן הרשות המקומית.
גדעון סער: תוסיף הסתייגות.
רוני בר-און: אדוני, זה יובא לקריאה ראשונה.
רוני בר-און: אנחנו מדברים על הפטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: יכול מאוד להיות שהדברים שאתה אומר צודקים.
רוני בר-און: נגד – 1 (חה"כ מ' פרוש)
רוני בר-און: הבקשה לפטור מחובת הנחה מוקדמת על שולחן הכנסת את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' והוראת שעה) (ייעוד כספי הקצבות לרשות מקומית), התשס"ד-2004, נתקבלה.
רוני בר-און: ברוב של 6 נגד 1, קבענו שניתן פטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: אני פותח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מספר 140.
רוני בר-און: על סדר היום שלנו ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום – ערעורם של חבר הכנסת איתן כבל וחברת הכנסת ענבל גבריאלי, שניהם באותו נושא: רשלנות רפואית ותמותת פגים בארץ.
רוני בר-און: חבר הכנסת כבל, כותב לי יושב ראש הכנסת, שאושר דיון מהיר בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בהצעתה של חברת הכנסת אתי לבני, בנושא מצב הפגיות בארץ.
רוני בר-און: זו לא תהיה תשתית מתאימה לדיון בבעיה שאתם מעלים?
איתן כבל: אדוני היושב ראש, בוקר טוב.
איתן כבל: אתי לבני הפתיעה אותי.
איתן כבל: האמת היא שהיא גם חתומה יחד אתנו על הצעה דחופה לסדר.
איתן כבל: אז אני יודע שלפעמים מי שנמצא בנשיאות יותר קל לו, בסדר, זה טבעי.
איתן כבל: מעולם לא התלוננתי.
איתן כבל: נקודת המוצא היא – ולא נעים להזכיר גם את הדיון של השבוע שעבר, שהיה גם בו מקרה של דיון בוועדה טרום הדיון במליאה, בנושא המצילים, ואנחנו יודעים בדיוק מה לצערנו קרה.
ענבל גבריאלי: ברשותך, איתן, לדעתי זה היה ביזיון של הנשיאות, שההצעה נפלה - - -
רוני בר-און: איתן, אל תחבר.
רוני בר-און: אתה יודע, פתאום יגידו שמה, אז הדיון במליאה היה עוצר את הטביעה?
איתן כבל: לא ניסיתי לייצר - - -
רוני בר-און: הדבר היחיד שזה היה עלול לצמצם זה שאלה שהיו משתתפים במליאה, לא הייתה להם סכנת טביעה באותו זמן.
איתן כבל: לא, חס וחלילה.
איתן כבל: למה לפתח משהו שלא התכוונתי?
גדעון סער: אני הופך את הנושא שלך להצעה רגילה לסדר.
גדעון סער: במקום שלוש דקות, עשר דקות.
רוני בר-און: ומה יהיה עם איתן?
גדעון סער: בטוח שסיעת העבודה תדאג לו.
איתן כבל: מה אכפת לו ממני?
רוני בר-און: עוד פעם אתה עושה את המקיאוויליזם שלך ביחסי ליכוד-עבודה?
רוני בר-און: כמה אתם?
רוני בר-און: רק שני מציעים באותו עניין?
ענבל גבריאלי: לא, לא.
ענבל גבריאלי: יש תשעה.
רוני בר-און: תשעה מציעים?
מיכאל נודלמן: אדוני היושב ראש.
רוני בר-און: רגע, אני עושה לך את העבודה.
רוני בר-און: אני תכף נותן לך לדבר.
ענבל גבריאלי: רגע, אני רוצה לומר מספר מילים בקשר לכן או לא.
ענבל גבריאלי: אני לא חושבת שזה בסדר כלפי המציעים האחרים.
רוני בר-און: כן, בבקשה, חברת הכנסת גבריאלי.
ענבל גבריאלי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר מספר מילים.
ענבל גבריאלי: אני מתנצלת מראש אם אני חוזרת על חלק מדבריו של חבר הכנסת כבל, פשוט לא שמעתי את תחילת הדברים.
