GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: היו לנו ימים של חמש ושש הצעות.
יצחק הרצוג: זה הסתיים אתמול בשש ועשרים, אדוני היושב ראש.
רוני בר-און: תאמין לי, אני יצאתי בדיוק בהכרזת התוצאה, זה היה שש וחצי, שש פלוס.
יצחק הרצוג: אבל בגדול, אני אומר לך, עמרי, אין התשה.
יצחק הרצוג: אין התשה, לא הייתה התשה.
עמרי שרון: אתמול, במקרה, לא הייתה התשה.
יצחק הרצוג: כל שבוע זה ככה.
יצחק הרצוג: אז יש עוד שלושה דוברים.
יצחק הרצוג: נו, אז מה?
יצחק הרצוג: זה הפורום.
יצחק הרצוג: מה קרה לכם?
רוני בר-און: ועשר דקות זה תמיד עשרים דקות.
רוני בר-און: קריאות ביניים וכולי.
יצחק הרצוג: אני אומר לאדוני שגם אני חושב שלא נחה דעתו של היושב ראש מהעניין הזה, והיה נכון לשקול את זה שוב.
רוני בר-און: אופיר, בבקשה, ההשגה שלך.
רוני בר-און: האם אנחנו צריכים עכשיו להצביע על ההשגה של חבר הכנסת הרצוג?
אנה שניידר: צריכים להצביע.
אנה שניידר: אם היא לא תתקבל, היא עולה למליאה.
רוני בר-און: אנחנו נצביע, קודם כל, על ההשגה של חבר הכנסת הרצוג.
מאיר פרוש: כל כך חשוב לכם לשנות את התקנון?
גדעון סער: אבל זה הדבר שהובא על ידי הלשכה המשפטית "אן בלוק".
גדעון סער: לא שינינו שום זכות קיומית.
גדעון סער: אתה לא היית נוכח בדיונים, תקרא את הפרוטוקולים.
מאיר פרוש: עכשיו אני שואל שאלה מסוג אחר לגמרי: האם כל כך חשוב לכם לשנות את התקנון?
גדעון סער: שמע, אין לזה שום הצדקה – מאה אחוז.
גדעון סער: אתם רוצים כל שבוע להשתמש באי אמון, "עלא עיני ועלא ראשי".
גדעון סער: אף אחד לא הגביל את זה.
גדעון סער: אבל לבוא ולהגיד גם אי אמון, וגם בהנמקה, והנמקה זה עשר דקות - - -
מאיר פרוש: זה 56 שנים כך.
גדעון סער: אבל תשמע, פעם אי אמון היה אחרת, וגם כשהיית קורא שיש אי אמון, זה היה מעניין, וזה לא היה עניין של סרט נע, שכל שבוע מחדש היו ארבע הצעות אי אמון.
רוני בר-און: אני מצטרף בשוליים לטענה.
רוני בר-און: תראה, אתמול הדיון היה הצעת אי-אמון של כל הסיעות הערביות וסיעת מרץ בקשר למדיניות הכלכלית-חברתית-מדינית של הממשלה, כאשר כבר ידעו על המדינית שבועיים לפני כן, שההצעה שעלתה למשאל בקרב מתפקדי הליכוד, לא תעבור.
רוני בר-און: היום יש עוד פעם דיון על ההתנתקות – שזה בעצם מכיל את מה שהיה אתמול, סעיף 86, וביום רביעי כבר אושרה הצעה דחופה לסדר גם כן בנושאים מדיניים ובנושאים כלכליים.
רוני בר-און: באמת, עם כל הכבוד, באופן אישי אני מאד אוהב את מה שקורה במליאה, אבל צריך לשים איזשהם סייגים.
מאיר פרוש: שלא תפגעו, אבל יושב ראש הוועדה פה ויושב ראש הקואליציה פה, הם חברי כנסת חדשים.
מאיר פרוש: תלכו לזקני הבית, תשאלו מה קרה פה כל השנים.
מאיר פרוש: מה אתם הולכים לעשות?
מאיר פרוש: תאמין לי שכך כל קואליציה וכל אופוזיציה מנסה, אבל מה היה פה כל השנים?
גדעון סער: חבר הכנסת פרוש, תאמין לי, לא הגשנו שום הצעה.
גדעון סער: אנחנו לא הגשנו - - -
מאיר פרוש: אני עזרתי לרובי ריבלין, כשהוא היה יושב ראש הקואליציה, עזרתי לו בנושאים האלה.
רוני בר-און: חברים, התעמלות הבוקר תמה, אנחנו חוזרים לפרוטוקול, אנחנו צריכים להצביע על ההשגה של חבר הכנסת הרצוג.
גדעון סער: לאופיר יש השגה דומה.
גדעון סער: אחת מהשלוש.
רוני בר-און: יש לך מה להוסיף לדברים של חבר הכנסת הרצוג, לגבי השגות 2 ו-3 במכתבך?
אופיר פינס-פז: אני חושב שברגע ששתי סיעות רוצות להביע אי אמון באותו נושא, אני לא מוצא את ההיגיון למה למנוע משתיהן להציג את אי האמון, אפילו אם זה באותו נושא.
גדעון סער: זה כבר נושא אחר.
רוני בר-און: דבר על השגה מספר 3 בלבד.
