GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ב'2) קובע היום את אישור ועדת הכנסת למיזוג או להתפלגות ומוצע לקבוע שהאישור יינתן לפי הפסקות הקיימות כיום, (1) ו- (2).
ארבל אסטרחן: ולעניין הפסקה החדשה שאנחנו מוסיפים, פסקה (3), שקראתי אותה כרגע ייקבע כך: "נמסרה לוועדת הכנסת הודעה בכתב מטעם סיעות או מיזוגן במסגרת סיעתית חדשה והוגשה לוועדה לפני שאישרה את המיזוג הודעה בכתב מטעם חבר אחת הסיעות האמורות המבקש להתפלג לפי סעיף קטן (ב' 1.3)- - -"
רוני בר-און: זה שתיקנו למעלה.
ארבל אסטרחן: זה הסעיף החדש שאומר אחד מתוך סיעה של שניים או שלושה, "--תאשר ועדת הכנסת את המיזוג ביחד עם ההתפלגות".
ארבל אסטרחן: אני רוצה להזכיר שנאמר בישיבה הקודמת שאחרי הקריאה הראשונה כל הסעיף הזה והסעיפים שלצדו ישולבו בחוק הכנסת ויצאו מתוך חוק הבחירות.
גדעון סער: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית נקודה אחת ולהעלות נקודה נוספת שאמר חבר הכנסת יהלום, שאולי נחליט לדון בה בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית, ואולי לא: א.
גדעון סער: האם ברור מפסקה (2) שהכלל הזה של אישור מיזוג יחד עם התפלגות הוא אך ורק במקרים האלה שמנינו – סיעה שלא מעל שלושה – ולא הפכנו את זה לכלל יותר רחב.
ארבל אסטרחן: כך אני הבנתי לחלוטין.
גדעון סער: נקודה שנייה, מעיר חבר הכנסת יהלום, מה קורה כאשר חבר כנסת אחד מבין השלושה רוצה להתפלג לסיעה יותר גדולה, וכך הוא גם לא מגדיל את מספר סיעות הבית.
רוני בר-און: כי הוא לא עובר את הכלל של שני שלישים.
שאול יהלום: למה לתת רק שליש?
עמיר פרץ: אני אגיד לך.
גדעון סער: כי זה לא נוח לך.
עמיר פרץ: מה זה משנה כרגע?
רשף חן: זה לא מצב שבו החליטו משהו שגורם להם להגן על המיעוט.
שאול יהלום: הם לא החליטו להצטרף, אבל הם החליטו להקצות שטחים.
גדעון סער: אני מצדד במה שאמר חבר הכנסת יהלום במובן הבא: אם הרציונל שביקשו חברי הכנסת אדלשטיין, ענבל גבריאלי ורשף חן לעגן הוא אי-הגדלת סיעות הבית.
ענבל גבריאלי: גדעון, אחד הרציונלים הוא לא להגדיל את הסיעות הבית כדי שלא יהיו כאן סיעות יחיד.
שאול יהלום: ומה עוד רציונל?
ענבל גבריאלי: שלא יהיה מיעוט שבוי.
ענבל גבריאלי: אז זה מה שאני נותנת לו.
שאול יהלום: את לא נותנת לו.
ענבל גבריאלי: בוודאי שאני נותנת לו.
גדעון סער: אני מקבל שיש פה שאלה כבדה, אני מציע שנדון בה אחרי קריאה ראשונה.
גדעון סער: לא נקבל החלטה ברגע זה, נדון בה אחרי הקריאה.
רוני בר-און: חברים, אנחנו עוברים, אפוא, להצבעה.
רוני בר-און: מי בעד קבלת הצעת החוק כפי שהוקראה פה בקריאה ראשונה, ירים את ידו בבקשה.
רוני בר-און: בעד – 12 נגד – 6 נמנעים - אין
רוני בר-און: ברוב של 12 נגד 6 באין נמנעים הצעת החוק עברה בהכנה לקריאה ראשונה.
רוני בר-און: תודה רבה, אני מברך אותך חבר הכנסת סער, נא להכין את זה כמו שצריך.
רוני בר-און: אנחנו עוברים להמשך סדר היום.
מאיר פרוש: אני מגיש הסתייגות.
רוני בר-און: נא לרשום את חבר הכנסת פרוש להסתייגות.
שאול יהלום: אין הסתייגויות, זו קריאה ראשונה.
רוני בר-און: חבר הכנסת איוב קרא ביקש לא לדון בבקשתו להקדמת הדיון בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקון – איחוד רשויות מקומיות).
רוני בר-און: כל החברים שמבקשים לצאת אני מברך אותם ונפרד מהם בכאב לב גדול, אבל מתוך תקווה להתראות אתם בפעם אחרת.
רוני בר-און: אנחנו נדון בבקשתו של איוב קרא בשבוע הבא, אולי עמדת הממשלה תשתנה עד אז.
רוני בר-און: קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור עקיפ), התשס"ג-2003 (הצעת חבר הכנסת איתן כבל)
רוני בר-און: הנושא הבא הוא קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור עקיפה), התשס"ג-2003 של חבר הכנסת איתן כבל.
רוני בר-און: איננו.
רוני בר-און: הוזמן?
רוני בר-און: הוזמן ולא בא.