ענבל גבריאלי: אני לא רוצה להתייחס למהות הדברים, כי אני חושבת שמבחינת החשיבות והדחיפות שלהם אין מה להסביר כאן, ולכן גם לא ברור לי ההיגיון שההצעות הללו לא התקבלו בנשיאות הכנסת.
ענבל גבריאלי: אני הייתי המציעה הראשונה, כדי להגביר ולהגדיל את סיכויי ההצעה הדחופה הזו לעבור, פניתי אל מספר מצומצם של חברי כנסת נוספים, שהבינו, כמובן, מיד גם הם את החשיבות, ומיד הסכימו והגישו את ההצעה.
ענבל גבריאלי: בין חברי הכנסת הייתה גם חברת הכנסת אתי לבני.
ענבל גבריאלי: גם בבירור שערכתי אחר כך – נדמה לי שהעוזרת שלי לא תפסה את אתי, היה שם משהו – התשובה הייתה: יש כבר הצעה דחופה לסדר, רשומה סידרנו את זה, של מישהי מסיעת שינוי – אמרו לי: או אתי או מלי.
ענבל גבריאלי: אני ממש מתנצלת אם הדברים שאומר עכשיו הם מעט בוטים, אבל זה הריח שנודף מהם.
ענבל גבריאלי: איך יתכן שחברת כנסת אחת, שהיא במקרה חברת נשיאות הכנסת, הציעה את הדיון המהיר?
ענבל גבריאלי: יש עוד לפחות שלושה-ארבעה חברי כנסת שהציעו את זה כהצעה דחופה לסדר, ופתאום זה לא מתקבל כי קיבלנו כבר את הדיון המהיר.
ענבל גבריאלי: ובהזדמנות הזאת, חבר הכנסת, אני מבקשת לדחות - - -
גדעון סער: אני אמרתי כבר שאני אתמוך בכל הצעה שלך.
גדעון סער: אז למה - - -
ענבל גבריאלי: בכל אופן, אני דוחה את ההצעה הנדיבה שלך, להפוך את ההצעה הדחופה לרגילה, מכיוון שזה לא ישפיע על יתר החברים שהציעו את ההצעה הדחופה.
רוני בר-און: למדת?
רוני בר-און: למדת פרק בהלכות חברות?
רוני בר-און: בישיבת הסיעה הבאה תסביר מאיזה חומרים בנויים בליכוד.
רוני בר-און: תסביר שם בעבודה מאיזה חומרים.
רוני בר-און: שלא עוזבים חברים באמצע המסע.
רוני בר-און: תסביר להם את זה.
גדעון סער: הוא מסביר להם את זה, דווקא.
רוני בר-און: לא על כל חבר עבודה שהיה יושב פה, הייתי מטיל את המשא הזה.
רוני בר-און: טוב, עוד מישהו רוצה להתבטא בעניין הזה?
גילה פינקלשטיין: הגשתי.
רוני בר-און: אבל לא הגשת ערעור.
גילה פינקלשטיין: לא הגשתי ערעור, נכון.
גילה פינקלשטיין: כי הבנתי שמשונה – אני חוזרת על הדברים של ענבל – שבדיוק חברה בנשיאות הגישה - - -
רוני בר-און: קודם כל, נשמע את בא כוח הנשיאות.
רוני בר-און: אולי הוא יפתיע אותנו.
רוני בר-און: אתה מסכים לקבלת הערעור?
מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שדנו אתמול ואושרו בנשיאות שישה נושאים.
מיכאל נודלמן: דנו גם בנושא הזה.
מיכאל נודלמן: במסגרת דיון על המצב הקשה של מערכת הבריאות, יתייחס שר הבריאות גם לנושא זה.
מיכאל נודלמן: זה אחד מהנימוקים.
מיכאל נודלמן: נימוק שני שיש דיון מהיר ויש שישה נושאים שאושרו וזה יותר מדי.
מיכאל נודלמן: בערב, אף אחד לא יושב שם במליאה.