אופיר פינס-פז: על 3 דיברנו.
רוני בר-און: ההשגה של חבר הכנסת הרצוג וההשגה האמורה של חבר הכנסת פינס, נוגעת לסעיף 36(י) לתקנון, שבו אנחנו קבענו שסיעה שמציגה את האי-אמון, לא תקבל זכות דיבור בהנמקה.
רוני בר-און: מי בעד ההשגה של חבר הכנסת הרצוג ואופיר פינס, ירים את ידו.
אתי בן-יוסף: ארבעה.
רוני בר-און: אני קובע שברוב דעות ההשגה הזאת נפלה.
רוני בר-און: רביזיה.
מאיר פרוש: אז איך זה הולך?
רוני בר-און: הסיעה שמגישה את ההצעה לא משתתפת בדיון עצמו.
רוני בר-און: מי בעד רביזיה, ירים את ידו.
רוני בר-און: מי בעד רביזיה.
רוני בר-און: מי נגד רביזיה?
רוני בר-און: אין רביזיה, תודה רבה.
רוני בר-און: נא לנמק את ההשגה הבאה שלך לגבי אין רביזיה, תודה רבה.
רוני בר-און: נא לנמק את ההשגה הבאה שלך לגבי 36(ט) כי היא דומה ואחר כך נעבור לנושא השני.
אופיר פינס-פז: אני רוצה עוד פעם לנסות ולחדור אל ליבותיהם של חברי מהקואליציה.
אופיר פינס-פז: באי אמון, בדרך כלל הסיעה מציגה את אי האמון - - -
גדעון סער: אם תוכל להסביר לנו מה נקבע, ואחרי זה מה אתה מציע.
אופיר פינס-פז: מה שנקבע בוועדה הכנסת זה שאם לכמה סיעות יש הצעת אי אמון באותו נושא, אז – אני לא יודע אם זה לפי הגודל או - - -
רוני בר-און: אנה, מה לגבי 36(ט)?
אנה שניידר: 36(ט) אומר כך: "הגישו מספר סיעות הצעת אי אמון בממשלה, תהיה הנמקת הצעותיהן כולן - - -
רוני בר-און: חברים, אני לא יכול להתגבר על הרעש הזה.
אנה שניידר: "הגישו מספר סיעות הצעת אי אמון בממשלה, תהיה הנמקת הצעותיהן לפי סדר גודלן ולא לפי סדר הגשת ההצעות, ואם הגישו מספר סיעות הצעה אחת, יראו אותן כסיעה אחת לעניין זה".
אנה שניידר: זאת כוכבית שקיימת.
אנה שניידר: אין פה שום חידוש.
רוני בר-און: פשוט העלינו את הכוכבית למעלה.
רשף חן: אם כמה סיעות הגישו הצעות אי אמון, יש להן זכות כל אחת לנמק.
רשף חן: אם שתי קטנות מתאחדות, רק הנמקה אחת.
רוני בר-און: כמו שהיה אתמול.
רוני בר-און: אני אסביר.
רוני בר-און: קודם כל, התיקון הזה איננו תיקון שמשנה מצב קיים.
רוני בר-און: הוא פשוט מעלה את הכוכבית – שהייתה החלטת ועדת הכנסת והיא מחייבת, לצורך העניין, כמו תקנון – היא הופכת לחלק מן התקנון.
רוני בר-און: במסגרת אותו שיפור שאנחנו עושים לתקנון, אנחנו ננסה לקבל תקנון בלי כוכביות, בלי הערות שוליים.
רוני בר-און: אנחנו רוצים לשים את הכל בקומה העליונה, בדיוטה העליונה של הנורמות.
רוני בר-און: המצב אומר כך: אם מוגשות מספר הצעות של סיעות לאי-אמון בממשלה, זה לא יהיה כרונולוגית – הראשון שהגיש הוא הראשון שמנמק, אלא הגדולה מנמקת ראשונה.
רוני בר-און: אם הגישו מספר סיעות, שלכל אחת יש מכוח הגודל שלה זכות להגיש הצעת אי אמון עצמאית, כל אחת מנמקת בנפרד.
רוני בר-און: מתחברות כמה סיעות קטנות כמו שהיה אתמול, כאלה שאין להן כוח עצמאי להגיש הצעת אי אמון – הנמקה אחת.
אריה האן: יש לי שאלה.
אריה האן: כשהגישו מספר סיעות קטנות, איפה אני ממקם אותן בסדר ההנמקות?
רוני בר-און: סך כל מספר חברי הכנסת.
רוני בר-און: הדעת נותנת את זה, חד משמעית.
רוני בר-און: לפי סדר גודלן.
רוני בר-און: הגודל של סיעה בכנסת, מה לעשות, נקבע לפי מספר חברי הכנסת שלה.
רוני בר-און: זאת אומרת, שאם למשל ש"ס הגישה עם 11, וכל הסיעות שהגישו ביחד הן 12, הם ינמקו ראשונים.
רוני בר-און: אתה מסיר את ההשגה שלך, בנסיבות העניין?
רוני בר-און: חבר הכנסת אופיר פינס, נוכח ההסבר שניתן פה, מסיר את ההשגה שלו.
רוני בר-און: נא לנמק את ההשגה בסעיף 1 למכתבך.
