GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליעזר כהן: יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הוועדה, זאת עובדה שהיתה תקלה חמורה בכנסת בהצבעה; זאת עובדה שהמערכת קרסה; זאת עובדה שמדינת ישראל מובילה בתחומי ההמצאה האלה.
אליעזר כהן: הנושא הוא הנדסת אנוש.
אליעזר כהן: אנחנו לא צריכים לשבת פה ולהחליט אם הכפתור יצפצף או אם נקבל מכת חשמל כשאנחנו לא מצביעים.
ראובן ריבלין: דרך אגב, כמה פרלמנטים כבר רוצים לבוא אלינו לראות איך זה נעשה.
אליעזר כהן: מהנדסים של ישראל ממציאים המצאות בכל העולם.
אליעזר כהן: צריך לתת את זה להנדסת אנוש, צריך להחליף את המערכת, כי היא קרסה.
יצחק כהן: אדוני, אני מבין את הצורך להתגבר על כל מיני תופעות שלאחרונה אנחנו עדים להן, אבל יש גבול.
יצחק כהן: אני חושב שזה יהיה ביזיון, זאת תהיה ירידת מדרגה שאין למטה ממנה.
יצחק כהן: לחשוד ולתת טביעות אצבעות לחברי הכנסת?
יצחק כהן: תחשבו על זה.
יצחק כהן: יותר קל לחנך חברי כנסת לא לעשות ביזיונות, כמו שעשו לאחרונה, מאשר לשדר לעם ולנוער שכולם גנבים בכוח עד שיוכח ההפך.
יצחק כהן: זאת טרגדיה, אדוני היושב-ראש.
יצחק כהן: זה דבר שאסור שיהיה.
יצחק כהן: אנחנו נתנגד לו.
רוני בר-און: אחרי הקריאה היוצאת דופן והבלתי מובנת לי כלל ועיקר שקרא חבר הכנסת יצחק כהן לחברי הוועדה, לחשוב – האם יש מישהו שחשב ורוצה להביע עמדה נוספת?
רוני בר-און: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.
רוני בר-און: התייעצות סיעתית, 15 שניות.
יצחק כהן: אם כך, תבטל את המוסד הזה.
רוני בר-און: אני אבטל את המוסד הזה.
רוני בר-און: אתה מדבר בטלפון, נכנס לרגע ורוצה לשבש לנו את סדרי העבודה בהתייעצות סיעתית.
יצחק כהן: לא לשבש, חס וחלילה.
יצחק כהן: תביא לדיון בוועדת הכנסת שאין יותר התייעצות סיעתית.
יצחק כהן: אתה יכול להפסיק את זה, אתה הרי עושה מה שאתה רוצה.
רוני בר-און: ההתייעצות הסיעתית הסתיימה, תודה רבה.
יצחק כהן: (חבר הכנסת יצחק כהן מוחא כפיים) – כל הכבוד ליושב-ראש.
רוני בר-און: נא לצאת החוצה.
רוני בר-און: לא מוחאים כפיים בוועדה.
רוני בר-און: אני מבקש לצאת.
רוני בר-און: אם אתה רוצה להשתתף בהצבעה אתה יכול להשתתף, אני מבקש לא למחוא כפיים.
רוני בר-און: הדיון הזה כל כך הסעיר אותך, שעמדת במשך כל הדיון בחוץ ודיברת בטלפון.
רוני בר-און: מי בעד אישור בקשת היושב-ראש להתקין כפתור זיהוי במערכת ההצבעה האלקטרונית?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 10 נגד – 3 נמנעים – אין
רוני בר-און: אני קובע אפוא שהבקשה התקבלה.
רוני בר-און: מי בעד רביזיה?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 11 נגד – 2
רוני בר-און: אין רביזיה.
רוני בר-און: אני קובע אפוא, שבקשת יושב-ראש הכנסת להתקנת כפתור זיהוי למערכת ההצבעה האלקטרונית נתקבלה על דעת חברי הוועדה.
דליה איציק: עכשיו יהיה קמפיין כמה זה עולה ואיך אנחנו מושחתים.
דליה איציק: כשאנחנו לא עושים, אנחנו מושחתים.
דליה איציק: כשאנחנו עושים, אנחנו גם מושחתים.
אליעזר כהן: התיקון הכללי שהוא יעשה במערכת יעלה יותר כסף מהמערכת החדשה.