רוני בר-און: נשמעו הצעות להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת הכלכלה או בוועדת הכספים.
מיכאל גורלובסקי: אני מבקש בוועדת הכספים.
מיכאל גורלובסקי: ככה נראה לי.
רשף חן: על-פי התקנון, זה כלכלה, נכון?
רוני בר-און: זו ממש תשובה מקורית.
רוני בר-און: אני אמרתי שזה מקורי, זה לא רע.
מיכאל גורלובסקי: אני רוצה לדון בהצעה הזאת.
רוני בר-און: יש מישהו שרוצה לנמק את ועדת הכלכלה?
ארבל אסטרחן: מבחינת התקנון זה שייך לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: אם כך, על-פי חוות הדעת המשפטית, הנושא שייך לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: מי בעד להעביר את זה לוועדת הכספים?
רשף חן: אתם עושים צחוק מהעסק, תנו לפחות נימוק.
ענבל גבריאלי: תחי הדמוקרטיה.
רשף חן: זה דמוקרטי?
רוני בר-און: מי בעד העברת הצעת החוק לוועדת הכלכלה?
רוני בר-און: הצבעה בעד – 5 נגד – 4
רוני בר-און: ברוב של חמישה נגד ארבעה זה הועבר לוועדת הכספים.
מיכאל גורלובסקי: זה נצחון הדמוקרטיה.
גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אם מישהו יציע רוויזיה, אני לנוכח עמדתך, אהיה מוכן לשקול את עמדתי.
רוני בר-און: אני לא חושב שיש רוויזיה.
רוני בר-און: אני מעדיף שהוועדה הזאת תתבזה בקבלת החלטות מהסוג הזה מאשר תהיה פה רוויזיה.
רוני בר-און: אתה מבקש רוויזיה?
מאיר פרוש: אני מבקש רוויזיה.
רוני בר-און: בבקשה רוויזיה.
רוני בר-און: מיכאל, אתה יכול להסביר למה זה לכספים?
מיכאל גורלובסקי: אני רוצה לדון בהצעת החוק הזאת.
רוני בר-און: אתה לא יכול לדון על זה בוועדת הכלכלה?
מיכאל גורלובסקי: אני לא חבר ועדת הכלכלה.
רוני בר-און: אני מבטיח לך שתייצג את הליכוד בוועדת הכלכלה בכל מצב.
מיכאל גורלובסקי: אני רוצה שזה יידון בוועדת כספים.
רוני בר-און: חסר עבודה לוועדת הכספים שהיא צריכה לדון על עבירת תנועה?
מיכאל גורלובסקי: כן.
מיכאל גורלובסקי: זה קשור לקנסות, אלה דברים שקשורים לוועדת הכספים.
רוני בר-און: זה נראה לי אמוציונלי.
מיכאל גורלובסקי: זה קשור לקנסות.
רוני בר-און: אז כל הקנסות בעברות התעבורה עוברים עכשיו לוועדת הכספים?
רוני בר-און: ועדת הכספים לא תדון אף פעם בתקציב המדינה.
שאול יהלום: אני שואל שאלה, הזכות לרוויזיה היא זכות מהותית.
שאול יהלום: אם אדוני רואה שמישהו מבקש, לפעמים בתוכנו יש סתם קנטרנות, אבל כאשר היה מדובר ברוויזיה אמיתית בדבר כזה מהותי שצריך לשמוע- - -
שאול יהלום: מחר.
רוני בר-און: למה מחר?
רוני בר-און: אני לא מוכן לחטוף פה עניינים.
רוני בר-און: יש סיטואציה שחבר כנסת מציע הצעה ויש לו רוב, ואני לא רוצה לקלקל לו את ההישג בעניין הזה.
רוני בר-און: אני מנסה להבין את העיקרון.
רוני בר-און: מי בעד רוויזיה?
רוני בר-און: הצבעה בעד הרוויזיה – 3 נגד – 4
רוני בר-און: הצעת החוק עוברת לוועדת הכספים.
שאול יהלום: אתם מבזים את הכנסת.
שאול יהלום: קביעת ועדה לדיון בהצעה לסדר היום בנושא "מחאת שגרירנו בשבדיה על מיצג האמנות המשבח מתאבדת"
רוני בר-און: קביעת ועדה לדיון בהצעה לסדר בנושא "מחאת שגרירנו בשבדיה על "מיצג האמנות המשבח מתאבדת".
רוני בר-און: מהיום הכול עובר לוועדת הכספים, נראה מתי הוא יתפטר מזה.
מאיר פרוש: עושים צחוק מוועדת הכנסת.
מאיר פרוש: ועדת הכנסת הפרה- - -
רוני בר-און: קביעת ועדה לדיון בהצעה לסדר היום בנושא "מחאת שגרירנו בשבדיה על "מיצג האמנות" המשבח מתאבדת" – של חברי הכנסת עסאם מח'ול, אריה אלדד, גילה פינקלשטיין, יצחק הרצוג, נעמי בלומנטל, נסים זאב ומשה גפני.
רוני בר-און: אף אחד לא נמצא פה היום.
גדעון סער: נושא המיצג בשבדיה פגע בכל יהודי ובכל ישראלי.
