GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעות לסדר יום או הצעות חוק פרטיות - שם אתה מקבל את הפרוט.
רשף חן: ביום שני כבר פירטנו.
רשף חן: ואז מתפרסם לוח שבועי, לכאורה, כולל את כל הימים, והוא כבר מפורט.
רשף חן: אם לא חלו שינויים לא צריך לעשות יותר כלום.
רשף חן: לא צריך לעשות יומי, נוסף, כי כבר יש לי את היומי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם אין שינוי לגבי הפירוט היומי שבשבועי, זה בסדר.
רשף חן: ואם חל שינוי - כבר אמרנו שצריך לפרסם מודעה.
רשף חן: השאלה היא אם אני עושה את זה בצורה כזאת, בצורה אחרת.
רשף חן: זה לא כל כך משנה.
רשף חן: לא צריך סעיף בעניין הזה.
רשף חן: כינוס ישיבה דחופה טיפלנו כבר בשבוע שעבר.
רשף חן: סדרי קביעת סדר היום.
ארבל אסטרחן: הניסוח פה הולך: "בשני הימים הראשונים" ו"ביום האחרון" ומה קורה כשיש פחות משלוש ישיבות בשבוע?
ארבל אסטרחן: ועוד שינוי שעשיתי פה זה שהעברתי את כל מה שהוא 34.
רשף חן: בואי נקרא את סעיף 32 א' (מקריא את הסעיף).
ארבל אסטרחן: אבל לא התייחסנו לכוכבית של 56, שמשאירים אותה.
רשף חן: את זה צריך להשאיר.
אנה שניידר: פה יש לנו ויכוח עקרוני עם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רוני בר-און.
אנה שניידר: הוא לא מעוניין בשום כוכבית כי הוא טוען שפה זה דבר חקיקה ולא צריך כוכבית.
רשף חן: האמת היא שאני נוטה להסכים אתו.
אנה שניידר: אני מסכימה אתו עד כמה שאפשר, אבל יש דברים שאני חושבת שצריכים להיות מובאים לידיעתם של חברי הכנסת בפורמט של התקנון - לא כחלק ממעשה החקיקה.
אנה שניידר: כלומר, שהדבר הזה לא יופיע על שולחן מליאת הכנסת כאשר יופיע כל התקנון הזה לאישור, אבל כשאנחנו נוציא אחר כך את החוברת הזאת, נוסיף את זה כמידע שמקל על העבודה.
רשף חן: אני מציע להשאיר את ה"לפחות שעה מראש", כדי שלא תתעורר שאלה - אם אנחנו כותבים "שיפרסם על כך הודעה מראש", אנחנו מזמינים את הוויכוח של מה זה זמן סביר.
רשף חן: בהחלט יכול להיות שמישהו יגיד שזמן סביר זה יותר משעה.
רשף חן: זו לא טענה בלתי מתקבלת על הדעת להגיד, למשל, שחבר כנסת צריך זמן סביר, זמן שיאפשר לי להגיע - אפילו אם צריך להיות בתוך הבניין - וכולי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה בדיוק מה שכתוב בכוכבית: שצריך להיות בבניין.
רשף חן: אני חושב ששעה מראש זה סביר.
רשף חן: ולכתוב גם: "על-ידי הנחה על שולחן חברי הכנסת או בכל דרך אחרת".
רשף חן: כי אז זה מבהיר שאם הוא הניח על שולחן חברי הכנסת שעה מראש, הוא יצא ידי חובתו, אנחנו מייתרים את ההערה של הבג"ץ.
ארבל אסטרחן: הרי התקנון הזה יפורסם ברשומות ויונח על שולחן הכנסת לאישור.
ארבל אסטרחן: לא היו בכלל בעניין הזה הערות.
ארבל אסטרחן: אבל, מה שאנחנו מבקשים הוא שכשאנחנו נוציא את זה בפורמט של החוברת שאתה מוציא, כן יהיו הפניות לעתירות רלוונטיות, לתקדימים וכולי.
רשף חן: אם אין ברירה אז אין ברירה.
רשף חן: אבל, אם אנחנו כותבים את מה שאני הצעתי, שצריך לפרסם את זה שם או שאתם רוצים לכתוב: חצי שעה מראש - נקבע זמן - אנחנו זמן ומגדירים את האופן.
רשף חן: ואז, הבג"ץ הזה הפך להיות לא רלוונטי, כי התקנון נתן את התשובה בצורה הכי ברורה שיכולה להיות.
רשף חן: הוא לא רלוונטי יותר.
רשף חן: לכן, השאלה שלי אחרת:
רשף חן: אם הנוסח יהיה כפי שאני הצעתי, לפחות x זמן מראש, חצי שעה, שעה, או מה שנקבע, בהנחה על שולחן חברי הכנסת או בכל דרך אחרת, ומחר בבוקר יבוא פלוני ויגיד: לא ידעתי, לא זה.
רשף חן: את תשתמשי בבג"ץ או תשתמשי בתקנון?
ארבל אסטרחן: אני כמובן אשתמש בסעיף.
רשף חן: אז זה עונה על השאלה, אז לא צריך את הבג"ץ.
רשף חן: כי זה בעצם מה שאנחנו מנסים לעשות.
