GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: בסיטואציה שתהיה פה בעוד שנתיים כתוצאה מההתנהלות של הדילול של העיתונים באחזקות האלה, בבעלויות הצולבות האלה, רשת תוכל להתמודד במכרז.
רוני בר-און: אני לא רוצה שחצי שנה לפני המועד המאושר הזה של השנתיים סוג כזה של אנשים שפעילים בשוק לא יוכלו להתמודד.
רוני בר-און: אם חצי שנה אחרי זה הם יכולים – אז בגלל חצי שנה?
הדס פלד: חצי שנה.
רוני בר-און: אם את אומרת לי שאחרי חצי שנה – אבל לא זה מה שאומר לי מוקדי ולא זה מה שאומרת לי אתי בנדלר.
דידי לחמן-מסר: אני רוצה להסביר.
רוני בר-און: דידי, רגע.
רוני בר-און: אני לא מוכן לדון פה דיוני סרק.
רוני בר-און: אם המצב בעוד שנתיים לא יאפשר להם להתמודד, אני לא הולך לפתור להם את הבעיה של השנה וחצי.
רוני בר-און: אבל אם בעוד שנתיים הם כן יכולים להתמודד, איך אני ארגיש כשאני אוציא מהמשחק בעלי מקצוע כאלה גדולים רק בגלל חצי שנה?
דידי לחמן-מסר: הם לא יוכלו, בגלל הכבלים.
דידי לחמן-מסר: אם עיתון יחליט להישאר בכבלים, גם הסעיף של הכבלים אוסר עליהם להשתתף.
הדס פלד: אני, לפי סעיף קטן (2) יכולה להשתתף.
דידי לחמן-מסר: סליחה, אני רואה את זה.
דידי לחמן-מסר: בואי נקרא את זה ביחד.
דידי לחמן-מסר: (2)(ה) "מי מהמפורטים אינו בעל שליטה במשתתף: (1) בעל רישיון כללי לשידורי כבלים או בעל רישיון לשידורי לוויין...
דידי לחמן-מסר: לרבות מי שהוא בעל שליטה או בעל עניין בבעל רישיון כאמור".
דידי לחמן-מסר: זאת אומרת, אם עיתון – וזה חלק מן הכללים שקבעה הכנסת הזאת – יחליט להיות או בכבלים או בערוץ 2, הוא לא יכול להשתתף במכרז.
דידי לחמן-מסר: יורם, תקן אותי בבקשה.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא יוצא מערוץ 2.
הדס פלד: אבל אני "רשת".
הדס פלד: לי אין עיתון.
הדס פלד: אני רוצה להתמודד במכרז.
דידי לחמן-מסר: אה, אוקי.
דידי לחמן-מסר: עכשיו אני רוצה להסביר משהו.
דידי לחמן-מסר: מבחינת המכרז הבעיה היא שכאשר רשת תבוא להתמודד במכרז היא תבוא עם העיתון.
דידי לחמן-מסר: לכן, הצעתי לחברתי מספר פעמים: תקימו רשת בי"ת, תקראו לה - - -
רוני בר-און: זה תפוס.
רוני בר-און: ג'ו בראל מחזיק ברשת בי"ת.
דידי לחמן-מסר: תקראו לה רשת החדשה.
דידי לחמן-מסר: רשת החדשה תיגש עם כל בעלי המניות למעט ידיעות אחרונות למכרז, עם כל הreputation של כל בעלי המניות שמחזיקים ברשת השנייה, זה יהיה בסדר וחברתי יודעת שיש פתרון משפטי לכל בעיה תאגידית.
רוני בר-און: יורם, הבנתם איפה אני רוצה פה את הפתרון?
יורם מוקדי: יש שתי אפשרויות.
רוני בר-און: עכשיו, אתם יושבים פה בשבילנו.
רוני בר-און: שמעתם את גדר המחלוקת?
רוני בר-און: דידי וגברת פלד.
רוני בר-און: אני רוצה לדעת שכאשר אין מניעה ביום הולדת שנתיים, שלא תהיה מניעה גם ביום הולדת שנה וחצי.
דני יתום: ושנה?
רוחמה אברהם-בלילא: ושנה?
רוני בר-און: דני, שנה לא יהיה.
דני יתום: למה?
רוני בר-און: לא יהיה שנה.
דני יתום: איך אנחנו יודעים להגיד מתי זה יהיה?
רוני בר-און: אנחנו יודעים, כי אנחנו לוקחים לוח זמנים ומוציאים אותו אחרי שנה וחצי.
רוני בר-און: אנחנו לא נוציא אותו אחרי שנה.
דני יתום: האם "רשת" היא התאגיד היחיד?
רוני בר-און: כרגע.
רוני בר-און: כי אין לה עיתון.
דידי לחמן-מסר: גם טלעד.
דידי לחמן-מסר: אבל הפתרון צריך להיות הגון כלפי מתחרים אחרים.
דידי לחמן-מסר: הכוח של ידיעות אחרונות או של מעריב הוא כוח גדול ובצדק.
דידי לחמן-מסר: באמת היו להם הצלחות נפלאות וטוב שכך.
דידי לחמן-מסר: אני חושבת שאם הכנסת קיבלה החלטה שמי שבכבלים או בשידור לא יכול להיות, זה צריך להישמר על ידי כך שלא "רשת" תיגש למכרז, אלא רשת החדשה.