רוני בר-און: זה כבר עניינם של המציעים, אם יש להם אולם ריק או לא, זה עניינם שלהם.
רוני בר-און: הם רוצים לדבר מול אולם ריק, לקבל את הטלוויזיה, וזה בסדר גמור.
רוני בר-און: זה מאד לגיטימי.
רוני בר-און: טוב, תודה.
רוני בר-און: אדוני המזכיר, אני מבקש לקבל את ההתייחסות לטענה של חברת הכנסת גבריאלי, לפיה משמונה או תשעה מציעים שעניינם אותו עניין – אני כבר לא יודע מי הגיש ראשון ומי הגיש שני, לצורך העניין זה לא ברור, מי שיושב על יד שולחן הנשיאות בתהליך קבלת ההחלטות, פתאום מקבל איזה פריוריטי שדווקא ההצעה שלו הולך לדיון מהיר.
גדעון סער: אני לא מאמין שמשהו אישי כזה יכול להכתיב את ההחלטות.
רוני בר-און: לא, אני מאד מבקש.
רוני בר-און: זה לא דיון אישי, לא ביני לבין הנשיאות ולא ביני לבין חברת הכנסת לבני.
ענבל גבריאלי: וגם לא ביני לבין אף חבר כנסת.
רוני בר-און: בוודאי, אבל תתנו לי לנסות להשלים את המשפט.
רוני בר-און: אולי, אם אני לא אנסה להשלים את הטענות של כולכם, אז תוסיפו.
רוני בר-און: וזה גם לא עניין אישי בין חברת הכנסת גבריאלי לסגנית היושב ראש, וכיוון שהנושא הזה עלה, והנושא הזה מציק, אני רוצה לשמוע את התשובה של מזכיר הכנסת בעניין הזה.
אריה האן: אל"ף, אני רוצה להוסיף אינפורמציה.
אריה האן: הסיבה העיקרית שהייתה לא לקבל את הדחיפות, הייתה ששר הבריאות הודיע לנו שבדברי תשובתו הוא אמור להתייחס לכל הנושא.
אריה האן: מה שקרה אתמול הוא, שברגע האחרון, בגלל לוח זמנים צפוף, שר הבריאות לא עלה לדבר, והוא לא אמר את דברי תשובתו.
אריה האן: לדעתי, אילו שר הבריאות לא היה אומר את זאת, כן היו מכירים בדחיפות.
רוני בר-און: רק רגע, חבר הכנסת יהלום.
רוני בר-און: עם כל הכבוד לתשובת השר, שהיא באמת מאד מאד חשובה, והיא בוודאי תפסיק את התופעה – ברגע שהשר יגמור לדבר, התופעה שעליה מתריעים חברי הכנסת תיפסק לאלתר – לחבר הכנסת חשוב לא רק מה שהשר אומר, אלא אולי אפילו בעיקר מה שחבר הכנסת אומר.
אריה האן: אני אביא את הפרוטוקול הזה לידיעת היושב ראש.
שאול יהלום: אני מבקש לשאול את המזכיר שאלה.
שאול יהלום: עולה כאן נושא עקרוני, ולכן אני רוצה קודם לשאול את השאלה כדי להבהיר את עמדתי.
שאול יהלום: האם בין ההצעות הדחופות הייתה גם הצעה של אתי לבני?
רוני בר-און: אני מאד מודה לחידון של שאול יהלום.
ענבל גבריאלי: התשובה היא כן.
רוני בר-און: הייתה הצעה?
ענבל גבריאלי: הייתה לה הצעה דחופה לסדר על הפגים, מכיוון שהיא מצאה נושא אחר - - -
רוני בר-און: רגע, אני לא מבין.
רוני בר-און: את היית בישיבת הנשיאות אתמול?
ענבל גבריאלי: לא, אבל אני אומר לך.
ענבל גבריאלי: זה נסגר והוגש.
ענבל גבריאלי: אני אסביר לך מה קרה.
רוני בר-און: סליחה, אני שומע מהמזכיר, שהוא מרכז את עבודת הנשיאות, שלא הייתה הצעה של אתי לבני.