רשף חן: אז אנחנו אומרים: "בלבד שיפרסם על כך הודעה לפחות שעה מראש".
ארבל אסטרחן: אני רק אוודא עם המזכיר, אם הוא חושב שזאת הוראה שהם יוכלו לעמוד בה.
רשף חן: ועל ידי הנחה על שולחן חברי הכנסת או בדרכים אחרים?
אנה שניידר: לא צריך לומר.
אנה שניידר: יש לנו הגדרה של פרסום בכל מיני העתקים.
אנה שניידר: לפרסם זה בכל דרך יעילה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יצאת ידי חובה שעשית את זה שעה קודם, יבוא חבר הכנסת ויגיד: "אבל אני לא הייתי, הודעת לי שעה אבל אני יצאתי".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אומר לו הבג"ץ: כל זמן שהמליאה מתקיימת, אתה בכלל להיות בכנסת.
רשף חן: אנחנו חוזרים לסדרי קביעת סדר היום.
רשף חן: "בשבוע הכולל יותר משני ימי ישיבות, ייקבע סדר היום לישיבות הכנסת בשני ימי הישיבות הראשונים של השבוע, על-ידי יושב-ראש הכנסת על-פי הצעת הממשלה".
ארבל אסטרחן: אולי לא צריך את "יושב-ראש הכנסת", כי אמרנו את זה בסעיף 56.
רשף חן: נשאיר את זה בשביל הכבוד.
רשף חן: "כן יכלול יושב-ראש הכנסת בסדר היום של ימים אלה, כל נושא שסעיף קטן (ב) אינו חל עליו, ובלבד שלהצעות הממשלה תינתן עדיפות".
רשף חן: "יום הישיבה האחרון של הכנסת בכל שבוע יוקדש לדיון בהצעות לסדר היום ובהצעות חוק של חברי הכנסת המובאות לדיון מוקדם, על-פי סדר שקבעה נשיאות הכנסת.
רשף חן: ואולם רשאית הנשיאות לקבוע לדיון זה מועד אחר באותו שבוע, או בשבוע שלאחריו, והודעה על כך תינתן לחברי הכנסת".
רשף חן: זו הנשיאות?
רשף חן: זה לא היושב ראש?
רשף חן: כל הנושא של שבוע בן-יומיים לא קיים פה, בעצם, בתקנון הקיים?
ארבל אסטרחן: יש פה עכשיו איזו סתירה, שבסעיף 56 החדש שלנו היושב ראש הוא זה שקובע ובסעיף 58 (ב) פתאום הכנסנו את הנשיאות.
ארבל אסטרחן: איך היא הגיעה לכאן בכלל?
רשף חן: "יום הישיבה האחרון של הכנסת בכל שבוע יוקדש לדיון בהצעות לסדר היום ובהצעות חוק של חברי הכנסת - -" זה ברמת סדר יום שבועי.
רשף חן: מה שנקבע ביום ד', את זה קובע היושב ראש - "על-פי סדר שקבעה נשיאות הכנסת".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הטבלה שקובעת את הסדר, את מי שחושבים עליו מראש, מובאת בפני חברי הנשיאות.
אנה שניידר: מודיעים להם.
ארבל אסטרחן: זה מה שהוספנו שהוא מוגש על-ידי יושב-ראש הכנסת לנשיאות.
רשף חן: אני חושב שב"סדר יום מפורט יוגש על-ידי היושב ראש לנשיאות", שם צריך לכתוב: "הנשיאות תקבע את ההצעות הדחופות שיועלו לסדר - - "
אנה שניידר: יש לזה סעיף נפרד.
ארבל אסטרחן: יש לנו פרק על סדר יום ושם יש הצעות דחופות לסדר יום.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה תיקון "level", העניין הזה של הסגנים, כי הם עושים פה התאמה לעניין של קביעת מועד אחר לדיון בהצעות של חברי הכנסת, שזה נעשה על-ידי יושב-ראש הכנסת והסגנים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז הם אומרים שגם הבסיס נעשה על-ידי יושב-ראש הכנסת והסגנים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה לא היה במקור.
ארבל אסטרחן: היום, בפועל, מי שקובע את סדר היום וגם את הסדר בפנים זה יושב-ראש הכנסת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זו תוספת.
רשף חן: לא לעשות את זה.
רשף חן: אנחנו מפנימים את המצב הקיים.
רשף חן: "יום הישיבה האחרון של הכנסת בכל שבוע יוקדש לדיון בהצעות לסדר היום ובהצעות חוק של חברי הכנסת המובאות לדיון מוקדם - - " מוחקים את: "על-פי סדר שקבעו" וכולי, ואולם רשאי היושב ראש לקבוע לדיון זה מועד אחר באותו שבוע, או בשבוע שלאחריו, והודעה על כך תינתן לחברי הכנסת.
ארבל אסטרחן: מה קורה אם יש בשבוע הזה יומיים?
רשף חן: (ג) אומר: "הוראת סעיף קטן (ב) לא תחול בשבוע שדנה בו הכנסת בתקציב המדינה ובחוקים הנלווים לו".
רשף חן: למה החוקים הנלווים לו בירוק?
אנה שניידר: כי זה חוק ההסדרים.