דידי לחמן-מסר: ועכשיו אני רוצה להגיד - -
רוני בר-און: טוב, קיבלנו.
דידי לחמן-מסר: ועדיין אני נשארת עם הערתי לגבי 49% בסוף הדרך.
רוני בר-און: יש לך מה לומר בעניין הזה?
אברהם בורג: אני מקבל את ההערה שלך, שקו פרשת המים של השנתיים יש בו שרירותיות חזקה מדי.
אברהם בורג: מה תהיה הבעיה שלנו?
אברהם בורג: שכשחצי שנה לפני נצא למכרז, יכול להיות שאלה שיהיו כשרים בעוד חצי שנה לא יהיו ערוכים, מבחינת המבנים הפנימיים שלהם – בעלי מניות, בעלי אחזקות וכולי – ואז מה אני עושה?
אברהם בורג: הרי יתמודד בן-אדם שלא רוצה לרמות אותי, אבל יווצר מצב שאני נותן למישהו להתמודד כשבסופו של דבר הוא לא ראוי.
אברהם בורג: לכן, יידע כל מי שרוצה להתמודד – אני לא נכנס לשמות - -
רוני בר-און: שייערכו מהיום.
אברהם בורג: בדיוק.
רוני בר-און: ההצעה שנתנה לך דידי בחינם היא הצעה מצוינת.
הדס פלד: יש עם זה בעיה - -
רוני בר-און: תרשי לי גברת פלד.
אברהם בורג: תרשה לי בבקשה לסיים.
אברהם בורג: אני לא רוצה להגיע למצב שאני נותן לעקוף את החוק באמצעות החוק.
אברהם בורג: אם אתם תהיו ערוכים ביום יציאת המכרז בסטרוקטורה כזאת, במבנה כזה, שבתום השנתיים אתם כשרים – תתמודדו.
אברהם בורג: לא תהיו, לא תדעו, כי פה ושם – לא תוכלו להתמודד.
אברהם בורג: מראש.
רוני בר-און: למרות התשובה המאד ברורה שקיבלת מחבר הכנסת בורג, אני ארשה לעצמי להוסיף עוד משפט אחד: במערכת האיזונים, מה שאת מבקשת ממני לעשות, הוא דרך הרבה יותר ארוכה ממה שהציעה לך דידי.
רוני בר-און: אז תתכבדי – אני מוכרח לסיים את זה.
רוני בר-און: העניין הזה מוצה.
רוני בר-און: הוא מוצה.
רוני בר-און: יש לך פתרון, את לא אוהבת אותו, אבל מבחינתי, גם ציבורית וגם מבחינתך, הוא פתרון הרבה יותר אלגנטי והרבה יותר עומד בפני כל ביקורת מהפתרון שאני חשבתי לדחוף אליו מלכתחילה ושהבנתי, תוך כדי הדיון, שמחירו יקר מדי.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת בנלולו.
דניאל בנלולו: אני מציע שבתוך השנתיים לא יהיה מכרז.
אברהם בורג: אז אתה עושה שנתיים וחצי.
רוני בר-און: דני, מכרז לוקח זמן.
רוני בר-און: מכרז, מפרסמים אותו זה חודשים, בודקים אותו זה חודשים.
אברהם בורג: הבעיה תמיד תהיה.
דניאל בנלולו: אבל מצאנו את הפתרון, דני.
דניאל בנלולו: כבר נמצא פתרון.
הדס פלד: זה לא פתרון.
רוני בר-און: תודה רבה, זה לא פתרון – זה לא פתרון.
אתי בנדלר: אולי אפילו להאריך את תקופת הביניים.
דן לנדאו: ברמה הפרקטית, אנחנו לא צופים שהמכרז ייערך לפני המחצית השנייה של 2005.
דן לנדאו: כך שברמה הפרקטית ייתכן שבכלל לא נגיע לבעיה הזאת.
רוני בר-און: הנה, דני, גם אתה קיבלת פתרון.
רוני בר-און: שנתיים זה לא דבר קדוש, אתה מבין?
רוני בר-און: יכול להיות שהפיילוט יתחיל יותר מאוחר והזמן שלה עובד.
רוני בר-און: הנושא הזה מוצה.
רוני בר-און: או לא?
אתי בנדלר: אני רוצה להציע איזושהי הצעת ביניים שתקל על כולנו, אולי בכל זאת.
אתי בנדלר: שידורי רשות השידור נגמרים בתום הכנס הנוכחי – זה קבוע בחוק, בחוק אחר – ולכן הפיילוט יתחיל מיד לאחר מכן, אני מקווה.
אתי בנדלר: תקופת הביניים שמתחילה עם כניסתו של החוק הזה לתוקף, דהיינו בחודש אפריל או משהו כזה, אמורה להימשך שנתיים.
אתי בנדלר: במהלך השנתיים האלה צריכים להכין תקנות לאישור ועדת הכנסת, צריכים להיקבע כללים על ידי המועצה ורק לאחר מכן צריכים להכין את המכרז, לפרסם אותו וכולי.
אתי בנדלר: ייתכן שתקופת הביניים של שנתיים היא אכן קצרה מדי והיא עלולה להתנגש גם עם זה.
אתי בנדלר: כל מה שאני מציעה זה להאריך את תקופת הביניים, שתהיה שנתיים וחצי ועל ידי כך זה יאפשר גם לפרסם את המכרז במועד כזה, שאז נדע בדיוק איפה "רשת" עומדת.