אופיר פינס-פז: סעיף 1 – נדמה לי שאין מקום לתקן את סעיף 36א.
אופיר פינס-פז: אני מציע, במקום לתקן אותו, לבטל אותו, משום שבשיטה החדשה של אי אמון קונסטרוקטיבי - - -
גדעון סער: אתה גאון.
רוני בר-און: על הקונץ הזה עלינו כבר בפעם הקודמת.
גדעון סער: אדוני היושב ראש, אני רוצה להסביר מה מציע חבר הכנסת פינס, כי הוא לא מסביר את זה כל כך טוב.
אופיר פינס-פז: אבל כתבתי: "סעיף קטן (ה)(2) לתיקון סעיף 36 בהצעת ועדת הכנסת עונה על הדרישות ונותן מענה ראוי למצב שבו הממשלה מעונינת שלא תידחה הצבעה בשל הצעת אי אמון".
רוני בר-און: חבר הכנסת סער, תשיב בבקשה, ואחר כך נעבור להצבעה.
גדעון סער: המציע, חבר הכנסת פינס, שמפלגתו, כמו מפלגות אחרות באופוזיציה, עושה למשל ולשנינה את המעבר לשיטה של אי אמון קונסטרוקטיבי, בזה שהיא מציגה כל מיני מועמדים – אני אגיד את זה בנימוס – לא ריאלים, וזה לא מדובר דווקא על מפלגת העבודה, כי יש מועמדים עוד פחות ריאלים שמוצגים כאן כל שבוע, והיא למעשה את השיטה שעברנו אליה מתוכן.
גדעון סער: אבל פה היא מציעה לבוא ולקחת מראש הממשלה את הכלי היחיד שיש לו.
גדעון סער: את הכלי של הפיכת ההצבעה להצבעת אמון.
גדעון סער: לכן אני מציע - - -
אופיר פינס-פז: אבל יש לך את סעיף קטן (ה)(2).
אופיר פינס-פז: מה הבעיה אתו?
אופיר פינס-פז: למה הוא לא נותן לך תשובה?
אופיר פינס-פז: למה הוא לא נותן לך כלי להצביע מתי שאתה רוצה?
יצחק הרצוג: למה אתה חושד בכשרים?
גדעון סער: אל"ף, אני חושד.
גדעון סער: ובי"ת, זה לא בכשרים.
גדעון סער: אתה תמיד יש לך הבעה כזאת תמימה, שאני מעדיף להסתכל על חבר הכנסת פינס.
גדעון סער: שם אני יודע איפה אני עומד.
אנה שניידר: אני מסכימה אתך, אבל אני מבינה שהיה פה דיון והוועדה לא מעונינת לשנות את הסעיף הזה.
גדעון סער: אני רוצה לחדד את זה.
גדעון סער: סעיף 36א אומר שראש הממשלה רשאי להודיע ליושב ראש, שהוא רואה בדבר מסוים הצבעת אמון.
גדעון סער: זה כלי אולי הכי חשוב שבידיו של ראש הממשלה - - - את הקואליציה, ולכן אני מציע - - -
אופיר פינס-פז: אבל - - -
גדעון סער: אני הבנתי שאתה מנסה לשכנע אותי, אבל לא השתכנעתי.
גדעון סער: לכן אני מציע להסיר את ההשגה הזאת.
יצחק הרצוג: תסתכל על (ה)(2), רק בשביל העניין.
רשף חן: (ה)(2) זה רק בשביל הצבעות אי אמון.
יצחק הרצוג: כל סעיף שעומד על סדר היום.
רוני בר-און: חברים, היועצת המשפטית, בבקשה.
אנה שניידר: לעניין סעיף 36א שאתם, הוועדה, החליטה להשאיר אותו, עדיין יש לי שאלה.
אנה שניידר: הסעיף, כפי שהוא מנוסח היום, שאני לא יודעת בדיוק מה המשמעות שלו לאור השינוי בחוק היסוד, אומר שראש הממשלה רשאי להודיע ליושב ראש, שהוא יראה בהצבעת הכנסת בסעיף העומד על סדר היום עניין של הבעת אמון בו.
גדעון סער: זה שריד לבחירה הישירה.
אנה שניידר: השאלה אם אין מקום לשנות את המילה "בו".
גדעון סער: אנחנו נשקול לשנות את זה בעתיד.
גדעון סער: יודעת היועצת המשפטית, כי היא הכינה הצעה מקיפה בנושא הזה, שזה לא הנושא היחידי שבו הוראות התקנון אינן מותאמות למצב שנוצר בעקבות שינוי – אם אני אתאים אותן, אני קודם כל אתאים אותן להצעת האי אמון הקונסטרוקטיבית, ואני קודם כל אבקש ממך להביא לי 61 חתימות לפני שאתה מגיש לי הצעת אי אמון.
גדעון סער: אבל אי אפשר לעשות את זה טלאים.
גדעון סער: כלומר: לבוא ולהגיד: אני משנה הוראה שנוחה לאופוזיציה, וכל השאר אני לא משנה.
גדעון סער: או שעושים רפורמה כוללת – אבל אז אי אמון יהיה פה דבר רציני בבית הזה – או, שאם לא עושים את זה, לא לוקחים מראש הממשלה את הכלי היחיד שיש לו.