אנה שניידר: זה חדש.
רשף חן: זה מתאר מצב קיים בפרקטיקה?
רשף חן: אז לא צריך צבע ירוק.
רשף חן: אין התייחסות לשבוע של יומיים בהמשך?
אנה שניידר: מה אתם עושים בשבוע כזה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אין כלל ברזל בעניין הזה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב שצריך לקבוע שאם זה, נניח, שלישי ורביעי או שני ורביעי, להשאיר את יום רביעי כיום חברי הכנסת.
ארבל אסטרחן: ואם זה שני שלישי?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז ממשלה.
ארבל אסטרחן: אז צריך להגיד ימים ב ו- ג'.
ארבל אסטרחן: לא צריך להגיד היום הראשון או השני.
אנה שניידר: את זה צריך להשאיר לסמכות שיורית כזאת של יושב-ראש הכנסת ושל הנשיאות.
אנה שניידר: מה עושים בשבוע כזה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האמת היא שהפרקטיקה תכתיב את זה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אגיד לך מדוע: אם זה ימים שני ורביעי, אז יש זמן ביום שני לכנס נשיאות, להודיע לממשלה, להתכונן וכולי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם זה שלישי ורביעי זה קצת בעיה עם הצעות חוק פרטיות.
ארבל אסטרחן: השאלה היא אם אפשר להגיד: בימים ב', ג', יחול א', ביום ד' יחול ב' ואז לא משנה כמה ימים יש באותו שבוע.
ארבל אסטרחן: האם זה נכון?
רשף חן: לא, אני לא חושב שזה נכון.
רשף חן: אני חושב שצריך להשאיר שיקול דעת ליושב ראש הכנסת.
רשף חן: השאלה היא אם ניתן, ניסוחית, ברגע שאמרנו ב-56 שיושב ראש הכנסת יקבע את סדר היום, 58(א) החלנו אותו רק על ימים שבהם יש יותר משני ישיבות, האם זה לא מחזיר אותו, בשבוע ש-58(א) לא חל בו, ל-56?
רשף חן: יושב-ראש הכנסת יקבע לפי שיקול דעתו.
ארבל אסטרחן: אז מה אנחנו עושים עם 58?
רשף חן: 58 חל.
ארבל אסטרחן: אז להשאיר את זה ככה, כמו שזה?
ארבל אסטרחן: האם פה לא צריך להגיד: בשבוע הכולל יותר משני ימי ישיבות?
רשף חן: תגידו לי אתם.
רשף חן: יכול להיות מצב שבשבוע שהוא לא שבוע תקציב, לא יהיו בכלל הצעות חוק פרטיות והצעות לסדר, אלא רק הצעות ממשלה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכול להיות, אבל חברי הכנסת לא אוהבים את זה.
רשף חן: אני חבר כנסת.
רשף חן: למה שנסכים לזה?
רשף חן: יש לפעמים שבוע של יום אחד?
רשף חן: אפשר לעשות פה סעיף - אולי בסעיף ב' - לפתוח אותו "בשבוע הכולל יותר משני ימי ישיבות".
אנה שניידר: אז אפשר לעשות את זה 1 ו-2.
רשף חן: יכול להיות מצב שהכנסת תשב שלישי, רביעי חמישי או ראשון, שני שלישי.
אנה שניידר: אני מציעה שתכניס פה סעיף כללי - -
ארבל אסטרחן: על שבוע שיש בו פחות משלושה ימים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם אתה הולך לפי 32(ב), אז בכלל לא מעניין כמה ימים יש באותו שבוע.
ארבל אסטרחן: ישיבה אחת לשבוע ביום האחרון שבו.
סגן מזכיר ה: כן.
סגן מזכיר ה: התקנון כאילו קובע שביום האחרון זה הצעות חוק פרטיות והצעות לסדר היום.
רשף חן: את יכולה להוסיף סעיף ח', שאומר: הוראות סעיף זה יחולו בשבוע הכולל יותר משני ימי ישיבות, בכל מקרה אחר תקבע נשיאות הכנסת את סדר היום לפי שיקול דעתה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם אתה תשאיר את הסעיף לפי התיקון הזה "יום הישיבה האחרון של הכנסת - -" וכולי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כלומר, יכולים להגיד: בשבוע שיש בו רק שני ימים היום האחרון לא יהיה זה, אלא אנחנו דוחים את הצעות החוק וההצעות לסדר לשבוע הבא.
רשף חן: כן, אבל מה עם הצעות הממשלה?
רשף חן: האם אני חייב, לכאורה, לתת להם שני ימים?
רשף חן: לפי 58(א) כמה ימים אני חייב לתת לממשלה?
רשף חן: אחד, שניים, בכלל לא?
רשף חן: בשבוע שיש בו רק שני ימים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בשבוע כזה 58(א) לא חל.
רשף חן: אבל מה כן חל?
אנה שניידר: לכן צריך להוריד פה את "בשבוע הכולל יותר משני ימי ישיבות", וזה יהיה ברור שזה שבוע שכולל יותר משני ישיבות.
אנה שניידר: איך זה יהיה ברור?