רוני בר-און: זה תמיד נוכל לעשות תוך כדי תנועה.
רוני בר-און: אני מלכתחילה לא - -
אתי בנדלר: זה מחייב תיקון חוק, כי התקופה של שנתיים קבועה בחוק.
אתי בנדלר: תקופת הביניים קבועה בסעיף 21א' לחוק האומר, שמשך תקופת הביניים לא יעלה על שנתיים ולכן אני מציעה שיהיה כתוב שנתיים וחצי.
רוחמה אברהם-בלילא: שמה?
רוחמה אברהם-בלילא: רק משנתיים וחצי ואילך יוכלו?
רוחמה אברהם-בלילא: בתום השנתיים שיוכלו.
רוני בר-און: אני לא רוצה להתעסק עם זה.
אתי בנדלר: אנחנו צריכים בתקופת ביניים לעשות המון הליכים.
אתי בנדלר: בתום תקופת הביניים הזכיין, מי שנבחר במכרז, צריך להתחיל לשדר.
אתי בנדלר: אז אני מציעה, פשוט, למשוך קצת את התקופה.
אברהם בורג: אין עם זה בעיה.
אברהם בורג: שנתיים זה שרירותי כמו שנה וחצי.
רוני בר-און: נעשה את זה לשלושים חודש את תקופת הביניים, חברים?
רוני בר-און: יש עם זה בעיות?
רוחמה אברהם-בלילא: אם זה פותר בעיה.
אברהם בורג: אם זה פותר איזשהן בעיות ספציפיות של זמנים, אז בבקשה.
רוני בר-און: תתקני פה לשלושים חודש את תקופת הביניים.
רוני בר-און: הנה, כבר יש לנו פתרון.
הדס פלד: תודה.
רוני בר-און: בעניין הזה, שלום?
רוני בר-און: עכשיו אנחנו לא בדיון על החוק.
שלום שמחון: אנחנו לא בדיון על החוק, אבל יש פה שאלה עקרונית, שלא יכול להיות שבוועדה אחת יקרה משהו ובוועדה אחרת יקרה ההפך בנושא האחזקה בערוץ הזה.
רוני בר-און: תודה, גמרנו.
רוני בר-און: הנושא הזה לא עולה עכשיו על השולחן, תודה.
רוני בר-און: אתי, להתקדם בבקשה.
שלום שמחון: - - -
רוני בר-און: שלום, אני מבקש ממך.
רוני בר-און: אני לא דן בעניין הזה עכשיו.
שלום שמחון: זה שאתה לא דן בזה, זה לא אומר שזה בסדר.
רוני בר-און: יכול להיות שזה לא בסדר.
רוני בר-און: אני פעם נתתי התחייבות שמה שאני עושה הכל בסדר?
רוני בר-און: 90% לא בסדר.
רוני בר-און: זה אולי ב-10% שבסדר.
רוני בר-און: בבקשה, אתי.
אתי בנדלר: קיבלתי מספר הערות אתמול בלילה ממשרד המשפטים.
אתי בנדלר: בסעיף 15, שכולו סעיף חדש הדן בעיקר בזכויות קניין ובהפצת חומר משודר - -
שלום שמחון: באיזה עמוד את?
שלום שמחון: יש פה את הבעיה של הבעלויות הצולבות.
אתי בנדלר: עמוד 6.
אברהם בורג: אין פה בעלויות צולבות, זה בלוף בריבוע.
אברהם בורג: מרמים אותך עם הבעלויות הצולבות.
אברהם בורג: ודידי, מה שעשית פה לובי - - - עם בעלויות צולבות.
אברהם בורג: גם לרמות את חברי הכנסת וגם להרוס את תהליך החקיקה?
אברהם בורג: מה זה הסיפור הזה?
רוני בר-און: די, אני מצטער.
רוני בר-און: שלום, אתה לא יכול להיכנס לישיבה – תודה רבה, אברום – אתה לא יכול להיכנס לישיבה ולהפריע לי לעבוד.
דידי לחמן-מסר: אני מוחה אדוני, אני לא מרמה אותך.
אברהם בורג: מחית.
אברהם בורג: תודה רבה, אני מתנצל.
אברהם בורג: את מאחזת את עיניהם.
אברהם בורג: לא יודעים על מה מדברים, את זורה חול בעיניים כדי להרוס תהליך חקיקה של שנתיים שלא היית מעורבת בו בכלל.
דידי לחמן-מסר: - - -אדוני, תודה רבה.
רוני בר-און: אברום, אני מבקש ממך, אני קורא אותך לסדר.
אברהם בורג: אני מתנצל.
רוני בר-און: תמשיכי.
אתי בנדלר: סעיף 15, התבקשתי בישיבה הקודמת להגיש הצעות חדשות, כשהעיקרון שהונחיתי בו על ידי ועדת הכנסת הוא לקבוע שזכויות הקניין הרוחני יהיו של הכנסת, אבל עם איזשהן הנחות אחרות.
אתי בנדלר: ניסיתי ללמוד את הנושא הזה באמצעות המומחה של משרד המשפטים.
אתי בנדלר: לצערי הסתבר לי דבר שהייתי מודעת אליו קודם, שמדובר בסוגיה מאד מאד מורכבת שצריכים לשמוע בה הרבה מאד גורמים לצורך גיבוש העיקרון.