גדעון סער: זה לא נושא של מוזיאונים; זה נושא בעל אופי מדיני, השגריר היה מעורב, והיו לו אימפליקציות מדיניות, ולכן אני מציע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
רוני בר-און: זה מתכון בטוח שלא יידונו בזה אף פעם, גדעון.
גדעון סער: אני חושב שיושב-ראש הוועדה ישמח מאוד לקיים דיון על זה.
גדעון סער: זה נושא עם אימפליקציות מדיניות, השגריר היה מעורב שם.
רוני בר-און: זה בעצם מה שהציע השר עזרא.
גדעון סער: דרך-אגב, יש ועדת משנה בוועדת חוץ וביטחון לענייני חוץ.
שאול יהלום: מי עומד בראשה?
גדעון סער: נעמי בלומנטל.
גדעון סער: אני חושב שזה מתאים מאוד לחוץ וביטחון.
גדעון סער: אין שום דבר אחר שאני יכול להעלות על הדעת.
רוני בר-און: הצעות נוספות חוץ מחוץ וביטחון?
רוני בר-און: מי בעד להעביר את זה לחוץ וביטחון?
רוני בר-און: הצבעה בעד – 8 נגד אין נמנעים אין
רוני בר-און: הנושא עבר לוועדת חוץ וביטחון.
רוני בר-און: אני פותח את הישיבה ה-102 של ועדת הכנסת.
רוני בר-און: אני מקדם בברכה את יושב-ראש הכנסת חבר-הכנסת ראובן ריבלין, שבא לכבדנו בנוכחותו, ואת חברי הוועדה הציבורית לעניין שכר ותשלומים אחרים לחברי-הכנסת: פרופסור ראובן גרונאו מהאוניברסיטה העברית - יושב-ראש הוועדה, עורך-הדין יוסי גילאור ורואה-החשבון דניאל דורון.
רוני בר-און: יושב-ראש הכנסת המליץ לפני ועדת הכנסת, וממילא בפני מליאת הכנסת, בחודש יולי 2003 על מינוי ועדה ציבורית שעניינה ותפקידה להמליץ בדבר שכר ותשלומים אחרים לחברי-הכנסת.
רוני בר-און: בוועדה הציבורית אמורים, ומתוקף כך גם מכהנים, שלושה נציגי ציבור שלפחות אחד מהם בעת מינויו הוא חבר הסגל האקדמי של מוסד להשכלה גבוהה מוכר.
רוני בר-און: היושב-ראש המליץ על ההרכב כדלקמן: פרופסור ראובן גרונאו מהאוניברסיטה העברית בירושלים, עורך-דין יוסי גילאור ורואה-החשבון דניאל דורון.
רוני בר-און: ביום 28 ביולי 2003 אישרה מליאת הכנסת את הצעת ועדת הכנסת להרכב הוועדה.
רוני בר-און: את עבודת הוועדה ריכזה כדרכה, בהצלחה רבה, עורכת-הדין ארבל אסטרחן, שהיא גם היועצת המשפטית של הוועדה, ועל כך אנו מודים לה.
רוני בר-און: במשך התקופה שעברה מאז אישור הוועדה ועוד קודם לכן הצטברו על שולחני פניות של ח"כים ועוזרים פרלמנטריים בכל מיני עניינים שההחלטה או המלצה בהם מסורות לוועדה.
רוני בר-און: גם אחר כך, משהוקמה הוועדה וניתנה הודעה מתאימה לחברי-הכנסת, הגיעו אלינו והועברו מאיתנו כל פניותיכם ודרישותיכם.
רוני בר-און: הוועדה ישבה על המדוכה שבעה נקיים והוציאה מתחת ידה דו"ח המלצות שגם הן בהתאם למצוות החוק והתקנון הונחו על שולחן הכנסת והועברו לכל אחד מ-120 חברי-הכנסת.
רוני בר-און: מחלק נכבד מחברי-הכנסת קיבלנו מכתבים, טענות, הסכמות, אי-הסכמות וכיוצ"ב.
רוני בר-און: ריכזנו זאת בטבלה שמונחת על השולחן.
רוני בר-און: אתם יודעים לא רק מה שאתם אמרתם אלא גם מה שאמרו העמיתים שלכם.
רוני בר-און: לצורך כך מתכנס הדיון היום.
רוני בר-און: את הדיון יפתח יושב-ראש הכנסת, אחר כך ידברו יושב-ראש הוועדה וחברי הוועדה אם ירצו להוסיף, ולאחר מכן תעבור רשות הדיבור אל חברי-הכנסת ושוב יהיה זמן לתשובות.
רוני בר-און: לאחר מכן, נראה איך אנו מתקדמים.
רוני בר-און: אני, כמובן, מקדם בברכה את כל חברי ועדת הכנסת שהגיעו לכאן ואת כל חברי-הכנסת שיש להם עניין בדיון היום ושרבים וטובים מהם נמצאים כאן היום הגם שאינם חברי ועדת הכנסת.
ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, חברות וחברי-הכנסת, אדוני יושב-ראש הוועדה פרופסור גרונאו, יוסף גילאור ודניאל דורון, חברי הוועדה, בזמנו, בהתאם לחוק, המלצתי על הקמת הוועדה בהרכב זה, ונדמה לי שההמלצה נתקבלה פה אחד על-ידי כל חברי-הכנסת.