רוני בר-און: מי בעד ההשגה של אופיר פינס לגבי תיקון סעיף 36א, קרי: להשמיט אותו מן התקנון.
רוני בר-און: נא להרים את היד.
רוני בר-און: מי נגד ההשגה ירים את ידו.
רוני בר-און: ההשגה לא נתקבלה.
רוני בר-און: יש עוד הערה לייעוץ המשפטי.
אנה שניידר: יש עוד השגות.
רוני בר-און: סליחה, ההשגות של טיבי, ברכה ומח'ול.
אחמד טיבי: על סעיף 2 אני מוותר.
רוני בר-און: סעיף 2 חבר הכנסת טיבי מוותר.
רוני בר-און: מה עם 36(ד)?
אחמד טיבי: היא לא מנוסחת היטב, ההשגה שלנו.
אחמד טיבי: הכוונה, אדוני היושב ראש, שסיעות שמונות פחות מעשרה חברי כנסת בסך הכל, אינן חייבות להציע שם של מועמד לראשות הממשלה - - -
גדעון סער: אתה קראת את החוק?
גדעון סער: אתה רוצה להציע שינוי תקנון שלא תואם את החוק?
יולי יואל אדלשטיין: הוא מחוקק.
יולי יואל אדלשטיין: הוא עושה עם החוק מה שהוא רוצה.
עמרי שרון: הוא מנסה.
עמרי שרון: הוא יודע שזה לא ילך לו, אבל הוא מנסה.
אחמד טיבי: אני חושב שזה לא מעשי.
אחמד טיבי: אל"ף, רוב החברים שלי לא מעונינים להיות ראש הממשלה.
רוני בר-און: עוד פעם לא ניסחת את זה נכון.
רוני בר-און: רוב החברים שלך לא מעונינים שחבר אחר מהסיעה שלהם יהיה ראש ממשלה.
רוני בר-און: ככה צריך היה לנסח את זה.
אחמד טיבי: זה כל.
אחמד טיבי: זה לא רוב, זה כל.
רוני בר-און: אפשר לעבור להצבעה.
רוני בר-און: מי בעד ההשגה של חברי הכנסת טיבי, ברכה ומח'ול, ירים את ידו.
רוני בר-און: הרצוג, אתה בעד?
יצחק הרצוג: במחאה על מה שעשו פה קודם.
רוני בר-און: עוד פעם אתה מצביע נגד שלטון החוק.
רוני בר-און: אם כך, גם ההשגה הזאת נדחתה.
רוני בר-און: בבקשה, הייעוץ המשפטי.
ארבל אסטרחן: יש איזשהו תיקון.
ארבל אסטרחן: הסתכלתי בתקנון לראות איפה יש הפניות לסעיפים שתיקנו כדי לראות אם יש משהו חסר, וראיתי שסעיף 47 לתקנון – שעניינו אחר.
ארבל אסטרחן: הוא מפרט מהם הנושאים שהדיון בהם סיעתי: כינון הממשלה, הצעת תקציב, מדיניות החוץ.
ארבל אסטרחן: והוא אומר: נושא שאחת הסיעות הודיעה עליו ליושב ראש הכנסת שהיא תצביע בו אי אמון בראש הממשלה.
ארבל אסטרחן: אני מציעה להגיד במקום בראש הממשלה "בממשלה".
ארבל אסטרחן: כי ראש הממשלה זה גם שריד למה שהיה בעבר.
ארבל אסטרחן: זה סעיף 47א(5).
רוני בר-און: מקובל?
רוני בר-און: מי בעד התיקון הזה, שהוא תיקון טכני, ירים את ידו.
רוני בר-און: גם התיקון הזה יובא.
רוני בר-און: אני מודה לכם ונועל את הישיבה.
רוני בר-און: החוק הזה עבר בקריאה ראשונה בישיבת הכנסת במליאה, ב-9 באוקטובר 2003.
רוני בר-און: לקראת סיום הישיבה נשמעו הצעות להעביר את החוק הזה לוועדת הכספים, לוועדת הכלכלה או לוועדה לפניות הציבור.
רוני בר-און: הבנתי כי על הוועדה לפניות הציבור אין קונצנזוס, ועל כן אנחנו צריכים להחליט על אחת משתי הוועדות האחרות.
רוני בר-און: משהצבנו את הנשא הזה על סדר יומה של ועדת הכנסת קיבלנו פניות בכתב ובעל פה בנושא.
רוני בר-און: פניות בכתב קיבלתי מיו"ר סיעת הליכוד והקואליציה, חה"כ סער, ומיו"ר סיעת העבודה, חברת הכנסת איציק.
רוני בר-און: העובדה היא שהממשלה וההסתדרות ביקשו להשהות הן את מהלכי השביתה והן מהלכי החקיקה לתקופה של 100 ימים.
רוני בר-און: כדי לא להבעיר מחדש את המחלוקת דרך הטיפול בחקיקה, הם ביקשו להשהות בינתיים את הליכי החקיקה, ועל כן הצורך להעביר זאת לוועדה, היה מיותר.
רוני בר-און: אתמול פנה אלי שר האוצר והממונה על התקציבים החדש, קובי המר, בכתב ובעל פה.
רוני בר-און: בפניה בכתב נאמר: "בהמשך להחלטת הממשלה בביצוע הרפורמה בנמלי ישראל, עברה הצעת חוק רשות הנמלים המסדירה את עיקרי הרפורמה האמורה בקריאה ראשונה.