רוני בר-און: זאת אומרת שמכל תשע ההצעות הדחופות שלכם, שלא התקבלו, פתאום נהייתה הצעה של אתי לבני שהולכת בדיון מהיר.
ענבל גבריאלי: זה לא מה שאמרתי.
רוני בר-און: זה מה ששאול יהלום שאל וזה מה שאריה האן אמר, אבל את עסוקה בטלפון.
רוני בר-און: זה בדיוק מה שקרה, וזה מחמיר עוד יותר את הטענה שלך.
ענבל גבריאלי: אז בוא אני אגיד לך למה זה מחמיר עוד יותר.
רוני בר-און: לא, אני לא רוצה.
רוני בר-און: זה מחמיר מספיק עכשיו.
רוני בר-און: אני לא עסוק בהחמרה הזאת, תודה רבה.
רוני בר-און: הבנתי את העניין.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, על מנת להסיר כל ספק.
יולי יואל אדלשטיין: אל"ף, הנושאים לדיון מהיר עולים בפני סגני יושב ראש הכנסת, רק לאחר שמסתיים הדיון בהצעות הדחופות לסדר היום.
רוני בר-און: אבל יולי, אתה לא יכול – בוא תשחרר ממני את ההרגשה הקשה, שתשעה חברי כנסת מציעים הצעה דחופה, אומרים להם: סליחה, אין, אבל מישהו שישב על השולחן פתאום יוצא וכל שללו בידו.
רוני בר-און: לא שללו, שללם, בעצם.
יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק מה שאני מנסה לעשות.
יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר, על מנת להסיר כל ספק, שחברתי הטובה, חברת סיעתי, חברת הכנסת ענבל גבריאלי, לא ישבה ליד שולחן הנשיאות כי היא לא סגנית יושב ראש.
יולי יואל אדלשטיין: לעומת זה – תקנו אותי אם אני טועה, אדוני המזכיר ואדוני סגן המזכיר – היה לפחות אחד או שניים, אני חושב, חברי כנסת שניסו להגיש משהו בנושא של טיפול בילדים בלוד כהצעה דחופה לסדר יום למליאה, וזה לא התקבל.
יולי יואל אדלשטיין: ולעומת זאת, הצעתה הנכונה והצודקת של חברת הכנסת ענבל גבריאלי – ועוד מישהו מחברי הכנסת – שיתקיים דיון מהיר בוועדה למעמד הילד בנושא של אי-טיפול בילדים בלוד, התקבלה והוגשה.
יולי יואל אדלשטיין: אין לזה כל קשר מי יושב ליד שולחן הנשיאות ומי לא יושב.
יולי יואל אדלשטיין: זה התהליך.
יולי יואל אדלשטיין: מאשרים את ההצעות – כפי שציין סגן היושב ראש, חבר הכנסת נודלמן, אושרו שישה נושאים, לאחר מכן, עוברים לנושאים לדיון מהיר.
שאול יהלום: אבל לפעמים אתם קובעים הצעה דחופה שתהיה דיון מהיר.
יולי יואל אדלשטיין: לא, אולי היה תקדים אחד שאישרו, שאולי זה יעלה לדיון מהיר.
יולי יואל אדלשטיין: אבל מבחינת התהליך עצמו, קשה מאד לראות איזשהו קשר בין שני הדברים.
שאול יהלום: אני רוצה להעיר שתי הערות.
שאול יהלום: הערה אחת לתקנון וסדרי עבודת הנשיאות, ואחר כך לנושא עצמו.
שאול יהלום: למעשה, יש שני מסלולים.
שאול יהלום: יש מסלול אחד שחברי הכנסת המציעים מגישים הצעה דחופה לסדר היום, מסלול שני מגישים הצעה לדיון מהיר.
שאול יהלום: זה שני המסלולים העיקריים.
שאול יהלום: כמעט לא נוגע מסלול אחד בשני ולכן תיאורטית יכול להיות שהם אומרים שישה נושאים, ואנחנו לא נותנים להצעה לסדר היום, כשמגיעים לדיון מהיר אין להם הגבלה.