ראובן ריבלין: ועדה ציבורית מכובדת זו כמובן צריכה לתת לנו מדי פעם בפעם המלצות בנושא זכויות וחובות חברי-הכנסת ובנושאים אחרים הקשורים בתקציבים שחברי-הכנסת נזקקים להם לצורך שמירת הקשר עם הציבור בפרט ולצורך מילוי תפקידם בכלל.
ראובן ריבלין: כאשר אנו ממנים ועדה ציבורית, אם מדובר ברשות המבצעת כְּשׂרים ואם בוודאי ברשות המחוקקת כָּריבון, זה כאותם אלה אשר על פיהם יישק דבר ושדברם מחייב את כל הרשויות האחרות שעל-פיו הן צריכות לנהוג כי החלטותינו הן החלטות הקובעות את הנורמות.
ראובן ריבלין: אני מבקש להפנות תשומת לב חברי-הכנסת לנורמה אחת שהיא יסוד מוסד, אבן בסיס לכל חברה, והיא הצורך הבלתי-מתפשר כמעט שכאשר אנו ממנים ועדה ומסמיכים אותה לקבוע במקומנו ועל דעתנו את אותם דברים שמטבע הדברים לגבינו יהיו מחלוקות או אנו לא מסוגלים או לא רוצים או אפילו על-פי מראית עין אי-אפשר בתקנת הציבור שאנו נקבע את התנאים שעל-פיהם אנו נעסוק כאשר יש בכך משום מראית עין של איזו שהיא התעלמות מצורך ציבורי, כאשר אנו ממנים ועדה ציבורית, מטבע הדברים מקבלים על עצמנו כמעט ללא שיור, יתכן עם סייג כזה או אחר, את ההתחייבויות והמחויבות הקודמת לקבל את המלצות הוועדה.
ראובן ריבלין: כְּשר, פעמים רבות, כאשר הייתי צריך להתמודד עם החלטות ועדה ציבורית והיו לי השגות כאיש שהיה אחראי על המערכת, שאלנו את עצמנו על כך.
ראובן ריבלין: כאשר בוועדה נתקבלו המלצות שלא עלו בקנה אחד עם המדיניות שקבענו, אבל המדיניות הזאת לא שונתה בצורה קיצונית או בצורה כזו שלא איפשרה לנו לקיים המדיניות, בחרנו תמיד להיענות ולהיעתר להמלצות הוועדה.
ראובן ריבלין: לא טוב הדבר - ואינני מרמז כאן על דבר - שכאשר ועדה שאנו מינינו ממליצה בפנינו המלצה כזאת או אחרת, לא נקבל את דברה.
ראובן ריבלין: הדיון הזה הוא דיון מחוייב, משום שהחלטות הוועדה הן בבחינת המלצות, והוועדה המוסמכת, בסופו של דבר, לקבוע היא ועדת הכנסת.
ראובן ריבלין: לסיכום עניין זה, הייתי מבקש לומר שעל אף שאנו דנים היום בהמלצות הוועדה, יש לראות אותן פחות או יותר כמחייבות אותנו, שכן אם לא נעשה כאן מה התועלת ומה הרבותא בכך שמינינו ועדה ציבורית.
ראובן ריבלין: אנו צריכים לשקול שיקול מרחיק לכת מדוע לא לאמץ את המלצותיה של ועדה ציבורית.
ראובן ריבלין: הוועדה נמצאת כאן ואפשר לשכנע אותה שבעניין כזה או אחר טוב היה אם היא תשנה המלצה, אבל יחד עם זה אני ממליץ בפני כל חברי ועדת הכנסת להמשיך לנקוט לפי אותו כלל נקוט על-ידינו שכאשר אנו ממנים ועדה ציבורית ממילא קיבלנו על עצמנו גם לקבל את מסקנותיה או לשכנע אותה שממסקנה כזאת או אחרת היא יכולה להגיע לכלל מסקנה אחרת.
ראובן ריבלין: היום אנו עומדים בפני דיון על דו"ח מבקר המדינה בכל מה שקשור לתנאי ההעסקה של עובדי הכנסת ומהלכים מינהליים הקשורים בכנסת עצמה.
ראובן ריבלין: הדו"ח יחייב אותנו בהתייחסות יתרה לאמור בו.
ראובן ריבלין: אנו היום שוקדים על תשובות למבקר המדינה.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת, אנו כבר פועלים, בלי כל קשר למסקנות, לשינוי מצב שנתכונן במשך 54 לפיו יושב-ראש הכנסת הוא נציב שירות המדינה, שר האוצר והאדם שעל-פיו יישק דבר או לא רק על-פיו אלא גם על-פי בני משפחתו, שאם הם אנשים מאוד מעורבים בחיי הכנסת בהחלט גם הם היו יכולים לקבל פה החלטות כאלה ואחרות.
ראובן ריבלין: אני אומר לכם בצורה מפורשת: כאשר אנו מבקשים לחתוך בבשר החי גם בנושאים שהם בנפשם של עובדי הכנסת המסורים, כמה הם מסורים וטובים אנו יכולים לראות מעצם העובדה שכמעט אנו לא מרגישים אותם.
ראובן ריבלין: עבודת הכנסת במשך 54 השנים האחרונות מתנהלת ונעשית כאשר איננו מרגישים.