אליעזר כהן: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בערוץ הדמוקרטיה, התשס"ב-2003 – הכנה לקריאה שנייה ושלישית
רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בנושא שעניינו הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בערוץ הדמוקרטיה, התשס"ב-2003 – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
רוני בר-און: צורף לכם הרבה חומר, גם כשהודענו לכם על זה וגם היום במהלך הדיון באו פניות מכאן ומכאן ואת כל הפניות האלה צילמנו ושמנו בפניכם.
רוני בר-און: אני מזכיר לכם, שבשבוע שעבר התחלנו על החוק הזה את דין הרציפות, וככזה אנחנו עכשיו עוברים לדון בו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
רוני בר-און: הונחה בפניכם הטיוטה המוצעת כנוסח לדיון ונוסח לאישור.
ראובן ריבלין: לאחר שהכנסת אישרה את דין הרציפות וגם אותם אלה שהתנגדו לדין הרציפות ברובם הצביעו בעד, אני רוצה לומר כמה מלים מקדימות.
ראובן ריבלין: הצעת חוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת היא הצעת חוק שתאפשר לנו את המשך קיום הדיווח הרצוף החי מהכנסת, על כל פעולותיה, בנוסף לשידורים נוספים שיהיו בעניינה של עבודת הכנסת.
ראובן ריבלין: עד היום היינו במשך תקופה של עשר שנים שותפים לעבודה מסורה מצד שני הצדדים.
ראובן ריבלין: היינו בהחלט מקום שבו מכל העולם השתמשו פעמים רבות בקטעים שהופקו על-ידי השידור מהטלוויזיה, כפי שנעשה בערוץ 33.
ראובן ריבלין: הגיעה העת שבה אנחנו נצטרך להחליט על דרך חדשה.
ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת הקודם, אברום בורג, התחיל ביוזמת כמה חברים מרכזיים בכנסת בעיבוי הרעיון של הקמת ערוץ שידור של הכנסת.
ראובן ריבלין: אנחנו יחד, ובהתייעצות עם אנשים טובים שהם מהתקשורת הישראלית ועובדי משרד התקשורת, בעצה אחת נתנו מסגרת של תוכנית שיכולה להביא לידי הגשמת אותו רעיון של ביצוע שידורים מהכנסת על-ידי הכנסת.
ראובן ריבלין: לקחנו כדוגמה את שידורי הסיסטם של ארצות-הברית, גם שידורים מהטלוויזיה הבריטית, שכולם מופקים על-ידי הבית עצמו, באמצעות זכיינים כאלה או אחרים אשר הם צריכים לבצע עבודה לפי קווי מתאר שמקימים לה.
ראובן ריבלין: יותר מכך, אנחנו ידענו שנושא התוכן הוא נושא במדינה דמוקרטית מאוד רגיש, ולכן קבענו שבכל נושא התוכן תלווה אותנו ועדה ציבורית, רשות מועצת הכבלים.
ראובן ריבלין: אני בטוח שבעוד כמה חודשים כל רשויות הביקורת והרישוי שליד גופי השידור השונים, אם זה הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה מסחרית, ואם זה רשות הכבלים, כולם יאוחדו לרשות אחת שהיא תהיה רשות ציבורית שתוכל לפקח על כל אותן מערכות שמביאות תוכן לציבור.
יאיר פרץ: זה יהיה ערוץ נפרד?
ראובן ריבלין: נפרד לחלוטין.
ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו נפרדים מאותה מערכת כוללת של ערוץ 33.
ראובן ריבלין: או הם ילכו, או אנחנו נלך.
ראובן ריבלין: אנחנו יוצאים לדרך עצמאית שהיא תבוצע על-ידי גורמים מקצועיים.
ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שרשות השידור היא זאת שתיתן לנו גם את שירותי ההולכה, בוודאי שלא את שירותי התוכן, אם כי גם זאת אפשרות.
ראובן ריבלין: על כל פנים, נדמה לי ששירותי ההולכה לא יאפשרו לתת שירותי תוכן, בהתאם לתנאים שאנחנו נדון להם בהמשך הדרך, תוך קביעת כל סעיף וסעיף.
ראובן ריבלין: כרגע נמצא פה איזשהו מתח באוויר, שאין כל צורך בו.
ראובן ריבלין: המתח באוויר הוא אותו מתח שהשאלה המרכזית בו היא למי שייכת אכסניית ערוץ 33.