אנה שניידר: יתווסף סעיף קטן (ח) שאומר: "הוראות סעיף זה יחולו לגבי שבוע שכולל יותר משתי ישיבות ובכל מקרה אחר נשיאות הכנסת, לפי שיקול דעתה, רשאית לקבוע את סדר היום".
רשף חן: נשיאות או יושב-ראש?
רשף חן: למי הסמכות?
רשף חן: היושב ראש קובע את סדר יומה של הכנסת, כבר אמרנו.
ארבל אסטרחן: כבר אמרנו שהכנסת תקיים ישיבות בימים ב', ג' ו-ד'.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת: אם עושים ישיבה ביום א' או ביום ה' זו כבר ישיבה נוספת.
ארבל אסטרחן: ואז יש לנו את 58(ז) הקטן, החדש: "קבע יושב-ראש הכנסת ישיבה נוספת - - יקבע את סדר יומה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה בסדר, כי זה מדבר על דברים מיוחדים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה היא מה קורה כשיש לך ב'ו-ג', או ב' ו-ד' או ג' ו-ד'.
רשף חן: אני חושב שצריך להיות סעיף שאומר: במצב הזה או היושב ראש או הנשיאות פשוט קובעים.
ארבל אסטרחן: 51 היום אומר לנו: הכנסת תקיים ישיבות בימים ב', ג', ו-ד'.
ארבל אסטרחן: אז אפשר להפנות - - .
ארבל אסטרחן: ואחר כך כתוב: "יושב-ראש הכנסת רשאי לקבוע, באישור ועדת הכנסת, את מספר הישיבות, הוא רשאי לקבוע ישיבה נוספת בזמניה.
ארבל אסטרחן: אם באחד הימים האמורים ואם ביום חול אחר".
רשף חן: הוא יכול גם לבטל ימים.
ארבל אסטרחן: כשהוא קבע, הוא יקבע את סדר היום.
רשף חן: מה אם ימים ב', ג' ו-ד' זה ראש השנה, יום כיפור ופסח?
ארבל אסטרחן: כתוב לך: הוא קבע ישיבה נוספת, הוא יקבע את סדר יומה.
רשף חן: אבל אם הוא לא קבע?
רשף חן: אם הוא קבע א', ד' ה' - חלה סיטואציה אחת, כי יש שלושה ימים ואז הסעיף הזה חל.
רשף חן: אם הוא קבע רק א', ה' - זה סיפור אחר.
אנה שניידר: ואם הוא לא קבע כלום נשארה רק ישיבה של יום ד'.
רשף חן: את רוצה לעשות הבחנה, בעצם, בין מצב שבו יש שבוע של שני ימים ומצב שבו יש שבוע של שלושה ימים.
רשף חן: הסעיף הכללי הוא שבוע של שלושה ימים, ולדעתי צריך להיות בו סעיף ח' שאומר: רבותי, כל מה שאנחנו רואים כאן מתייחס למצב הנורמלי, לשבוע של שלושה ימים.
ארבל אסטרחן: אז א' יגיד: "סדר היום לישיבות הכנסת בשני הימים הראשונים של השבוע ייקבע על ידי היושב ראש על פי הצעת הממשלה", ב' יגיד: "יום הישיבה האחרון של הכנסת בכל שבוע יוקדש - - -" ו –ח' יגיד:"יתקיימו פחות משלושה ימי ישיבות בשבוע - - -
רשף חן: זה לא מבהיר את זה מספיק.
רשף חן: תגידי: "הוראות סעיף זה לא יחולו בשבוע בו יתקיימו פחות משלושה ימי ישיבות, שאז תקבע נשיאות הכנסת את סדר היום לפי שיקול דעתה".
רשף חן: אני רוצה לראות אם סעיף ח' מתאים לכל שאר הסעיפים.
רשף חן: לגבי סעיף ג' אין לי בעיה עם סעיף ח'.
רשף חן: לגבי סעיף ד' – כל מה שצריך להיות פה זו הוראה שאומרת:
רשף חן: אין האמור בהוראות סעיף זה כדי למעט מזכותו של יושב ראש הכנסת להוסיף - - -
ארבל אסטרחן: אז מוצה - - -
רשף חן: מוצה זה מצוין.
רשף חן: זה נכון, מוצה זה הכי טוב.
רשף חן: סעיף ה': "לבד מזכותה למסור הודעה בכל עת – אני רוצה להוסיף פה: מחוץ לסדר היום.
אנה שניידר: המילים "בכל עת" כוללות את "מחוץ לסדר היום".
רשף חן: אני רוצה להוסיף את זה כדי להבהיר את הפלוגתא שהייתה, כנראה, בוועדת יצחק לוי, האם צריך להוסיף את זה לסדר היום או לא, צריך לפרסם מודעה או לא.
רשף חן: אם אנחנו כותבים "מחוץ לסדר היום", אז ברור שלא צריך לפרסם את זה בסדר היום.
ארבל אסטרחן: אפשר להוסיף את זה בסעיף 61ב.
אנה שניידר: "מבלי שתיכלל בסדר היום".
רשף חן: אז נוסיף שם: "הודעה - - - מבלי שתיכלל בסדר היום".
רשף חן: וכאן (ה) "לבד מזכותה למסור הודעה בכל עת, לפי סעיף 61ב', רשאית הממשלה לבקש לשבץ סעיף בסדר היום של יום הישיבה האחרון בשבוע.