ראובן ריבלין: כאנשים שמפעם לפעם הולכים למגרשי הכדורגל, אנו יודעים ששופט מצוין הוא שופט שלא מרגישים אותו במשחק.
אברהם בורג: אני מכיר גם כמה שחקנים כאלה.
ראובן ריבלין: מה שלא כן לגבי השחקנים.
ראובן ריבלין: רבותי, כאשר הציבור כולו שואל את עצמו "המצב החברתי בישראל - לאן?", אנו גם צריכים לחשוב מה אנו עושים.
ראובן ריבלין: למשל, כבר הייתי נער וגם זקנתי בכנסת זו, וב-1988 הייתי הולך לאירועים כאלה ואחרים.
ראובן ריבלין: התפתחות העתים ורוחב הגזרה שבה אני מכיר אנשים בחברה ושבהם אני מחויב להיות באירועים שלהם הוא כזה שהיום גם אם הייתי עושה לביתי כעורך-דין שהיה מתפרנס ממון רב, לא הייתי יכול להחזיק מעמד ולא הייתי יכול לעמוד במחויבות הרגילה של אנשים מהשורה כשהם באים לבית חברם לאירוע כזה או אחר ולא להביא מתנה.
ראובן ריבלין: היום, כאשר אנו נזקקים להגיע ל-4-5 אירועים ביום, צריך שהציבור יבין שאיננו יכולים לתת מתנות על חשבון הציבור, ובודאי שאיננו יכולים כאנשי ציבור המשתכרים במשורה, והציבור תוקף אותנו על השתכרותנו.
ראובן ריבלין: מי שיודע יודע כמה קשה להיות איש ציבור וכמה ממון עולה לך באופן אישי וכמה על חשבון משפחתך - אני חושב, שאנו צריכים לנקוט איזו שהיא עמדה קולקטיבית של כולנו לבוא ולומר לציבור: מי שמזמין אותנו יראה בהזמנתנו ובהופעתנו את המתנה היחידה שאנו יכולים לתת, ואפילו לקבוע זאת ככלל.
ראובן ריבלין: הבעיה היא שאנו, לפעמים, אומרים זאת בהלצה או בכזאת השלמה.
ראובן ריבלין: יש עיתונים שקופצים על אנשים או על תופעות כאלה כמוצאי שלל רב, רק משום שהם רוצים להוציא דיבתנו, ולא דיבתם.
ראובן ריבלין: הם אומרים: "רְאו מי שולט בהם, ותבינו מי הם".
ראובן ריבלין: אינני חושב שמישהו שולט בנו.
ראובן ריבלין: אני רק מציע שננקוט אולי עמדה ציבורית חדשה של כולנו כקולקטיב, שתחייב את כל הציבור, שכאנשי ציבור הבאים לאירועים כאלה או אחרים אנו לא נותנים מתנות שכן המתנה היא מתנה שאנו לוקחים מהציבור.
אברהם בורג: הרבה יותר פשוט אם הוועדה תחליט שלא מזמינים אותנו.
ראובן ריבלין: אין לי את תעצומות הנפש שהיו לקודמי, יושב-ראש הכנסת ה-15.
ראובן ריבלין: אבל די לי באותן מטלות שהוא הטיל על מנת לבצע אותן, כדי לספוג ולהיות בכוננות ספיגה מתמדת.
ראובן ריבלין: אני בטוח שהדיון יהיה פורה.
נסים דהן: האם זה לא כבודו של הציבור, שאיש ציבור בא ומשאיר מזכרת קטנה?
נסים דהן: לא מדברים על מתנות גדולות.
נסים דהן: בינתיים, זה כבודו של הציבור, וזה לא כבודו של איש הציבור.
רוני בר-און: אינני רוצה לפתוח את הדיון עכשיו.
רוני בר-און: יש סדר דוברים, ויגיע זמנך ודבריך יישמעו בכובד הראש הראוי.
ראובן ריבלין: אינני מתייחס לדבריך, אך רציתי לסיים באמירה הבאה: איש ציבור הבא למקום ועצם הופעתו במקום אינה מותירה את הרושם, הוא מזכרת שאיננה ראויה להתייחסות.
רוני בר-און: אפשר, כמובן, להרחיב דברים אלה ובמקום מתנה להביא את אשתך ואת הילדים.
ראובן ריבלין: יכול להיות שיש אחד שיכול להביא מתנה יותר גדולה.
ראובן ריבלין: צריך שלא נרמה את עצמנו: זה הופך להיות לנורמה וגם לקריטריון של התייחסות של הציבור הבוחר.
ראובן ריבלין: זה נאמר כדוגמא.
רוני בר-און: לא אמרתי קודם ממש מקצת שבחו של אדם בפניו כיוון שהוא לא היה כאן.
רוני בר-און: בדרך התנהלות העניינים שפירטתי בפניכם, חיכיתי גם לסגן היושב-ראש חבר-הכנסת יולי אדלשטיין כדי לומר שבין הוצאת חוות הדעת של הוועדה לבין הרכבתה קודם לכן הקמנו כאן ועדת משנה בראשות סגן יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין שאף היא עשתה עבודה חשובה ונכבדה.
רוני בר-און: את עבודתה החשובה והנכבדה היא העבירה ליושב-ראש הכנסת, אליי ולוועדה הציבורית, ועל כך כמובן גם נתונה תודתי.