אתי בנדלר: לכן, מה שאני מציעה זה, שייאמר בסעיף 15(א) החדש – שאף פעם לא נקרא ולכן אני מבקשת לקרוא אותו – שזכויות הקניין הרוחני בשידורי הכנסת יהיו בבעלות הכנסת, אלא אם כן נקבע אחרת בתקנות או בכללים לפי חוק זה.
אתי בנדלר: זאת אומרת: העיקרון הוא שהזכויות הן של הכנסת, אבל כיוון שלפעמים יש כאן זכויות של צד גימ"ל – למשל, אם בא אורח או אפילו חבר כנסת ומקריא בישיבה מוקלטת שיר של אלתרמן, ברור שאנחנו לא רוצים לשאוב את זכויות הקניין ביצירה של אלתרמן ולהפוך את הכנסת לבעלת זכויות היוצרים באותה יצירה.
אתי בנדלר: לכן, נצטרך לחשוב על מגוון המקרים שאותם אנחנו רוצים למעט מהכלל שזכויות היוצרים יהיו של הכנסת ואת זה אנחנו נשאיר ללמידה ולקביעה בתקנות ובכללים.
אתי בנדלר: דבר נוסף שאני מבקשת להפנות אליו, זה לעניין סעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: הנוסח החדש המוצע הוא: "על אף הוראות סעיף קטן (א), שידורי הכנסת יעמדו חינם לשימוש כל הרוצה בהם, אלא אם כן נקבע אחרת בתקנות לעניין השימוש או לעניין התשלום".
אתי בנדלר: אני מבקשת, לאור הערה של משרד המשפטים, להרחיב כאן לצורך הסעיף הזה את ההגדרה של "שידורי הכנסת".
אתי בנדלר: שידורי הכנסת זה רק מה שמשודר בפועל מישיבות המליאה או מישיבות הוועדות ואירועים ממלכתיים ואני מבקשת להבהיר שמדובר כאן גם בחומר שצולם, אף אם הוא לא שודר למעשה.
רוני בר-און: אנחנו מצביעים איפה על סעיף 15.
אברהם בורג: ואז איך זה ייקרא?
אברהם בורג: שידורי הכנסת וצילומי הכנסת?
רוני טלמור: אתי, את ההערה שלנו בנושא התשלום – אנחנו הצענו שיהיה מדובר בתשלום סביר והכוונה היא - -
אתי בנדלר: בנוסף לזה, אני מבקשת בסעיף קטן גימ"ל – לאור הערה שקראתי הבוקר – "הרוצה בהקלטות לאחר שידור – ישלם לגוף המשדר תשלום בשל ההוצאות הכרוכות בכך, בהתאם לכללים שתקבע המועצה- - -" אני מציעה להוסיף כאן שהתשלום יהיה מבוסס על מחיר העלות.
רוני בר-און: נראה שאנחנו נסדר לנו איזה גוף להתפרנס?
רוני בר-און: באמת, תנו לנו קצת קרדיט.
רוני בר-און: מי קובע את המחיר?
אתי בנדלר: המועצה.
אתי בנדלר: אבל הם רוצים שזה יהיה מבוסס על מחיר העלות.
רוני בר-און: מחיר סביר, תוסיפי מחיר סביר.
אתי בנדלר: מחיר המבוסס על מחיר עלות.
רוני טלמור: גם בסעיף קטן (ב) זה רלוונטי.
דידי לחמן-מסר: זה נכס היסטורי.
אתי בנדלר: לא, לעניין סעיף קטן (ב) אני לא מוכנה להוסיף את זה, כי ייתכן שאנחנו נחשוב שאם יש גוף כלשהו שרוצה את זה לצורך תוכניות סאטירה מסחריות והקרנות מסחריות, אז שתהיה אפשרות לגבות ממנו יותר.
רוני בר-און: אנחנו מצביעים על סעיף 15, סעיפים קטנים (א),(ב) ו-(ג).
רוני בר-און: מי בעד התוספות כפי שהוספו בכחול כרגע, ירים את ידו.
רוני בר-און: אני קובע איפוא שההוראות האלה גם שונו.
רוני בר-און: בשמירת החומר את מכניסה את התוספת של דידי שגם אנחנו שומרים חומר ואין צורך להצביע על זה, הצבענו על זה כבר.
אתי בנדלר: ומה שאני מציעה זה שהגוף המשדר ישמור על הקלטות של שידורי הכנסת ושל המשדרים הנוספים – או של סוגי משדרים נוספים – שתקבע המועצה באופן כולל, כך שאיכותם לא תיפגע, ויעבירם לגנזך המדינה – וכאן התוספת – ולכנסת, באופן ובמועדים שיקבע בתקנות יושב ראש הכנסת.
רוני בר-און: אני לא חושב שזה מה שדידי אמרה.
רוני בר-און: דידי אמרה שאנחנו צריכים לשמור על זה.
אתי בנדלר: כן, אבל הם מצלמים, אז אני רוצה שבנוסף להעברה לגנזך המדינה יעביר גם לנו והכל באופן ובמועדים שיקבע בתקנות יושב ראש הכנסת.
קריאה: בשביל מה כל כך הרבה עותקים?
דידי לחמן-מסר: סליחה, מותר לו גם להתשמש בזה לצרכים מסחריים אחרים, או לא?
דידי לחמן-מסר: זאת שאלה שעולה.
דידי לחמן-מסר: אני חברה מסחרית – טוב, קודם אתי, אחר כך.