רוני בר-און: מאז אוקטובר 2003 מנהלת הממשלה משא ומתן עם ועדי הנמלים וההסתדרות, במטרה ליישם את הרפורמה הנ"ל בהסכמה, וכן לתקן את חוק רשות הנמלים בהתאם ובכפוף להסכמות שיושגו.
רוני בר-און: לאחר אישור הצעת החוק בקריאה ראשונה, פרצה שביתה בנמלי ישראל, שהופסקה על ידי צו של בית הדין שקבע כי על הממשלה לפעול ליישום הרפורמה בהידברות עם ועדי העובדים וההסתדרות, בטרם תמשיך בהליכי החקיקה.
רוני בר-און: לאור העובדה כי המו"מ שנמשך כבר למעלה מחצי שנה הגיע למבוי סתום, הרי בדיון בבית הדין לעבודה בתאריך 25.5.3004 הסיר בית הדין את הצו האוסר על המשך החקיקה.
רוני בר-און: בהתאם לזאת, אבקש כי תכנס את ועדת הכנסת בהקדם לדיון בהצעת החוק על מנת להעבירה לוועדה הרלוונטית להמשך דיון והכנתה לקריאה שנייה ושלישית במליאה.
רוני בר-און: אזכירך, כי בעת אישור הקריאה הראשונה בכנסת, פנה שר התחבורה למליאה בבקשה להעביר את הדיון בהצעת החוק והכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים".
שלום שמחון: אני רוצה לשאול את אורי יוגב, מהם הנימוקים שהביאו אתכם להחלטה שהנושא הזה צריך להיות בוועדת הכספים, ולא במקום בו הוא צריך להיות, ועדת הכלכלה?
שלום שמחון: האם יש לכך נימוקים מקצועיים, או שאתם עושים את זה משיקולים פוליטיים?
אורי יוגב: ישנן מספר סיבות לכך.
אורי יוגב: הסיבה האחת היא שזה נושא שגם בעבר, במסגרת חוקי הסדרים קודמים, טופל על ידי ועדת הכספים.
אורי יוגב: סיבה שנייה, זה נושא שיש לו השלכות תקציביות שחלקן ישירות.
אורי יוגב: אנחנו בהחלט יכולים להיות במצב שנצטרך לממן חלק מהפעילות הקשורה ברפורמה מתקציב המדינה, או לקחת כסף מרשות הנמלים.
אורי יוגב: הנושא הוא כספי לגמרי.
אורי יוגב: מדובר באותם 200 מיליון שקל שאמורים לצאת מרשות הנמלים, ועל כן זה צריך להיות בוועדת הכספים.
אורי יוגב: בנוסף, מרכיב די משמעותי ברפורמה הוא רפורמה בתעריפים, ותעריפים הוא נושא שהוא לגמרי בסמכותה של ועדת הכספים.
שלום שמחון: אני חושב כי הנושא הזה צריך להגיע לוועדת הכלכלה של הכנסת.
שלום שמחון: כל החוקים הנדונים שקשורים לרשות הנמלים נדונו בעבר, בהווה ובעתיד בוועדת הכלכלה של הכנסת, גם בנושאים דומים.
שלום שמחון: גם הנושא של התעריפים.
שלום שמחון: נמצאת פה היועצת המשפטית של הכנסת כדי להעיד על כך.
שלום שמחון: זה לא נוהל תקנון הכנסת ונוהל עבודת הכנסת, זה לא נמצא במסגרת חוק ההסדרים שבו אנחנו מסתדרים אחד עם השני.
שלום שמחון: זה חוק שעבר במתכונת רגילה, וצריך לתת לו להתנהג באופן רגיל.
שלום שמחון: אני אומר לכם שאתם שוגים בעניין הזה, כיוון שמה שאני והוועדה שלי בונים אתכם במשך שנה שלמה, אתם הולכים לשבור באופן מיותר ולא ענייני.
שלום שמחון: אני מבטיח לכם שהחוק הזה יתנהל ברמה המקצועית ואני אעמוד בלוח הזמנים שוועדת הכנסת תקבע, לסיום החקיקה הזו.
שלום שמחון: אין פה אחד שיכול להגיד כי אני לא עומד במילתי, לא יו"ר הוועדה ולא יו"ר אגף התקציבים.
רוני בר-און: בדיעבד, בכל מה שאני באתי איתך במשא ומתן, אתה עמדת בדברתך.
שלום שמחון: לכן אני מבקש שהנושא יעבור לוועדת הכלכלה.
גדעון סער: אדוני היו"ר, הטיעון בדבר שבירת כללי המשחק, הוא טיעון שכדאי להשתמש בו במשורה.
גדעון סער: , כיוון שכאשר חוזרים עליו ישיבה אחר ישיבה, האפקטיביות שלו נפגמת.
גדעון סער: מפסיקים להתייחס לטיעון הזה בצורה רצינית.
גדעון סער: באותה מידה, לא ניתן לקבל מצב שבו כל פעם שמתבקשת העברה של חוק לוועדה שבראשה עומד איש ליכוד, טוענים כי זה פוליטי, ואילו כל פעם שמבקשים להעביר חוק לוועדה שבראשה עומד איש מפלגת עבודה, זה תמיד ענייני.