רוני בר-און: חבר-הכנסת אדלשטיין ישא דברים מיד לאחר שחברי הוועדה יאמרו את דבריהם.
רוני בר-און: פרופסור גרונאו, בבקשה.
ראובן גרונאו: יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הוועדה, חברי-כנסת נכבדים, זהו המפגש הראשון הרשמי של הוועדה הציבורית עם ועדת הכנסת, וחשבנו שמן הראוי שנביא בפניכם את הפילוסופיה שמדריכה את הוועדה בחשיבתה ובהמלצותיה.
ראובן גרונאו: הכנסת החליטה לחלוק את האחריות על סעיפי ההוצאה המתייחסים לחברי-כנסת עצמם עם ועדה ציבורית.
ראובן גרונאו: אני מניח שההחלטה הזאת של הכנסת נבעה מתחושה שראוי שהחלטות שנוגעות לחברי-הכנסת, בין אם זה מדובר בשכרם, בתנאים נלווים או בתקציבים שעומדים לרשותם, ראוי שיעברו בדיקה ציבורית נוספת.
ראובן גרונאו: לא לי לומר מה הביא את יושב-ראש הכנסת לבחור במי שבחר, אבל אני מניח שמעבר לניסיון הציבורי שחברי הוועדה הציבורית מביאים לעבודתה, נשקלו גם ונבחרו על סמך שיקול דעת ואי-תלות: מחד - אי-תלות בחברי-כנסת, כפי שמדגיש החוק, ומאידך - גם אי-תלות ברוחות מנשבות ויכולת הבחנה בין רחשי הציבור וקפריזות פופוליסטיות.
ראובן גרונאו: אנו לא בחרנו בנושא קשר עם הציבור כנושא ראשון שבו עסקנו מתוך בחירה חופשית.
ראובן גרונאו: כפי שהעיד יושב-ראש הוועדה, נערמו על שולחן הוועדה הציבורית מספר רב של פניות שעסקו בנושא.
ראובן גרונאו: פניות אלה שיקפו איזו שהיא אי-נחת לגבי תקציב קשר עם הציבור והשימוש שנעשה בו, אי-נחת שהתבטאה גם במינוי ועדת המשנה של הכנסת עצמה בראשות חבר-הכנסת יולי אדלשטיין.
ראובן גרונאו: אי-הנחת הזאת איננה ייחודית למושב הכנסת הנוכחי.
ראובן גרונאו: גם ועדות ציבוריות קודמות שעסקו בשכר חברי-כנסת והתנאים הנלווים חשו אי-נחת כלשהי לגבי סעיף תקציב קשר עם הציבור.
ראובן גרונאו: אי-הנחת הזאת מקורה בקושי להבחין בין הכובעים השונים שבהם נושא חבר-הכנסת: חבר-כנסת כְּמחוקק, חבר-כנסת כְּשליח ציבור, וחבר-כנסת כְּנציג מפלגה.
ראובן גרונאו: ועדות קודמות, לדוגמא ועדת גל-נור, כבר הביעו דעתן שמן הראוי שהתקציב הזה ייכלל כחלק מתקציב מימון המפלגות והן תחלטנה על ההקצאה של התקציבים שיעמדו לרשות שְלוּחן בכנסת ושימושים אחרים.
ראובן גרונאו: אם המפלגות היו נוהגות בשיקול מושכל, הדבר היה ודאי מביא לשימוש יותר יעיל בתקציב שעליו אנו מדברים.
מיכאל איתן: על-פי החלטת מזכ"ל המפלגה.
אברהם בורג: פרופסור גרונאו, אם היו מעבירים את תקציב המפלגות להפעלת הח"כים, זה היה מופעל באופן הרבה יותר יעיל.
ראובן גרונאו: חזרנו העלינו את האפשרות בפגישה עם יושבי-ראש הסיעות, והתגובה היתה זהה לזו שאנו שומעים כעת.
ראובן גרונאו: כשם שוועדות קודמות החליטו שלא בשלה העת להעביר את התקציב הזה ולגלמו בתקציב המפלגות, כך גם אנו החלטנו שעדיין לא בשלה העת ועם זאת ניסינו לעשות הכל בהמלצותינו להפריד בין אותם תקציבים שמשמשים את חבר-הכנסת כמחוקק לבין אותם תקציבים שמשמשים אותו כנציג ציבור ולבין אותם תקציבים שמשמשים אותו כנבחר מפלגתי, ולנסות להקטין את הגורם השלישי למינימום האפשרי.
ראובן גרונאו: כשם שאין לך לחייב את משלם המסים שישתתף בקידום אינטרסים של שר בפעילות מפלגתית, ועל כן נאסר על שרים לממן את פעילותם המפלגתית מתוך תקציבי המשרדים, כך חשבנו שאין לחייב את משלם המסים שישתתף בקידום האינטרסים המפלגתיים של חבר-כנסת זה או אחר.
ראובן גרונאו: ברור לי שהאבחנה לא קלה.
ראובן גרונאו: באותו רגע שהוא מחוקק, חבר-הכנסת חושב גם על מעמדו המפלגתי ועל סיכויי בחירתו בעתיד, כך שהבחירה שעמדה בפנינו היא קשה.
ראובן גרונאו: אנו ערים לכך שבהחלטותינו אנו מטילים סייגים נוספים על פעילות חברי-הכנסת.