אתי בנדלר: מה שהצעתי – שיועבר לכנסת, הכל באופן ובמועד שיקבע יושב ראש הכנסת בתקנות.
אתי בנדלר: זה מקובל?
רוני בר-און: הנוסח, 17(א), מקובל עלייך שיחד עם העברה לגנזך המדינה יועבר לכנסת וישמר באופן שייקבע בתקנות על ידי היושב ראש?
רוני בר-און: מהו זה שאת מבקשת עוד?
דידי לחמן-מסר: הנושא האחר זה השימוש המסחרי של מי שהשקיע בערוץ.
דידי לחמן-מסר: יש כאן שאלה מאד יפה, האם הערוץ הזה מחזיק את עצמו או לא.
דידי לחמן-מסר: האם אתם מסכימים שחברה מסחרית כמו אוסם – לצורך זה נעזוב את הפרנויה – ייקח את השידורים שהוא שידר עבור הכנסת ויעשה בזה שימוש מסחרי לצרכיו?
דידי לחמן-מסר: יגזור, ישתמש בזה, נגיד, לפרסומת לאוסם.
יורם מוקדי: אסור.
דידי לחמן-מסר: אסור לעשות שימוש – באיזה כללים?
דידי לחמן-מסר: פה זה לא כתוב.
יורם מוקדי: בכל כללי הפרסומת.
דידי לחמן-מסר: עזוב מה כתוב בכללי הפרסומת.
דידי לחמן-מסר: הוא עושה את זה בפרסומת מסחרית, בערוצים שמותר.
דידי לחמן-מסר: באינטרנט.
דידי לחמן-מסר: מה זה משנה?
דידי לחמן-מסר: אל תגיד לי איפה יש רגולציה - - אני שואלת האם אתם חושבים שהערוץ הזה עושה את זה?
דידי לחמן-מסר: השאלה היחידה היא האם זה כלכלי או לא?
רוני בר-און: איפה אנחנו אוסרים את זה?
דידי לחמן-מסר: אם זה לא כלכלי - -
רוני בר-און: הבנו, דידי.
רוני בר-און: איפה הדבר הזה נשלל נורמטיבית?
דן לנדאו: פרלמנטים אחרים מגדירים את זה בכללים הפנימיים שלהם, לעולם לא בחקיקה ראשית ופה, כמו שיורם אמר, הרי הגוף הזה יפעל מכוח רישיון וזה יכול להסדיר את זה.
יורם מוקדי: יש גם זכויות קניין פה ששייכות לכנסת.
יורם מוקדי: ולכן גם צריך כללים מפורטים שמסדירים את הנושא הזה.
רוני בר-און: דעתך נוחה?
רוני בר-און: אנחנו מסודרים בעניין הזה?
דידי לחמן-מסר: אבל יש אפשרות גם להתיר את זה.
דידי לחמן-מסר: נכון?
רוני בר-און: אנחנו לא רוצים להתיר.
דידי לחמן-מסר: אבל אם אתה לא רוצה להתיר, תגיד בחוק, כי הוא אומר - - -
רוני בר-און: אבל אומרים לך שבמקומות אחרים זה לא מוסדר בחוק.
רוני בר-און: זה מוסדר בכללים.
דידי לחמן-מסר: אין במקומות אחרים מודל דומה למודל שנעשה כאן.
דידי לחמן-מסר: נקודה אחת.
דידי לחמן-מסר: נקודה שנייה: אם הכנסת רוצה, באופן עקרוני, שלא ייעשה בזה שימוש מסחרי לענייניו של בעל הזיכיון או בעלי עניין, שתגיד את זה.
דידי לחמן-מסר: כי אם אתם משאירים את זה לרישיון – יכול להיות שלא יגידו את זה ברישיון.
רוני בר-און: למה שלא יגידו את זה ברישיון?
דידי לחמן-מסר: מי אמר שכן ומי אמר שלא?
דידי לחמן-מסר: זה לא נמצא שם.
רוני בר-און: מה התשובה שלכם לעניין הזה?
יורם מוקדי: אפשר להסמיך את ועדת הכנסת לקבוע כללים גם לנושא הזה.
דידי לחמן-מסר: ואם היא לא תקבע?
יורם מוקדי: אבל היא שומרת על עצמה.
דידי לחמן-מסר: אוקי.
דידי לחמן-מסר: בסדר גמור.
רוני בר-און: איפה אנחנו מוסיפים את זה?
אתי בנדלר: בסעיף 4.
רוני בר-און: מה את אומרת ב-4 ואיפה?
דידי לחמן-מסר: "והכנסת תקבע כללים" לא "רשאית".
אתי בנדלר: הכל "רשאית".
רוני בר-און: כתוב: "תקבע בתקנות מדיניות".
רוני בר-און: זאת הפתיחה שלו.
דידי לחמן-מסר: אם היא תקבע, אז היא תקבע.
דידי לחמן-מסר: לא "רשאית".
רוני בר-און: הוספת אחד בקטנים?
אתי בנדלר: אני מדברת, אם אני מבינה נכון, על עניין השימוש שיעשה בעל הרישיון בשידורי הכנסת למטרותיו האחרות.
דני יתום: איסור השימוש.
אתי בנדלר: לא איסור.
אתי בנדלר: אני לא יכולה להפלות אותו לרעה לעומת כל גוף אחר שרוצה להשתמש בזה.