רוני בר-און: זה כנראה מה שהיה פה, מהרכילות שאני מקבל סביב השולחן.
שאול יהלום: אני חושב שבעניין הזה צריך להיות – זה לא צודק.
שאול יהלום: כי בכל זאת, אנחנו מחשיבים בדרך כלל הצעה דחופה לסדר היום ברמה יותר גבוהה, בגלל שבסוף היא עוברת לוועדה אחרי המליאה.
שאול יהלום: בדרך כלל.
שאול יהלום: יוצא מזה שאם נניח ניקח את הנושא הזה – ככל שהנושא יותר קריטי, יוצא מצב אבסורדי, שברמה הגבוהה הוא לא אושר וברמה היותר פשוטה הוא כן אושר.
שאול יהלום: לכן אני חושב שצריך לשנות כאן את התקנון ולבוא ולומר – ואני מציע כהצעה ליושב ראש להגיש את שינוי התקנון – שאם אושר דיון מהיר בנושא מסוים שהיו לו הצעות דחופות, כוללים את כל ההצעות הדחופות בדיון המהיר בוועדה.
שאול יהלום: מורידים את הכל לוועדה, ואז לא תהיה פגיעה.
רוני בר-און: זה נשמע מאד טוב.
אריה האן: אתה מתכוון, שכל אלה, כאילו מעבירים אותם למהיר.
רוני בר-און: אני לא רואה בעיה.
רוני בר-און: למרות שאני אומר עוד פעם: צריך לפתור את זה במפורש ברמה הפרקטית.
רוני בר-און: אני לא רואה מצב שכשאתי לבני קיבלה דיון מהיר בוועדה, יופיעו שם תשעת המציעים והם לא יהיו על סדר היום של הוועדה.
שאול יהלום: הנה, הנה.
רוני בר-און: אז בסדר, אתה מופיע ברקורד.
רוני בר-און: אוקי, הבנתי.
שאול יהלום: עכשיו אני רוצה לומר לעצם העניין, ואני מדבר בכובע של יושב ראש הוועדה: אני מבקש לקבל את הערעור מסיבה זו, שבוועדה עצמה כבר דנו בעניין הזה.
שאול יהלום: זאת אומרת: הדיון המהיר לא יעלה ולא יוסיף.
שאול יהלום: אבל השרים מסרבים – שר האוצר ושר הבריאות מסרבים להופיע לדיון שני והנושא מאד קריטי ודיון במליאה יכול לזרז את העניין.
שאול יהלום: לכן אני מציע, לטובת הנושא, לקבל את הערעור.
רוני בר-און: עוד משפט אחד לפני שעוברים להצבעה, חברת הכנסת גבריאלי.
ענבל גבריאלי: אני כנראה לא הבנתי מקודם את השאלה ששאל חבר הכנסת יהלום, כי זה איכשהו התקשר למשהו אחר שקרה.
ענבל גבריאלי: אני לא רוצה לחשוף כאן לגמרי את התרגיל הלא-יפה, אבל העובדה היא שאני יודעת – ואני יודעת את זה מכמה חברי נשיאות – שככל שיש יותר מציעים להצעה מסוימת, וכמובן – ככל שהנושא הוא בעל עניין ציבורי, יש סיכוי מאד גבוה שזה יתקבל.
ענבל גבריאלי: לעניין הדיון המהיר בנושא של ילדים מלוד, לי בכל אופן – אני לא חברת נשיאות ואני אומרת את הדברים באופן מסויג – לי לא ידוע שבאותו נושא בדיוק, הגישו שישה-שבעה חברי כנסת הצעה דחופה לסדר.
רוני בר-און: טוב, די.
רוני בר-און: אני חושב שככל שננסה לברר את העובדות, כך נדע פחות, ואני מציע שנעבוד להצבעה.
רוני בר-און: אני קובע שפה אחד הערעור הזה התקבל.
שאול יהלום: אתה רושם את הצעתי העקרונית?