ראובן גרונאו: יש אינטרס אחד משותף לנו ולחברי-הכנסת והוא להגן על כבוד הכנסת מפני מלעיזיה.
ראובן גרונאו: אם נצליח לעמוד במשימה הזאת, אזי לא היה זמננו לבטלה.
ראובן גרונאו: תודה.
רוני בר-און: תודה רבה לפרופסור גרונאו.
רוני בר-און: עורך-הדין יוסי גילאור, בבקשה.
יוסי גילאור: רבותי הנכבדים, כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד יושב-ראש ועדת הכנסת, לא ארבה במלים מעבר למה שיושב-ראש הוועדה בדבריו הסביר את תפקידי הוועדה כפי שאנו רואים אותה.
יוסי גילאור: מבחינתי כמשפטן, אני יכול להוסיף שנפל דבר בכנסת ה-16, וזה התיקון של חוק הכנסת שהוסיף את הפרק שהקים את הוועדה.
יוסי גילאור: כנראה, שאתם, המחוקק, הגעתם למסקנה שלא טוב הדבר שהכנסת עצמה תחוקק לעצמה את אותם התנאים בנושאי שכר ותנאים נלווים שעשויים להעלות ניגוד עניינים מובנה בנושאים הללו, ולכן הכנסת הניחה אותם לוועדה ציבורית שאולי תיטיב לראות אובייקטיבית את הצרכים הנכונים, כפי שהכנסת עצמה עשתה בתיקון שביצעה בחוק הכנסת ובאותם הסייגים שהם קבעו אותם.
יוסי גילאור: לפניכם הסייגים שקבעו אותם שם: בסעיף 55(א) בנוסף לשכר דובר על כיסוי הוצאות נסיעה, אחזקת רכב, כלכלה, לינה והוצאות מיוחדות הכרוכות במילוי תפקידם בהתאם לאופי התפקיד ובהתחשב בתפקיד.
יוסי גילאור: אלה הם הגבולות שבהם יש לוועדה הזאת שיקול דעת או בכל גורם אחר שתקבע הוועדה, כפי שנאמר בסיפה של אותו סעיף.
יוסי גילאור: כל אותן הוראות והנחיות ששימשו בעבר בהתאם לחוק שכר חברי-הכנסת, 1949, והחלטות ועדת הכנסת לפני התיקון לחוק - חוק השכר בוטל.
יוסי גילאור: החלטות ועדות הכנסת נשארות בתוקפן, כל עוד הן לא שונו או לא תוקנו ע"י החלטות חדשות של הוועדה החדשה.
יוסי גילאור: תקציב הקשר עם הציבור, שאני מבין שזה הנושא שלפנינו היום, הוא חלק מאותה החלטת ועדת הכנסת שדנה בנושאים של תנאים נלווים עוד לפני שקמה הוועדה שלנו, ואני מתכוון להחלטת שכר חברי-כנסת, הענקות ותשלומים, משנת 2001-התשס"א.
יוסי גילאור: בין יתר הפרקים והפרטים שהופיעו שם, הופיע גם נושא קשר עם הציבור.
יוסי גילאור: לאור זה, אנו נדרשנו לכך, והסביר יושב-ראש הוועדה את התייחסותנו, ואני מניח שהיא מונחת לפניכם.
יוסי גילאור: ישנן בוודאי תגובות, אנו נשמח לשמוע אותן ולדון בהן בכובד-ראש.
רוני בר-און: תודה רבה לעורך-הדין גילאור.
רוני בר-און: רואה-החשבון דניאל דורון, בבקשה.
דניאל דורון: אוכל לחזור על המילים האחרונות של יוסי גילאור, שנשמע את כל ההערות, וראינו את רובן, וכמובן שנדון בהן אחרי זה ונראה אם צריך לשנות וכיצד.
ראובן גרונאו: רציתי להקדים דברים ולהתייחס לשניים-שלושה סעיפים ששותפים לכמה וכמה הסתייגויות.
ראובן גרונאו: ראשית, המסגרת להחלטות הכספיות, התקציביות, שלנו מעוגנות בהחלטת ועדת המשנה המשותפת לוועדת הכספים וועדת הכנסת בראשות חבר-הכנסת יולי אדלשטיין.
ראובן גרונאו: היו לנו כמה הסתייגויות קלות, אבל בעצם זהו הבסיס להחלטותינו.
ראובן גרונאו: בכמה וכמה פניות עלה נושא הפער בין התקציב שעומד לרשות מי ששוכר לשכה לבין מי שאיננו שוכר לשכה.
ראובן גרונאו: פער זה פּוֹרש כעלות שכירת לשכה, ולא היא.
ראובן גרונאו: מעולם לא נטען שהפער הזה הוא עלות שכירת לשכה.
ראובן גרונאו: ברצוני להזכיר לכם את ההתפתחות ההיסטורית שהובילה לקיום ההפרדה הזאת.
ראובן גרונאו: בשעתו, במרכז התקציב היו שכירת הלשכות ומה שכונה: המכתב לבוחר.
ראובן גרונאו: חברי-כנסת באו ואמרו לוועדות ציבוריות: "אתם יוצרים פיתוי לא רגיל לשכירת לשכות כי הפער גדול.
ראובן גרונאו: אנא העלו את תקציב קשר עם הציבור למי שלא שוכר לשכה.