אתי בנדלר: הרי אני לא מגבילה.
רוני בר-און: זה לא איסור, דני, השימושים.
רוני בר-און: נגיד לו איך להשתמש.
רוני בר-און: עוד משהו שרצית להעיר?
דני יתום: נחה דעתי.
אתי בנדלר: עכשיו אני מפנה לסעיף 21, שאלה בסך הכל תוספות שנדרשתי להכניסן בישיבותיה הקודמות של הכנסת, ונדמה לי שגמרתי להציג את כל השינויים והתיקונים.
אתי בנדלר: כמובן שיהיו עוד שינויי נוסח, כפי שאני תמיד עושה אחרי שחוק מאושר.
רוני בר-און: אין לנו צורך בהצבעות נוספות.
רוני בר-און: עכשיו אנחנו צריכים לשמוע, אם בכלל, את הנושא של העלות התקציבית.
אליעזר כהן: מה עם ההסתייגויות?
אתי בנדלר: אישרנו את ההסתייגויות.
רוני בר-און: היינו בישיבה הקודמת ואישרנו את ההסתייגויות, אתה יצאת לפני שהבעת הסתייגות - -
אתי בנדלר: הוא קיבל את ההסתייגות.
רוני בר-און: ואתה קיבלת את זה.
אברהם בורג: אפשר גם להסתייג במליאה.
אברהם בורג: לא התקבלה דעתכם – אפשר גם להסתייג במליאה.
רוני בר-און: מי מדבר על העניין של העלות התקציבית?
רוני בר-און: הייתה לנו פה מחלוקת - -
אברהם בורג: יש לך הערכה?
רוני בר-און: שנייה אחת.
רוני בר-און: שמענו פה הערכות מן היקב ומן הגורן.
רוני בר-און: אחת דיברה על 100 מיליון ואחרת דיברה על 15 מיליון, כך או כך אני אמרתי שאם זה יעלה באמת 100 מיליון, אנחנו לא נאשר את זה.
אברהם בורג: נעשה את זה לבד.
רוני בר-און: אנחנו נצייר את מה שאנחנו עושים פה ולא נצלם בטלוויזיה.
רוני בר-און: ביקשנו מהמרכז שלנו למחקר ולמידע, מהמחלקה הכלכלית, את חוות דעתם.
רוני בר-און: קיבלתי אותה כתובה.
רוני בר-און: מוחמד סייד אחמד, מנהל המחלקה הכלכלית של הממ"מ נמצא פה.
רוני בר-און: אתה רוצה לומר לחברים?
מוחמד סייד אחמד: אני אגיד כמה דברים.
מוחמד סייד אחמד: בהתחלה, כשנתבקשנו להכין את המסגרת התקציבית, הנחת העבודה הייתה שלא ניתן לתת אמדן מדויק מסיבה אחת פשוטה: שחסר אפיון לעבוד.
מוחמד סייד אחמד: אין לנו ציון מדויק.
מוחמד סייד אחמד: אנחנו לא יודעים בדיוק מה יהיה בערוץ.
מוחמד סייד אחמד: כלומר: חסר אפיון של שידורים ישירים, מליאה, ועדות, שידורי אולפן, שידורים חוזרים.
מוחמד סייד אחמד: ההנחה הבסיסית היא שהיקף השידורים יהיה משהו כמו עשר עד שתים-עשרה שעות ביום וההנחה השנייה היא שערוץ כזה אין בו הפקות מקור, אין רכש יקר, אין צורך בשכירת שירותיהם של כוכבים כמו שדרני על ודברים כאלה.
דני יתום: אנחנו פה מקבלים את הכוכבים בחינם.
רוני בר-און: פה את הכוכבים קובעים חברי המרכז.
מוחמד סייד אחמד: ואז, אחרי כל ההנחות האלו שכולן בכיוון של קיטון בעלות, התייחסנו לעלות השידור בפועל של רשות השידור, קיבלנו את התחשיבים של שנת 2000 ו-2002 והתייחסנו גם לאומדן הראשוני של חשב הכנסת.
מוחמד סייד אחמד: ההבדל העיקרי באומדנים האלו – כלומר, הם בעצם תמונת ראי האחד של השני, אבל ההבדל היחידי הוא שעלות השידור האנלוגי בתחשיב של חשב הכנסת, חושבה בצורה מאד גבוהה – עשרה מיליון שקל.
מוחמד סייד אחמד: בדקנו את זה, פנינו למועצה לשידורי כבלים ולוויין, פנינו ליורם ובעצם גילינו שעלות שידור הלוויין הדיגיטלי היא משהו כמו מיליון שקל, 250,000$.
מוחמד סייד אחמד: לאחר שבדקנו את כל התחשיבים הגענו למסקנה, שמסגרת תקציב של 12 מיליון שקל הינה סבירה.
מוחמד סייד אחמד: זה לא אומר שבפועל העלות לא תהיה 15, וזה ולא אומר שבפועל העלות לא תהיה 10 מיליון.
רוני בר-און: אבל זה לא יהיה 100.
מוחמד סייד אחמד: זה בכל מקרה לא יהיה 100.
רוני בר-און: תקציבים, משהו, התעניינתם בנושא הזה?
רוני בר-און: חברים שרוצים להתבטא?
דניאל בנלולו: האם בתקציב הזה יש תחשיב - -
רוני בר-און: זה לא תקציב.
רוני בר-און: זאת מסגרת.