רוני בר-און: אנחנו נפענח אותה מהפרוטוקול ונגיש אותה, בין כהצעה שלך, בין כהצעה שלי.
רוני בר-און: ערעור חבר הכנסת אהוד רצאבי.
רוני בר-און: מי מופיע בשמו?
רוני בר-און: לא היה ייפוי כוח בכתב?
רוני בר-און: אני מקבל פה פתק מהעוזר שלי שחבר הכנסת רצאבי מבקש שחבר הכנסת חמי דורון ייצג אותו בערעור על הצעה לסדר בנושא תאונות דרכים.
רוני בר-און: כיוון שהוא איננו פה, הרי אנו פטורים מדיון בערעור - - -
רוני בריזון: האם, אדוני, אני לא יכול לייצג אותו?
רוני בר-און: יש לאדוני ייפוי כוח בכתב?
רוני בריזון: לא, אדוני.
רוני בריזון: אבל אני מרגיש צורך להגן על חבר.
רוני בר-און: תודה רבה, אבל אנחנו ממשיכים בסדר היום.
רוני בר-און: בקשות חברי הכנסת להקדמת הדיון בהצעות החוק הבאות,
רוני בר-און: לפני הקריאה הטרומית: 1.
רוני בר-און: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – כלבים מגזע מסוכן), התשס"ד-2004 (פ/2395), של חבר הכנסת גדעון סער.
רוני בר-און: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על הכלבים (תיקון – איסור החזקת כלב מסוכן), התשס"ד-2004 (פ/2396), של חבר הכנסת משה גפני.
רוני בר-און: הנושא הבא על סדר היום הוא הצעת – אתם רוצים לדון קודם בפטור מחובת הנחה?
רוני בר-און: כי הדברים האחרים הם תיקון תקנון ואני לא הייתי רוצה שיהיה פה ריק.
רוני בר-און: אני לא רוצה להשתמש בסמכותי, מה שנקרא, לכפות אתכם.
רוני בר-און: יש לנו פה שני ענייני תקנון שאני חושב שחשוב שתתנו את הדעת אליהם.
רוני בר-און: אבל, אני משאיר את זה – תודה לחבר הנשיאות, לא הספקתי להיפרד ממנו.
שאול יהלום: יושבים שני כלבים בחוץ ומחכים לגורלם.
רוני בר-און: סלח לי, יושבים הרבה יותר משני כלבים בחוץ ומחכים לגורלם.
רוני בר-און: אבל לא נפרט בעניין.
שאול יהלום: אני מקבל את התיקון.
רוני בר-און: אני אשאיר את זה לאחריות שלכם.
רוני בר-און: אני לא אחזיק אתכם פה בני ערובה, ואני רואה שאנשים רוצים לדבר על הפטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: יש לנו פה שתי בקשות לקבל פטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: אחת, של חבר הכנסת גדעון סער – הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – כלבים מגזע מסוכן), התשס"ד-2004, פ/2395, והשניה, הצעת חוק להסדרת הפיקוח על הכלבים (תיקון – איסור החזקת כלב מסוכן), התשס"ד-2004 (פ/2395), של חבר הכנסת משה גפני, שייטען פה באמצעות מיופה הכוח שלו, חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.
רוני בר-און: אני ניסיתי לברר את עמדת הממשלה.
רוני בר-און: דיברתי עם נציגת משרד המשפטים.
רוני בר-און: לממשלה אין עמדה בשתי הבקשות.
רוני בר-און: באין עמדה, ונוכח כך שאני פותח את הדיון, אני מתייחס לאין עמדה, כאילו אנחנו צריכים לתת את הפטור.
רוני בר-און: כי אם אין עמדה פירושה שיש הסכמה, אז אין צורך בדיון.
גדעון סער: אדוני היושב ראש, אני לא מתפלא כי אני שוחחתי בנושא זה, רק בנושא הזה – אתה יודע שאני מרבה לשוחח עם שר החקלאות – לפחות ארבע או חמש פעמים בימים האחרונים.