רשף חן: סעיף זה יידון לאחר גמר הדיון בהצעות לפי סעיף קטן (ב)".
רשף חן: (ו) "תשובות לשאילתות יכול שיינתנו בכל אחת מהישיבות.
רשף חן: (ז) "קבע יושב ראש הכנסת ישיבה נוספת לפי סעיף 51 (ב), יקבע את סדר יומה.
רשף חן: ואז הוספנו: (ח) "הוראות סעיף זה לא יחולו בשבוע בו יתקיימו פחות משלושה ימי ישיבות, שאז תקבע נשיאות הכנסת את סדר היום לפי שיקול דעתה.
אנה שניידר: אני מציעה לבטל את סעיף קטן (ג) ולהוסיף אותו כסיפא לסעיף קטן (ב) ואז המספור ישתנה והסעיף האחרון יהיה סעיף (ז), שיגיד ש"הוראות סעיף זה לא יחולו בשבוע בו יתקיימו פחות משלושה ימי ישיבות, שאז תקבע נשיאות הכנסת את סדר היום לפי שיקול דעתה".
ארבל אסטרחן: סעיף 59 אושר בפעם שעברה.
ארבל אסטרחן: כולו.
רשף חן: גם 60?
ארבל אסטרחן: דיברנו עליו בפעם שעברה.
רשף חן: 61?
ארבל אסטרחן: דיברנו.
רשף חן: ועכשיו הוספנו את התיקון האחרון.
ארבל אסטרחן: אני סימנתי עד איפה.
ארבל אסטרחן: אבל יש שם עניין אחד בכחול.
ארבל אסטרחן: בסעיף 62, אחרי (א).
רשף חן: התאמה לחוק יסוד: הממשלה החדש.
רשף חן: האם להתייחס למכתב ההסכמה?
רשף חן: מה זה?
ארבל אסטרחן: יש לנו היום חוק יסוד: ממשלה, חדש, האם צריך להתייחס אליו בתקנון?
ארבל אסטרחן: רציתי לדעת מהמזכיר או סגן המזכיר האם התעוררו שאלות לגבי כתב ההסכמה.
ארבל אסטרחן: כי סעיף 28 לחוק החדש אומר: "חבר כנסת פלוני שהסכים לכך בכתב".
ארבל אסטרחן: זה הכל.
ארבל אסטרחן: האם התעוררו בעיות שמחייבות איזושהי קביעה בתקנון?
ארבל אסטרחן: כי הוא לא מתייחס לזה בכלל.
רשף חן: אני חושב שצריך לפתוח את סעיף 62 א ולכתוב: "בכפוף להוראות חוק יסוד: הממשלה - - -".
ארבל אסטרחן: השאלה היא אם צריך לעשות איזשהן תוספות בתקנון?
ארבל אסטרחן: היום חוק היסוד הוא מאד מתומצת.
ארבל אסטרחן: האם צריך להרחיב אותו?
אנה שניידר: אני אתן דוגמה: מתי מגישים בקשות לאי-אמון?
אנה שניידר: ביום רביעי?
סגן מזכיר ה: השאלה היא מה את עושה עם קריאה שלישית ביום שלישי בשעה 20:00 בערב, כאשר באה זהבה גלאון ואומרת: סיעת מרצ רואה בזה אי אמון בממשלה.
סגן מזכיר ה: ואז מתחילים לצעוק: מי המועמד לראשות הממשלה?
סגן מזכיר ה: לכן, כל זה צריך לדעתי להיות כתוב במפורש.
אנה שניידר: השאלה שלי היא אחרת, האם לבקשה מסודרת שביום רביעי מגישים אותה, האם צריך לצרף לה את מכתב ההסכמה?
אנה שניידר: סגן מזכיר הכנסת דוד לב סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי כן.
ארבל אסטרחן: אז זה בדיוק מה שרציתי לדעת.
אנה שניידר: כי זה לא כתוב בחוק היסוד.
רשף חן: סעיף (ג).
רשף חן: "בהצעה להביע אי אמון בממשלה יש לציין את עילת ההצעה ולצרף אליה הסכמה בכתב כאמור בסעיף 28 לחוק היסוד".
רשף חן: ואז באמת – לא צורף, לא צריך להעלות את זה לסדר היום.
אנה שניידר: כי לא רוצים שישלפו את זה ברגע האחרון.
ארבל אסטרחן: זה פותר כשזה הוגש מראש.
ארבל אסטרחן: זה לא פותר את המצב שדוד אמר, שהם בסוף דיונים.
רשף חן: גם שם הם צריכים לציין את עילת ההצעה.
רשף חן: הוא עדיין צריך לציין את זה.
רשף חן: הם לא צריכים בכל מקרה להגיש את זה בכתב?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הם קמים ואומרים.
רשף חן: השאלה היא אם זה לא נכון לדרוש את זה בכתב.
ארבל אסטרחן: עד היום לא דרשו בכתב.
רשף חן: עכשיו צריך את זה.
רשף חן: צריך כתב ההסכמה שלו.
רשף חן: סעיף (ג) חל על שני סוגי ההצעה.