רוני בר-און: עלות.
אברהם בורג: אומדן.
רוני בר-און: זה קצת יותר רחוק מאומדן, כי כבר נכנסו לפרטים.
דניאל בנלולו: שאלתי אם יש תקציב מיוחד בתוך המסגרת הזאת לתשתית.
מוחמד סייד אחמד: את התשתית אפשר לחלק על פני מספר שנים.
מוחמד סייד אחמד: כלומר: אם פה קובעים מסגרת שוטפת, אז ייתכן שבשנה הראשונה השוטף יהיה, בואו נגיד, 10 מיליון שקל, ועוד 4 או 5 מיליון שקל לצורך תשתית.
מוחמד סייד אחמד: אבל כעיקרון, מבחינה חשבונאית, נוהגים לחלק את זה על פני כמה שנים.
מוחמד סייד אחמד: אז זה כולל את התשתית.
אתי בנדלר: אני רוצה רק להעיר הערה אחת: לא מדובר בתקציב שמחייב מבחינת בניית מסגרת השידורים לאחר מכן.
אתי בנדלר: אני ביקשתי שהעלות התקציבית תיקבע בשל הוראות חוק יסוד: משק המדינה – ההוראות שהתקבלו לעניין חקיקה הצריכה תקציב, כיוון שברגע שמדובר בהצעת חוק תקציבית, צריך שהחוק יתקבל לפחות ברוב של 50 חברי כנסת.
אתי בנדלר: לי, על כל פנים, היה ברור – ואני חושבת שגם לחברי הוועדה, על פני הדברים – שאכן מדובר בהצעת חוק תקציבית, אבל כדי שהוועדה תקבע את זה, היא צריכה לקבוע מהי העלות התקציבית.
אתי בנדלר: האוצר נמנע, מסיבותיו, מלתת הערכה תקציבית לעניין הזה ולכן יש לפנינו רק את ההערכה התקציבית של הממ"מ, שמבוססת על הערכות מסוימת של עו"ד יורם מוקדי.
אתי בנדלר: על כל פנים, זה לא הסכום שבהכרח יוקצה בסופו של דבר בתקציב הכנסת לנושא זה.
רוחמה אברהם-בלילא: אז למה לא מבקשים הערכה תקציבית מהאוצר?
רוחמה אברהם-בלילא: מה הבעיה?
דניאל בנלולו: אז יכול להיות שפתאום יוקצו 50 מיליון?
אתי בנדלר: קשה לי להאמין, אני מניחה שלא, אבל אנחנו לא דנים כאן בתקציב הכנסת.
אתי בנדלר: שיהיה ברור.
דידי לחמן-מסר: - - בשביל מה בא הסעיף הזה?
דידי לחמן-מסר: הסעיף הזה אומר שאם יש הרשאה להתחייב על 50 מיליון, אתם תקבלו על זה אישור של 51 חברי כנסת.
דני יתום: סליחה, חברי הכנסת מבקשים לדבר באישור.
דידי לחמן-מסר: סליחה, אדוני.
דני יתום: זה כולל גם את האחרים.
קריאה: לא, האחרים יש להם פריבילגיה.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת יתום.
דני יתום: אם זו הבעיה ואנחנו איננו יכולים להסתמך או להיסמך על משהו שיחייב, יש אפשרות לאחת משתיים: או לחייב את האוצר להערכה תקציבית שתהיה יותר מדויקת, נניח, אבל אם גם בכך לא נסתפק ואנחנו איננו רוצים להגיע למצב שבמקום 15 מיליון שקל זה יקפוץ ל-50 מיליון שקל, נדמה לי שאפשר לדבר על מסגרת גג.
דני יתום: בתנאי שהדבר לא יעבור מסגרת גג של 20 מיליון שקל.
אברהם בורג: אני יכול הערה לסדר?
רוני בר-און: קודם ידבר חבר הכנסת בנלולו.
רוני בר-און: שמענו פה הערה, עכשיו מתפתח פה דיון, אנחנו נשב פה עכשיו עד ארבע בעקבות ההערה הזאת.
אברהם בורג: אל תדאג.
דניאל בנלולו: אני מוותר.
רוני בר-און: כן, בבקשה, חבר הכנסת בורג.
אברהם בורג: תראו, המספרים האלה שמוחמד את יורם נתנו, נניח, את האישרור של הסביבה שלהם, נובעים מניסיון העבר של מה שקרה כאן, פחות או יותר.
אברהם בורג: כשהתחלנו את התהליך, אמרתי: זה בערך מה שאנחנו מקצים וכולי והתפתח הוויכוח שעל פיו אנחנו מקצים בשנים האחרונות.
אברהם בורג: זכרו: גם כשהחוק הזה עובר, שום דבר לא יברח לכנסת מן הידיים, משום שתקציב הכנסת מאושר כאן בעוד חודש וחצי בוועדה הזאת - -
דניאל בנלולו: או.
דניאל בנלולו: תופיע שורה?
אברהם בורג: זה תקציב הכנסת, דני.
אברהם בורג: רק להסביר את התהליך: יש ועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת הכנסת, שבמסגרת תקציב המדינה מאשרת את תקציב הכנסת.
אברהם בורג: היה ואתה תראה פתאום פריצה מטורפת, היושב ראש ואתה מציגים את זה.
דניאל בנלולו: בסדר.
דניאל בנלולו: ואני חבר שם.