ראובן גרונאו: וכך מי שמחליט לשכור לשכה - יעמוד לרשותו תקציב קטן יותר של קשר עם הציבור, ומי שאיננו שוכר לשכה - יעמוד לרשותו תקציב גדול יותר של קשר עם הציבור".
ראובן גרונאו: ההחלטה הזאת והבקשות האלה היו נר לרגלי ועדת גל-נור, והוא החליט כפי שהחליט לגבי הפער, מתוך שידע שהפער הזה כשלעצמו אינו מספיק כדי לשכור לשכה.
ראובן גרונאו: גם הוועדה שלנו היתה ערה לכך, והיו בפניה שני סוגי הצעות: מצד אחד - למי שלא ישכור לשכה, שיקבל תקציב יותר גדול, ומצד שני - היו בקשות שמי ששוכר לשכה יקבל הקצבה יותר גדולה.
ראובן גרונאו: אנו נצמדנו להחלטה של ועדת המשנה.
מיכאל איתן: לא הבנתי מה ההגיון בזה שמי שלא שוכר קיבל תקציב גדול יותר.
ראובן גרונאו: כל אחד ביקש יותר גדול ממה שהוצע לו.
מיכאל איתן: מי שלא שוכר רוצה יותר תקציב.
דובר: מיכאל איתן: הוא אומר שקיבלו פנייה מכאלה שלא היתה להם לשכה והם אמרו שמגיע להם תקציב גדול יותר.
רוני בר-און: חברים, אני מבקש מכם לאפשר לי לנהל את הדיון.
ראובן גרונאו: נושא נוסף שעלה על שולחננו, שבו סטינו מהמלצות ועדתו של חבר-הכנסת יולי אדלשטיין, הוא נושא העברת התקציב משנה לשנה.
ראובן גרונאו: הוועדות הציבוריות לפנינו המליצו שלא תהיה העברה משנה לשנה; הקשר עם הציבור קבוע ומחייב משאבים קבועים משנה לשנה, שלא כְּפעילות מפלגתית שיש בה מחזוריות.
ראובן גרונאו: היינו ערים לאמירה שאם תחייב את חברי-הכנסת ואם לא תאפשר להם להעביר תקציבים מסויימים משנה לשנה, בסוף השנה יהיה שיטפון של הוצאות.
ראובן גרונאו: על כן, כן פתחנו, בִּרְזוֹן, ברז קטן, ולא שִיבֵּר, להעברה.
ראובן גרונאו: הנושא השלישי הוא: המזכירה.
ראובן גרונאו: לרשות חברי-הכנסת עומדים שירותי שני עוזרים פרלמנטריים, כשאחד מוגדר כעוזר מקצועי והשני - כעוזר מינהלי.
ראובן גרונאו: על שולחננו מונחות מספר בקשות והצעות לשנות את מספר העוזרים, את חלוקת הסמכויות בין העוזרים ואת חלוקת השכר בין העוזרים, ואנו נדון בהן.
ראובן גרונאו: לא חשבנו שצריך לערב מין בשאינו מינו, ושלא תעלה הטענה, כפי שעלתה בוועדת המשנה לא אחת, שחברי-כנסת פותחים לשכה כדי ליהנות משירותי שליש מזכירה נוספת.
ראובן גרונאו: לבסוף בא נושא המתנות.
ראובן גרונאו: יושב-ראש הכנסת אמר כל מה שצריך לומר.
ראובן גרונאו: אני מקווה שאם תאמצו את המלצותינו, תיקבע נורמה חדשה שבה חבר-כנסת איננו אמור להביא מתנות לשמחות אליהן הוא מוזמן.
רוני בר-און: לפני פתיחת הדיון לחברי-הכנסת, ידבר סגן יושב-ראש הכנסת, חבר-הכנסת יולי אדלשטיין, שעמד בראש ועדת המשנה.
רוני בר-און: מיד אחריו ידברו חברי-הכנסת יהלום, אורון, איתן, ואחריהם אודיע על המשך סדר הדוברים.
רוני בר-און: אינני מוציא מגדר אפשרות שבסיום הדיון תהיה הצבעה, כלומר כל אחד אחראי להיות פה בכל מהלך הדיון אם ברצונו להשפיע על קבלת ההחלטות בסוף הדיון.
אברהם-בייגה שוחט: היושב-ראש, אחרי שנתת רשות דיבור לחברי הוועדה, לך לפי הסדר.
רוני בר-און: זה לפי הסדר שאני רושם, והבנתי את הרמז ואני כבר רושם אותך.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הוועדה הנכבדים וחבריי חברי-הכנסת, תחילה, ודאי חובה נעימה עלי להודות לכל אלה שנטלו חלק בפעילות ועדת המשנה.
יולי יואל אדלשטיין: לא אכנס לכל מניין השמות, כי הו גם כאלה שהם חברי ועדה מן המניין, גם כאלה שמצאו לנכון לפנות אלי ולהציג סוגיה כזו או אחרת, והיו רבים כאלה, וגם כאלה שביקשו לתרום מהידע שלהם לדיוני הוועדה.
יולי יואל אדלשטיין: כל אלה הוזמנו לדיונים ועזרו לנו מאד בקבלת ההמלצות שאליהן כבר התייחסתם בדבריכם.