רשף חן: אז צריך להיות כך: "בהצעה להביע אי-אמון בממשלה בדרך של הצעת סעיף לסדר היום יש לציין את עילת ההצעה - - -".
רשף חן: עכשיו סעיף קטן חדש, אולי (ג)(1): "להצעה להביע אי-אמון בממשלה יצורף מכתב הסכמה כאמור בסעיף כך וכך.
ארבל אסטרחן: בעצם לא אמרנו הרבה כי זה נאמר כבר בחוק היסוד.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תראה, הנושא של האי-אמון הפך להיות פרובלמטי מהרגע שבו קמו חברי כנסת והתחילו לצעוק "אי-אמון" וכולי.
ארבל אסטרחן: בסוף כתוב שיתקיים דיון מהותי.
ארבל אסטרחן: החלטנו שיתקיים דיון מהותי בכל נושא האי-אמון והשימוש בו לשם דחיית הצבעות.
רשף חן: מה יש פה לקיים דיון מהותי?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אגיד לך מדוע.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למשל, מהי עמדת הממשלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אתה אומר: אני מגיש אי אמון – אתה הגשת הצעת חוק פרטית וזהבה גלאון תראה בהצבעה בקריאה שלישית הצבעת אי-אמון בממשלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: צריך לוודא את עמדת הממשלה – היא בעד החוק, נגד החוק.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה עניין החוק שלך לעניין האי-אמון בממשלה?
רשף חן: אז בכפוף לזה – סעיף (ג) אפשר לכתוב: הצעה להביע אי-אמון בממשלה תוגש בכתב - - -
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אי-אמון בחקיקה צריך להיות רק בהצעות חוק ממשלתיות ולא בהצעות חוק פרטיות.
רשף חן: זה כבר נושא שחורג מהמנדט שלנו.
רשף חן: אני רוצה להישאר בתוכו.
ארבל אסטרחן: היום זה לא בכתב.
רשף חן: מה הבעיה שזה כן יהיה בכתב?
ארבל אסטרחן: עד שזה יהיה בכתב כבר יצביעו.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תגישי את זה מראש, מה הבעיה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תגידי מראש, שאת תראי בהצעה הזאת הצבעת אי-אמון.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מי מגיש את זה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: סיעה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: רק יושב ראש הסיעה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה זה לא?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חבר כנסת אחד מתוך 19, לא נראה לי חוק מסוים, אני אומר: אני רואה בזה אי-אמון.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הלוא הייתה זילות מסוימת של האי-אמון.
רשף חן: אתם רוצים לעזוב את זה ולעשות דיון מהותי?
אנה שניידר: בואו נעזוב את זה.
ארבל אסטרחן: אבל בואו רק נוסיף שני דברים שאתה אמרת, כי הם נכונים: בהצעה להביע אי-אמון - - -
רשף חן: יש לציין את עילת ההצעה.
ארבל אסטרחן: את זה תיקנתי.
ארבל אסטרחן: וכאן "להצעה להביע אי-אמון בממשלה תצורף הסמכה בכתב של חבר הכנסת - - -"
רשף חן: זה חייב להיות.
רשף חן: זה על פי חוק, ועל השאר אנחנו נעשה דיון.
רשף חן: אנחנו עוברים לעמוד 30: "סדר-היום בכנס מיוחד של הכנסת".
רשף חן: וזה מתאים לסעיף 37.
רשף חן: "עשרים וחמישה חברי הכנסת הדורשים לכנס כנס מיוחד של הכנסת, בהתאם לסעיף 9(ב) לחוק הכנסת, רשאים לפרט בדרישתם נושא אחד או שני נושאים לסדר יומו של הכנס המיוחד.
רשף חן: יושב ראש הכנסת יעמיד את הנושא או הנושאים על סדר יומו של הכנס המיוחד, כהצעות לסדר היום".
רשף חן: זה הנוהג, נכון?
ארבל אסטרחן: לא, היום זה הצעות דחופות לסדר היום.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: רואים אותן כהצעות דחופות לסדר היום, אם כי נותנים עשר דקות לדובר.
ארבל אסטרחן: ההצעה של יצחק לוי, היא שזה יהיה הצעות לסדר היום ולא הצעות דחופות.
רשף חן: ואז מה?
ארבל אסטרחן: הפרוצדורה שונה.
רשף חן: זה יורד להם מהמכסה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מאיזה מכסה, של מי, תוריד?
רשף חן: הרי במהות זו הצעה דחופה.
רשף חן: מה הנוהל של סדר הדוברים?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעה דחופה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אחד נואם, הממשלה משיבה, יש אפשרות להצעות אחרות.
רשף חן: אז לא צריך להיות כהצעות לסדר היום, אלא כהצעות דחופות לסדר היום.
ארבל אסטרחן: מה קורה, למשל, אם רוצים לדון בהצעת חוק?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: רק לפי בקשת הממשלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז כן.
רשף חן: אז אולי צריך להבהיר כאן: למעט הצעות חוק.
אנה שניידר: אנחנו אומרים היום שאפשר.
אנה שניידר: הכנסת לא חדלה להתקיים בתקופת הפגרה.
רשף חן: זאת אומרת, 25 חברי כנסת יכולים לבקש להניח הצעת חוק?