רוני בר-און: אמרנו שאם זה יברח – אני הרי יודע לקרוא הצעה או מה שאתה קראת אומדן.
רוני בר-און: בן-אדם מדבר על 12 או 15 מיליון וזה יברח ל-25, אני אגיד: תודה רבה, לא בבית ספרי.
רוני בר-און: תעשו לכם טלוויזיה על חשבונכם, אני לא מעביר את זה בתקציב הכנסת.
רוני בר-און: סוף החדשות.
רוני בר-און: זה עובר דרך כל השיברים.
דני יתום: וזה למרות שאנחנו מדברים על חוק?
דני יתום: זה למרות שהחוק יעבור, נניח?
רוני בר-און: דני, דני.
רוני בר-און: איפה עלה העניין הזה של הצורך לפנות לאיזה גורם שהוא, לכאורה, מקצועי.
רוני בר-און: זו האוטוריטה שלנו.
רוני בר-און: הממ"מ נותן לנו דברים.
רוני בר-און: אף אחד מאתנו לא קופץ מקומה שלישית כי אומרים לנו משהו בממ"מ, אבל אלה הגופים שבודקים.
רוני בר-און: בא ג'ו בראל ואמר: זה יעלה לכם 100 עד 120 מיליון שקל בשנה.
רוני בר-און: אני מאד מחשיב את דעתו, אמרתי ליושב ראש: אדוני, בשביל 120 מיליון שקל בשנה לא רוצה ערוץ טלוויזיה.
רוני בר-און: תמשיך לעבוד בערוץ 1, תסתדר, תמצא את הפתרון.
רוני בר-און: מצד שני אמרו אנשים – לא יכול להיות שזה יעלה יותר מ-10 או 12 מיליון שקל, לאור מה שאנחנו משלמים לערוץ 1.
רוני בר-און: אמרתי: אני אמנם כלכלן גדול מאד, אבל אני רוצה לשמוע כלכלן מוסמך בעניין.
רוני בר-און: זה מה שהוא אומר לך.
רוני בר-און: אני אומר לך: יש לנו עדיין את כל השיברים בדרך.
רוני בר-און: פעם אחת שאישרת את החוק, זה לא אומר שנתת להם את הוויזה ואמרת להם: לכו תתפוצצו.
דני יתום: אני שאלתי מה קורה אם אנחנו מגיעים למצב של התנגשות.
דני יתום: מצד אחד הכנסת תעביר את החוק הזה – יש הנחה שהיא תעביר את החוק הזה – ומאידך לא מופיע כאן שום דבר בנושא התקציב - -
רוני בר-און: לא תהיה טלוויזיה.
דני יתום: רגע, אין דבר כזה.
דני יתום: אני שואל - -
רוני בר-און: למה אין דבר כזה?
דני יתום: הכל יכול להיות, אבל אני שואל: האם בהתנגשות, בין חקיקה שעברה, לבין החלטת - -
דני יתום: רגע, תן לי רק לבאר את דברי.
דני יתום: אני שואל האם ניתן לפתור את הבעיה כי אני משפטן, כנראה, יותר קטן ממך.
דני יתום: האם בהתנגשות הזאת, יש פתרון: מחד תעבור חקיקה שהיא לא תקציבית, ומאידך תהיה כאן עילה אדמיניסטרטיבית ליושב ראש ועדת הכנסת או למי שעוסק בתקציבי הכנסת, בניגוד לחקיקה, להגיד: אין תקציב – וכתוצאה מכך גם החוק לא יתממש?
אברהם בורג: אני מבקש להסביר תהליכים, אדוני היושב ראש.
אברהם בורג: אתה מחוקק חוק שאומר: אני קובע את עמדתי, כמחוקק, שאני רוצה ערוץ שידורים מן הכנסת במתכונת המופיעה כאן.
אברהם בורג: כדי שהחוק יעבור, במגבלת 5 המליון של הכנסת הקודמת, אתה מקבל הערכה תקציבית.
אברהם בורג: אם אין התנגדות ממשלה, אתה מאשר את זה בחקיקה ויהיה מספר ח"כים וכולי וכולי – אישרת את החוק.
אברהם בורג: אושר.
אברהם בורג: לא מופיע בחוק המספר.
אברהם בורג: המספר הוא חלק ממערך התמך של הדיונים לשאלה אם הוא בכלל עובר את רף הדיון.
אברהם בורג: העברת אתו – יש לך חוק.
אברהם בורג: קמה ועדת מכרזים.
אברהם בורג: אם מסתבר שאף זכיין לא יכול לעמוד במספר הזה - -
דני יתום: איזה מספר?
דידי לחמן-מסר: מי אומר שהוא יופיע במכרז בכלל?
אברהם בורג: יש ועדת מכרזים שמנהלת כאן תהליך והיא יודעת מה אנחנו קבענו - -
רוני בר-און: אני לא חייב לקבל כל הצעה.
אברהם בורג: לאור, מצד אחד, ההערכה התקציבית שיש כאן ומצד שני לאור תקציב הכנסת – מה שמוקצב כאן, אתה בעוד חודש מאשר בתקציב הכנסת 10 מיליון לעסק הזה, 12 מיליון, 100 מיליון, 200 מיליון.
אברהם בורג: זה הסכום שבמסגרתו ייעשה המכרז.
אברהם בורג: נגיד ששמת 15 מיליון או 12 מיליון ואף זכיין לא מגיש בסכום הזה - -