גדעון סער: ואני מודיע מראש שאני גם מתכוון לקדם את התקנתן של התקנות להסדרת הפיקוח על הכלבים שהוגשו אתמול לוועדת הכלכלה.
גדעון סער: יש מספר הבדלים בין ההצעות.
גדעון סער: ההצעה שלי, בעצם, וכפי שאני מבין גם של חבר הכנסת גפני שהוגשה אחרי, התכלית שלה היא קביעת הנורמה של איסור החזקה.
גדעון סער: אגב, רק של שלושה סוגים – רוטוויילר, אמסטף ופיטבול – בעוד התקנות מתייחסות למספר רב יותר של סוגים.
גדעון סער: אבל לפי החוק שמכוחו הותקנו התקנות, ולפי התקנות לאחר שעיינתי פה, לפני, אין איסור על גידול.
גדעון סער: הנורמה הזאת לא קבועה.
גדעון סער: יש מגבלות על אחזקה.
גדעון סער: אנחנו חושבים שכפי שקיים במדינות אחרות מתוקנות בעולם – כמו באנגליה, בגרמניה ובמדינות אחרות – צריך לקבוע את הנורמה של איסור החזקה של כלבים שניסיון החיים מלמד אותנו שהם כלבים שפוצעים ואפילו הורגים, והם פשוט מסוכנים לחברת בני אדם.
גדעון סער: יש שאלה מה קורה עם הכלבים שקיימים.
גדעון סער: הרי משפחות מגדלות, וכדומה.
גדעון סער: ואני מציע הוראות מעבר של בדיקה אצל וטרינר, שהוא ייקבע לגבי הקיימים האם יש צורך בסירוס או בעיקור, האם יש צורך בהחזקה בתנאים מגבילים, האם זה כלב שהוא עד כדי כך מסוכן שצריך לעשות המתה, או כל דבר אחר שתקבע הרשות המקצועית – הווטרינר, לצורך העניין – שהוא ודאי מקובל עלינו.
רוני בר-און: אלה הם הערכים המוספים של הצעת החוק שלך על החוק הקיים.
גדעון סער: אני תכף אפרט עוד, אבל הדבר החשוב ביותר הוא קביעת נורמה של איסור החזקה, כך שתוך מספר שנים אנחנו נגיע למצב שאותם כלבים קטלניים לא יהיו בינינו.
גדעון סער: ציינתי את הוראת המעבר שהיא, באמת, שונה, אבל יש גם פרטים אחרים, אני לא רוצה להתעכב על כולם.
גדעון סער: למשל, יש הוראה עונשית בהצעה שלי של הפרת האיסורים, של ענישה שדינה עד שלוש שנות מאסר, דבר שלא קיים בתקנות וגם לא ניתן לתקן אותו בתקנות.
גדעון סער: כפי שאתה יודע, זה דבר שצריך לתקן בחקיקה ראשית.
גדעון סער: עיקרו של דבר, אנחנו נלך לוועדת הכלכלה, מה שניתן להשיג באמצעות תיקון תקנות אנחנו נתמוך, מה ש - - -
רוני בר-און: בחוק הקיים אין סנקציה עונשית על - - -
גדעון סער: יש סנקציה עונשית פחותה של חצי שנה בחלק מהעבירות, של שנה בחלק אחר מהעבירות.
גדעון סער: לדעתי לא מספקת לנוכח המצב, אבל גם לא מוגדרת ספציפית לסוג העבירה הזאת שאני מדבר עליה.
רוני בר-און: סתם מבחינת ההתעניינות, אתם בדקתם בחוק את האפשדות להחריג לצרכים מוכרים כמו צרכי ביטחון ודברים מהסוג הזה?
ארבל אסטרחן: יש בחוק החרגה.
רוני בר-און: בחוק הממשלתי.
רוני בר-און: אבל בחוק שלך?
רוני בר-און: אבל אז תהיה סתירת חוקים.
גדעון סער: לא תהיה.
גדעון סער: החוק שלי הוא תיקון לחוק להסדרת הפיקוח על הכלבים.