אנה שניידר: לא מקובל לעשות את זה, אבל אפשר.
אנה שניידר: זה קרה פעם אחת, זה בדרך כלל על פי דרישת הממשלה.
ארבל אסטרחן: יש לנו רשימה של הדוגמאות.
ארבל אסטרחן: זה ה (ה) החדש.
ארבל אסטרחן: אז אולי נקרא ואחר כך נראה.
רשף חן: "מדרשו עשרים וחמישה חברי הכנסת לכנס את הכנסת, אין הם יכולים לבקש העלאת נושאים נוספים באותו כנס מיוחד.
רשף חן: אין באמור כדי למנוע מעשרים וחמישה חברי כנסת אחרים לדרוש כינוס מיוחד באותו מועד ולפרט בדרישתם נושא אחד או שניים שאותו הם מבקשים להעלות, ובלבד שהכנסת לא תדון בנושא שהעלאתו אינה נתמכת על יד עשרים וחמישה חברי כנסת".
אנה שניידר: יש כוכביות כאן.
רשף חן: אני לא מבין למה ה"בלבד" הזה.
רשף חן: זה לא ברור?
רשף חן: מאיזה שנה זה?
אנה שניידר: 64.
אנה שניידר: אולי נשפר את זה.
רשף חן: אז (ב) ברור.
רשף חן: (ג) "בכנס מיוחד של הכנסת לפי סעיף זה, ינמק חבר כנסת אחד בלבד כל נושא שפורט בדרישה".
רשף חן: ברור.
רשף חן: (ד) "דרשו עשרים וחמישה חברי הכנסת לכנס כנס מיוחד של הכנסת לדיון בהצעה להביע אי אמון לממשלה, יקבע יושב ראש הכנסת את הכנס המיוחד במועד שלא יקדם משבוע ולא יאוחר משבועיים מיום הבקשה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הנוהג הוא שאין אי-אמון בפגרה.
ארבל אסטרחן: ואז אמר היועץ המשפטי הקודם לכנסת – וזה נאמר מאז שוב – שהכנסת לא מפסיקה לעבוד.
ארבל אסטרחן: ברגע שיש מספר חברי כנסת שדורשים את זה, אי אפשר למנוע את זה.
רשף חן: השאלה אם שבוע זה מספיק.
ארבל אסטרחן: עד לפני כמה שנים היה צריך שלושים ח"כים כדי לכנס את הפגרה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בסיטואציה הזאת כל שבוע יהיה אי-אמון.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ביום שבו תהיה הצבעה על אי-אמון, תוגש הבקשה לאי-אמון הבא.
רשף חן: נכון, הם יכולים לדרוש עוד פעם ועוד פעם.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כל שבוע אי-אמון בפגרה.
רשף חן: זו צרה.
רשף חן: בפגרה גם אנשים נוסעים באמת לחו"ל, חלקם במשלחות רשמיות.
אנה שניידר: צריכים גם לקחת בחשבון שהכנסת לא חדלה להתקיים ואולי, במסגרת הדיון על הצעות אי-אמון, אפשר להתחיל לחשוב על מכסות, לפחות בפגרה.
רשף חן: אני הייתי עושה: "דרשו שלושים וחמישה" במקום "עשרים וחמישה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היה פעם דיון מהותי על הנושא של האי-אמון ואז אמרו:
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בואו נעשה מהאי-אמון משהו מסודר וקבעו שרק אם מספר המתקרב לשישים מגיש אי-אמון, זה יכול להפוך למשהו אמיתי.
רשף חן: אז נניח שנגיד: קרוב לחמישים חברי כנסת.
אנה שניידר: אבל אם האופוזיציה קטנה?
רשף חן: אופוזיציה זה מושג שאפשר להגדיר אותו, נכון?
ארבל אסטרחן: זה מוגדר בחוק.
רשף חן: אז אפשר לכתוב: דרשו שני שליש מחברי האופוזיציה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה חלק מהדיון המהותי על אי אמון.
רשף חן: אני מציע: "דרשו 35 חברי כנסת - - - כנס מיוחד - - - לא יוקדם מעשרה ימים - - -" – שבוע זה מעט מדי – "ולא יאוחר מ-21 ימים מיום הבקשה".
רשף חן: ולדעתי – ובלבד שבקשה כזאת יכולה להיות מונחת פעם אחת בפגרה.
רשף חן: אחרת כל 21 יום אותם 35 יגישו.
רשף חן: יש לך פעם אחת להגיש.
רשף חן: בסעיף 64(א) נכתוב: "עשרים וחמישה חברי הכנסת הדורשים לכנס כנס מיוחד של הכנסת" - בזמן פגרה – "בהתאם לסעיף 9(ב) לחוק הכנסת - - -" ואז, ברגע שעשינו את זה, אנחנו יכולים להשתמש גם בסעיף (ד) במילים: "בזמן פגרה".
רשף חן: "דרשו שלושים וחמישה חברי כנסת - - -" וכולי ובלבד - - -
ארבל אסטרחן: "ובלבד שחבר כנסת לא יחתום על בקשה כאמור יותר מפעם אחת באותה פגרה".
רשף חן: עכשיו, אל תכתבי "חדש, ועדת יצחק לוי", כי זו תהיה הטעייה.