גדעון סער: הראייה לכך, שרפורמות מאוד רציניות ונכבדות עברו לוועדה ברשות שלום שמחון, מתוך הנחה שהן תקבלנה טיפול ענייני לחלוטין.
חיים אורון: הוא בנפרד בכינוס מיוחד של הכנסת.
גדעון סער: הוא היה מיועד לחוק ההסדרים של 2004.
גדעון סער: לנושא הזה יש השלכות תקציביות וכספיות מובהקות, גם כאשר אנו מדברים על צד התמלוגים שעל המדינה לקבל, שזה הכנסות לכל דבר ועניין.
גדעון סער: הרפורמה הזו כוללת גם רפורמה גדולה מאוד בתעריפי הנמלים.
גדעון סער: זו רפורמה שבכל מקרה צריכה לידון ולהיות מאושרת בוועדת הכספים.
גדעון סער: אם זה בכל מקרה צריך לידון שם, מדוע לפצל?
גדעון סער: לכן, אני מציע לחברי הוועדה להעביר את הטיפול בהצעת החוק לוועדת הכספים.
עמיר פרץ: היו שתי רפורמות משמעותיות שדומות לזו בה אנו דנים, שנידונו בוועדת הכלכלה.
עמיר פרץ: כנציג העובדים, אני יכול לומר לך שלעובדים יש בעיה כאשר הם עומדים מול שלום שמחון.
עמיר פרץ: הם לא יכולים להמציא טענות שהן מחוץ לעניין.
עמיר פרץ: המחויבות של שלום שמחון הופכת, לעיתים, לגורם שמאלץ את כולם להתרכז בעניין.
עמיר פרץ: אני אומר לכם כי הרפורמה ברשות הדואר היתה עדיין תקועה אם לא היה שלום שמחון.
גדעון סער: לפי החוק, זה צריך להיות מאושר בוועדת הכספים.
עמיר פרץ: מדובר קודם כל בשינוי מבני, כיוון שרפורמה בתעריפים ניתן לעשות גם בעוד שנתיים.
גדעון סער: האם ועדת הכספים אף פעם לא דנה בשינויים מבניים במשק?
עמיר פרץ: אתה מדבר על רפורמה בתעריפים שזה דבר שיכול להיות באופן שותף אחת לכמה שנים.
עמיר פרץ: יכול להיות שבעוד שנתיים תהיה שוב רפורמה בתעריפים, ואז באופן טבעי זה יעבור לוועדת הכספים.
עמיר פרץ: אתה מדבר כאן קודם כל על השינוי המבני.
עמיר פרץ: זה הדבר המרכזי בהצעת החוק.
עמיר פרץ: העניין של הרפורמה בתעריפים הוא דבר חשוב, אבל הוא עדיין החלק הנלווה לעניין.
עמיר פרץ: אני ממליץ בפני מי שרוצה לקדם את העניין, להעביר זאת לוועדת הכלכלה.
חיים אורון: אין לי הרבה מה להוסיף על דבריהם של שלום שמחון ועמיר פרץ, אבל אם אני מבין נכון, זה המקום הטבעי.
גדעון סער: על פי התקנון, ועדת הכנסת סוברנית להחליט.
חיים אורון: זו בדיוק הטענה היחידה שיש לי.
חיים אורון: אפשר להפוך את הכנסת כל השנה לחוק הסדרים ואחר כך לנאום נאומים, גם מצד חברי הקואליציה.
חיים אורון: אני משתתף בהרבה סימפוזיונים על התקציב, ואני שומע חברי קואליציה מסבירים לאקדמיה כמה זה דבר מעוות ולא רציני, אבל כאשר זה מגיע מצביעים.
חיים אורון: ועדת הכנסת יכולה להחליט, על פי התקנון, שכל החוקים עוברים לוועדת הכספים.
חיים אורון: אם יש פה שיקול פוליטי שזה צריך להיות אצל חה"כ הירשזון, שיש לי את כל הערכה אליו, כי שם זה יעבור יותר נקי ויותר חלק, שימו את זה על השולחן, תתמודדו עם זה ותצביעו, אבל תעזבו את כל הסיפורים האחרים כי הם לא שייכים לעניין.
חיים אורון: אם השיקול של תעריפים ושל כסף קיים, אין כמעט חוק בכנסת שעל בסיסו ניתן לבוא ולהגיד שהדיון יהיה בוועדת הכספים.
חיים אורון: כל החוקים כמעט, חוץ מהחוק שחה"כ טיבי הציע, שתהיינה ועדות לטיפול בסמים ללא כסף, יש להם נגיעה לכסף.
רוני בר-און: אבל יש גם לכך השפעה כספית, על שוק הסמים.
חיים אורון: היות וזה נשמע באזני כמו זריקת אפונים על הקיר, כי אין לזה שום משמעות, אז בואו נצביע.
יעקב מרגי: יש אמרה של חז"ל שאומרת, שיש מצווה לומר דבר שסופו להישמע.
יעקב מרגי: כך יש מצווה לא לומר דבר שסופו לא להישמע.
יעקב מרגי: אין ספק שהנושא דורש התייחסות של ועדת הכלכלה.
יעקב מרגי: הנושא מתלבש, כמו כפפה על יד, על ועדת הכלכלה.