ראובן ריבלין: האם ערוץ 33, שבו משדרים את הכנסת בכל רגע שהכנסת פועלת, וכשהכנסת לא פועלת רשות השידור משדרת בהתאם לתוכניותיה, כפוף לכך שהכנסת לא משדרת.
ראובן ריבלין: אנחנו נהיה צריכים לברר את השאלה המרכזית, לא במסגרת זאת או אחרת, האם הכנסת תצא מערוץ 33, או שהכנסת תאמר לשותפיה היקרים והנכבדים והטובים מאוד, שיצרו ערוץ 33 במקביל לערוץ הכנסת, שאנחנו משחררים אותם והם יכולים ללכת למקום אחר.
ראובן ריבלין: שאלת האכסניה היא שאלה שתיקבע רק על-פי שני שיקולים.
ראובן ריבלין: השיקול האחד הוא, למי זה שייך.
ראובן ריבלין: אם הוא שייך לרשות השידור, הוא יהיה שייך לרשות השידור.
ראובן ריבלין: אם הוא שייך לכנסת, הוא שייך לכנסת.
שאול יהלום: יש מקום לעוד ערוץ?
ראובן ריבלין: סעיף ב, שבו נשאל את עצמנו שאלה: אם לנו יש אלטרנטיבה, ואנחנו יכולים שלא להיזקק לאותו ערוץ 33, האם ננהג מנהג אנשי סדום ונאמר להם – למרות שאנחנו יכולים ללכת למקום אחר, אנחנו רוצים את 33.
ראובן ריבלין: אני כיושב-ראש הכנסת, ונדמה לי שגם אברום בורג כיושב-ראש הכנסת שהזה והגה את הרעיון ואנחנו נגשימו יחד, נחשוב האם אנחנו רואים בערוץ 33 מותג שבלעדיו לא יראו את הכנסת, או שנהיה מוכנים לוותר על המותג 33.
ראובן ריבלין: בעניין זה אני אומר בצורה ברורה ביותר, שעמדתנו היתה ותהיה שאם לא נצטרך את האכסניה לצורך קיומי, ערוץ 33 כמותג הוא ערוצו של יוסף בראל, לא של רשות השידור בכלל, כי הוא היחידי שהגה אותו.
ראובן ריבלין: גם אם תרצה ללכת, אנחנו ניתן לך את ערוץ 33.
אחמד טיבי: הלוביסטים אמרו לי דברים הפוכים.
ראובן ריבלין: במידה שאנחנו נמצא אכסניה אחרת שהיא תתאים לשידורינו, אין כל מניעה שאנחנו לא נזדקק לאכסניה זאת.
ראובן ריבלין: כמובן שהדברים בנויים גם מעמדתה של הממשלה.
ראובן ריבלין: הממשלה היא זאת שאם היא תתמוך בשידורים, משום שהיא לא צריכה להתערב בנושא הכנסת, ולא תתנגד, אנחנו לא צריכים 50 חברי הכנסת, משום שמדובר פה ב-12 מיליון שקלים.
ראובן ריבלין: לא שיש לנו בעיה למצוא 50 חברי כנסת, כי נדמה לי שלפחות 120 חברי כנסת רוצים שיהיו שידורים מהמליאה, אלא אם כן יש כזה שחושב שכל הרעיון והגות הרעיון לשדר מהבניין היה רעיון עוועים.
ראובן ריבלין: אבל לדעתי כולם חושבים שהדבר חשוב, לכן נמצא 50 חברי כנסת.
ראובן ריבלין: אבל בהחלט שיתוף פעולה עם הממשלה הוא שיתוף פעולה חשוב, לכן אני לא מציע לוותר על שום עמדה בשלב זה, עד שהממשלה תדע מה היא רוצה.
רוני בר-און: בהמשך לדברים האלה אני רוצה לומר, שהשר הממונה על רשות השידור, ממלא מקום ראש הממשלה ושר התעסוקה והמסחר והתעשייה, אהוד אולמרט, ביקש ממני לאפשר לו לקיים דיון פנימי בשאלות האלה של איזה ערוץ, מה תהיה העמדה שלו כשר הממונה על רשות השידור, כדי שהוא יוכל להתחבר לבקשות או לרצונות של יושב-ראש הכנסת שמוביל את העניין הזה, ואנחנו כמובן אפשרנו לו את זה, ולכן גם הבטחנו לו שהיום לא תיפולנה החלטות בנושא הקניין על הערוץ הספציפי.