רשף חן: כי אנחנו שינינו.
רשף חן: תכתבי "חדש".
רשף חן: (ה) דרשו עשרים וחמישה חברי הכנסת לכנס כנס מיוחד של הכנסת לדיון מוקדם בהצעת חוק של חבר הכנסת, יכנס יושב ראש הכנסת את הכנסת ובלבד שהתקיימו שני אלה - - עברו לפחות ארבעים וחמישה ימים מהנחתה של הצעת החוק על שולחן הכנסת, או אישרה ועדת הכנסת את הבאתה של הצעת החוק לדיון מוקדם לפני עבור התקופה האמורה.
רשף חן: לפחות אחד מחברי הכנסת אשר הגישו את הצעת החוק, נמנה עם חברי הכנסת שדרשו את הכנס המיוחד.
ארבל אסטרחן: הם אומרים פה: היה ספק אם ניתן לכנס את הכנסת לכנס מיוחד לשם דיון מוקדם בהצעת חוק.
רשף חן: למה לא? זה יכול להיות אחד הנושאים.
רשף חן: יש לי זכות לנושא, זה בהחלט יכול להיות אחד הנושאים.
אנה שניידר: נכון, אבל צריך באופן מפורש להגיד שזה כולל הצעת חוק.
ארבל אסטרחן: עכשיו, זה בדיון מוקדם, כי בקריאה ראשונה ברור שאפשר.
רשף חן: למה זה לדיון מוקדם?
רשף חן: למה זה לא לדיון בהצעת חוק?
רשף חן: יכול להיות גם קריאה ראשונה, יכול להיות גם קריאה שלישית.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מהסיבה הפשוטה שההנחה שאומרת שבתקופת הכנסים אתה כאן, לא קיימת בפגרה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לו יתואר שיושב ראש ועדת חוקה יגמור הצעת חוק בקריאה שניה ושלישית, יבקש אותה עם 25 חתימות בפגרה ואתה, שיש לך שש הסתייגויות מהותיות שהן אצלך הדבר הכי חשוב בעולם - - -
ארבל אסטרחן: אם זה חוק נורא דחוף ונורא חשוב, אז עכשיו נחכה שלושה חודשים?
רשף חן: קשה לי להאמין שחוק יכול להיות דחוף ברמה של שלושה חודשים.
ארבל אסטרחן: הוועדות עובדות בפגרה.
ארבל אסטרחן: אז בוא תדרוש גם פה 35 חתימות.
ארבל אסטרחן: הרי לכנס רגיל, בשביל דיבורים, מספיק 25 חתימות, להצעת חוק או לאי-אמון, צריך 35?
אנה שניידר: פה הייתי קובעת אפילו ארבעים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל פה את עלולה לקחת מחבר כנסת שהשקיע במשך המושב עבודה, כשזה בא לתכל'ס אומרים לו: אתה בחוץ לארץ.
רשף חן: תשמעו, אני חושב שכל העסק מיותר, כי אם יש 61 אז הממשלה תתמוך בזה.
רשף חן: כי 61 זה בהגדרה - - -
אנה שניידר: ואם זו הצעת חוק שהממשלה מעוניינת בה?
ארבל אסטרחן: הממשלה יכולה לבקש כל דבר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: המציאות היא שכמעט מאה אחוז מהנושאים שנידונים בפגרות זה הצעות כמו לסדר היום.
רשף חן: אני חושב שבסעיף (ה) יש פה בכל זאת בעיה.
רשף חן: הסכנה היא שעל ידי זה יחטפו חוקים.
רשף חן: בוא נניח שאנשים נמצאים בחוץ לארץ.
רשף חן: אני אופוזיציה.
רשף חן: אם אני רוצה להגיש הצעת אי-אמון, אני מראש נדונותי לכישלון כי אני צריך 61.
רשף חן: לעומת זאת, פה אני יכול לעשות מחטף.
רשף חן: אני מנצל את העובדה שאנשים לא זמינים כדי להעביר חוק.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: 25 חברי כנסת מהאופוזיציה יכולים ליזום הצעת חוק טרומית, קריאה ראשונה, ועדת כלכלה תשב לצורך העניין הזה ותביא את זה לשניה ושלישית והקואליציה מבלה בחוץ לארץ.
רשף חן: הממשלה, אם היא מבקשת הצעת חוק, היא לוקחת את הסיכונים שלה.
רשף חן: היא תספור שאנשים ישנם.
רשף חן: וגם, מחטף מהקואליציה כלפי האופוזיציה הוא פחות בעייתי.
רשף חן: כי זה התהליך הרגיל.
אנה שניידר: אז אתה מציע לבטל את הסעיף הזה, בכלל?
ארבל אסטרחן: אז צריך להגיד משהו נגטיבי.
רשף חן: לדעתי צריך להיות בסעיף 64 (א): "נושא אחד או שני נושאים לסדר יומו של הכנס המיוחד, שאינן הצעות חוק פרטיות".
אנה שניידר: אז אנחנו מורידים את (ה).
ארבל אסטרחן: אז מה שאמרת מופיע בירוק והצעות לסדר היום גם בירוק?
ארבל אסטרחן: בסיפא?