אליעזר כהן: אני חבר ועדת הכלכלה ואני מסכים לכל מה שנאמר כאן על ידי יו"ר הוועדה.
אליעזר כהן: אני לא חבר ועדת הכספים, אבל אני מסכים לכל מה שנאמר על ידי יו"ר ועדת כספים.
רוני בר-און: לא נאמר הרבה על ידי יו"ר ועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: לא נאמר, אבל אני אומר זאת עוד מעט.
אליעזר כהן: כיוון שנאמר פה ששר התחבורה ביקש בעבר להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: הוא ביקש להעביר את הנושא לוועדת הכספים.
רוני בר-און: אני יכול להקריא לך את הדברים מפרוטוקול הוועדה של ישיבה מס' 57.
אליעזר כהן: שלום שמחון אמר לפני כמה דקות, ששר התחבורה ביקש להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה.
אליעזר כהן: נכון להיום בשעה 14:30, שר התחבורה ביקש ממני לייצג אותו ולבקש שהנושא יועבר לוועדת הכספים.
אליעזר כהן: אגב, שר התחבורה מאוד מרוצה מהנושאים שנוגעים למשרדו, המנוהלים בוועדת הכלכלה.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס לעניין הפורמלי, באיזה ועדה ידון הנושא, כיוון שזה לא בסיס הדיון.
אברהם-בייגה שוחט: חה"כ סער ואורי יוגב, תהיה תבונה רבה מצדכם להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה ולא לוועדת הכספים.
גדעון סער: אני מבין שאתה מייצג אותנו.
אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את זה במלוא הרצינות.
אברהם-בייגה שוחט: האינטרס שלכם, הוא שזה יעבור לוועדת הכלכלה.
משה גפני: אדוני היו"ר, ראיתי את הזיק בעיניים שלך כאשר הצגת את בקשתי להעביר את הנושא לוועדה לפניות הציבור.
משה גפני: ראיתי בעינך זיק לעגני להצעה שלי.
רוני בר-און: חלילה.
רוני בר-און: אתה מפרש את הזיק לא נכון.
רוני בר-און: הזיק הוא כולו הערצה.
רוני בר-און: אתה, לאחר כל הבלגן שהיה בישיבה, אתה אמרת שצריך להעביר את הנושא לוועדה לפניות הציבור.
משה גפני: אני שמעתי את מה שאמרת ע שלום שמחון לגבי ועדת הכלכלה, ואני מאוד מכבד את הדברים שלך.
משה גפני: אני לא בטוח שהיתה הערצה גדולה להצעה שלי, ועל כן אני מסיר את הצעתי.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהדיון פה גלש קצת לנושא הפרסונלי וזה מאוד מפריע לי.
רוחמה אברהם-בלילא: אין עוררין על התפקוד של שלום כיו"ר ועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהוא עשה, עושה ועוד יעשה עבודה מצוינת.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדבר בשבחו של יו"ר ועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: גם על הנושא של ועדת ויסקונסי, נושא מאוד לא קל, עליו התקיימו ויכוחים האם זה ידון בוועדת העבודה והרווחה או אצלנו.
ארבל אסטרחן: ועדת הכלכלה עוסקת בנושא התחבורה על כל ענפיה, ולכן המקום המתאים להצעת החוק הזו, מבחינת תקנונית, הוא ועדת הכלכלה.
ארבל אסטרחן: את העובדה שיש בה גם עניינים תקציביים, ניתן לומר גם על חוקים רבים אחרים שנידונים בוועדות הכנסת.
ארבל אסטרחן: העובדה שעניינים כאלה נדונו במסגרת חוק ההסדרים, לא יכולים להוות תקדים לשום דבר.
ארבל אסטרחן: גם אם חלק נוגע לדברים שיש להם פן תקציבי, עיקרו של החוק שייך לוועדת הכלכלה, כיוון שהוא עוסק בנושא התחבורה ובשינויים מבניים.
רוני בר-און: היועצת המשפטית של הכנסת, תמיד היתה מסיימת את דבריה במילים, "ואתם כמובן רשאים לעשות מה שאתם רוצים".
רוני בר-און: בעד להעביר את הנושא לוועדת כספים- 12
רוני בר-און: נמנעים- אין
ארבל אסטרחן: אנחנו בסעיף 110, שהוא 72א לתקנון הקיים.
ארבל אסטרחן: אולי מילה אחת מקדימה - הנושא של הצהרת אמונים מופיע בחוק יסוד: הכנסת, ופה זה סעיף משלים שתיכף אסביר את הבעייתיות שבו.
ארבל אסטרחן: "(א) קרא היושב-ראש לחבר הכנסת להצהיר אמונים והצהיר חבר הכנסת שלא כלשון החוק, יקבע היושב-ראש שחבר הכנסת נמנע מלהצהיר אמונים וחבר הכנסת לא ישתתף באותה ישיבה.
ארבל אסטרחן: אחר כך יש לנו סעיף קטן (ב), שזה לא המצב הקיים: "חבר הכנסת שנמנע מלהצהיר אמונים כאמור בסעיף קטן (א), לא ישתתף בישיבות הכנסת עד אשר יצהיר אמונים כחוק".
ארבל אסטרחן: חוק יסוד: הכנסת אומר: ""קרא יושב ראש הכנסת לחבר הכנסת להצהיר הצהרת אמונים והחבר לא עשה כן, לא ייהנה החבר מזכויותיו של חבר הכנסת כל עוד לא הצהיר".
ארבל אסטרחן: זה לא מתייחס להצהרה תוך סטייה, והתקנון רצה להבהיר מה קורה כאשר מצהיר חבר הכנסת שלא כלשון החוק.
ארבל אסטרחן: לכאורה זה ברור, בפועל יש תוספות - בכנסת הזאת ובכנסת הקודמת בעיקר היו לנו די הרבה מקרים שלא נפסלו, אלה היו בעיקר תוספות של "בעזרת השם" או דברים כאלה.
רשף חן: מה אומר הסעיף, מה אמורים להצהיר?
ארבל אסטרחן: ההצהרה כתובה בסעיף 15 לחוק יסוד: הכנסת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יושב-ראש הכנסת קורא לחברי הכנסת להצהיר אמונים, וחבר הכנסת אומר שתי מילים: "מתחייב אני" או "מתחייבת אני".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם אדם הוא דתי והוא רואה בזה דבר חשוב להגיד "בעזרת השם" והוא אומר "מתחייב אני בעזרת השם" או "בסיעתא דשמייא", אני לא רואה בזה בעיה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עצם העובדה שאדם אומר את המילים "מתחייב אני", זה כלשון החוק.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם את אוסרת כל תוספת, את מונעת מאדם דתי לתת ביטוי למה שחשוב לו.
ארבל אסטרחן: צריכה להיות אחידות.
ארבל אסטרחן: זה גם מה שכתוב פה - יש להצהיר אמונים כלשון החוק.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא הייתי מאפשר לחבר הכנסת הצהרת כוונות מה הוא מתכוון לעשות ומה המצע שלו, אבל תוספת כמו "בעזרת השם" זה משהו אחר.
ארבל אסטרחן: למשל, בכנסת החמש-עשרה חבר הכנסת איוב קרא: "מתחייב אני ומקווה לשחרורו של עזאם עזאם".
ארבל אסטרחן: את זה פסלו.
ארבל אסטרחן: אמרו לו שהוא צריך להצהיר מחדש.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לשון החוק אומרת שחבר הכנסת יאמר "מתחייב אני", אלה דברי ההצהרה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם תוספת לפני או אחרי המילים "מתחייב אני" גורמות לכך שההצהרה לא תוספת.
רשף חן: לדעתי, אם הוא אמר "מתחייב אני", שיוסיף אחרי כן או לפני כן מה שהוא רוצה, אם זה לא מבטל את ה"מתחייב אני".
ארבל אסטרחן: זאת השאלה, פסלו של תוספת חבר הכנסת מאיר כהנא, ואז היועץ המשפטי לממשלה הוציא חוות דעת שיש תוספות שבאות לסייג את ה"מתחייב אני" ואותן צריך לפסול.
ארבל אסטרחן: הוא הבחין בין תוספות שמסייגות את ההצהרה לבין תוספות אחרות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האם המילים "בעזרת השם" מסייגות או לא מסייגות את ההצהרה?
רשף חן: הן לא מסייגות.
ארבל אסטרחן: כהנא הוסיף: "ואשמרה תורתך תמיד לעולם ועד".
רשף חן: בזה יש אלמנט של סיוג.
רשף חן: הוא אמר שהתורה עדיפה על חוקי המדינה - "מתחייב אני", אבל תזכרו שקודם כל התורה.
ארבל אסטרחן: בעצם הסעיף רוצה להגיד: "הצהיר חבר הכנסת שלא כלשון החוק, יקרה כך וכך" - האם צריך להדגיש את הכוונה שתהיה אחידות, שלא יהיה בלבול, שלא יהיה ספק.
רשף חן: איפה הסעיף שאומר שחבר הכנסת צריך להצהיר?
ארבל אסטרחן: זה בחוק.
ארבל אסטרחן: בתקנון זאת ההוראה היחידה.
ארבל אסטרחן: יש לנו הוראה בחוק יסוד: הכנסת שאומרת מה היא ההצהרה; יש הוראה בחוק הכנסת שאומרת שבישיבת הפתיחה הוותיק שבחברי הכנסת יקרא, וכל אחד מחברי הכנסת יקום בזה אחר וזה ויצהיר "מתחייב אני".
ארבל אסטרחן: הסעיף הזה בתקנון בא להשלים את החובה שזה יהיה בדיוק כלשון החוק.
ארבל אסטרחן: יש פה שלוש נורמות.
רשף חן: אם זה כך, לדעתי אין צורך לתקן.
רשף חן: תשאיר את זה "כלשון החוק".
רשף חן: אם מישהו יסטה סטייה מהותית, יחליטו מה לעשות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכול להיות שאתה צודק, ויכול להיות שצריך לדאוג שבפתיחת כל כנסת היועץ המשפטי ינחה את זקן חברי הכנסת או את מזכיר הכנסת, שיזהיר את חברי הכנסת שהצהרת האמונים שלהם כוללת רק את המילים "מתחייב אני".
ארבל אסטרחן: כלומר, אתה לא רוצה להוסיף ב-110(א) "הצהיר חבר הכנסת שלא כלשון החוק או בתוספת כלשהי".