דליה איציק: יש לי הצעה לסדר.
דליה איציק: אדוני היושב-ראש, יש פה משהו שבעיני נראה מאוד סביר.
דליה איציק: האם אנחנו יכולים עכשיו לדון שהיכל התרבות שייך לנו?
רוני בר-און: לא נקבל החלטות בענייני הקניין.
דליה איציק: אני חושבת שזה נושא שצריך קודם כל לבדוק אותו.
דליה איציק: אם באמת הערוץ הזה שייך רק לרשות השידור, מי אנחנו שנחליט?
דליה איציק: נראה לי שאתה מקדים כאן.
דליה איציק: זאת שאלה יסודית מהותית, שצריך לשים אותה על השולחן לפני שממשיכים הלאה.
אליעזר כהן: מותר לכנסת שיהיה לה ערוץ משלה.
דליה איציק: אתה אומר שלא תהיה פה היום הצבעה.
דליה איציק: יש לי עמדה ברורה מאוד: כל מה שפוגע בשידור הציבורי, אני לא מוכנה לטפל בו.
רוני בר-און: אני חשבתי שסדר הדיון הנכון הוא להכשיר את הצעת החוק שעניינה שידורי טלוויזיה מהכנסת.
רוני בר-און: עוד לא אמרתי איפה, אולי מהירח.
רוני בר-און: אחרי שנכשיר את הצעת החוק הזאת מבחינת הליבון והדיון והשקלא והטריא, שיגיד יושב-ראש הכנסת מה הוא רוצה לראות ויגיד אברום בורג מה הוא רוצה לראות שם ויגידו כל החברים, ותגידי את מה את רוצה, ונתכנס על פלטפורמה אחת של איך זה ייראה, ניכנס לשאלת היסוד איפה זה ייראה.
רוני בר-און: למה אנחנו צריכים להקדים את השאלה הקשה הזאת, כאשר גם ליוסף בראל יש אינטרס בעניין הזה וגם לכל הלוביסטים, ואף אחד לא מתערב בתכנים של החוק, כולם מדברים רק על המיקום שלו?
דליה איציק: מי הם הלוביסטים?
רוני בר-און: כל אלה שיש להם עניין.
רוני בר-און: קיבלתי מכתבים מחברי הטוב חיים משגב ומאנשים אחרים, שהמשך ההתנהלות שלהם או של רשות השידור בערוץ 33 יקרים להם, ואני מבין את האינטרס הזה.
רוני בר-און: חשבתי לעצמי, ויכול להיות שטעיתי, שאנחנו נראה מה אנחנו רוצים ואת שאלת המיקום נרשה לשר אולמרט, ממלא מקום ראש הממשלה, וליושב-ראש הכנסת וליוסף בראל ולאברהם נתן ולכל המעורבים והנוגעים בעניין לבוא אלינו עם הצעה.
רוני בר-און: יכול להיות שהם יגידו שערוץ 52 פנוי, שנתנהל בערוץ 52.
רוני בר-און: אף אחד פה לא מחובר ולא נאחז בקרנות המזבח.
רוני בר-און: המספר 33 הוא לא קדוש.
רוני בר-און: אם דעתך כדעתי, אני מבקש לא לעצור את הדיון הזה, כי תוך כדי הדיון שלנו מתקדם הדיון הפנימי שלהם בשאלות הקניין על ערוץ 33, ובאיזשהו מקום באמצע הדרך על ציר הזמן אנחנו ניפגש ויהיה פתרון לשאלה הקניינית, אני מבטיח לך.
שאול יהלום: אני חושב שאני מצטרף לדעתה של חברת הכנסת איציק, שהיא הנותנת.
שאול יהלום: אני יכול לקבוע את עמדתי על העניין המהותי כשאני יודע מה היא האכסניה.
שאול יהלום: הרי אם האכסניה היא רשות השידור, אז אני לא הולך לגזול מהם יותר מאשר 50%, כמו היום.
שאול יהלום: אם אתה אומר שמצאנו אכסניה חדשה, אז אני אומר שהכל פתוח לדיון.
רוני בר-און: אין לנו אופציה שהאכסניה תהיה רשות השידור, אנחנו מתנהלים על ערוץ דמוקרטי עצמאי משלנו משעה 00:00 עד שעה 23:59.
רוני בר-און: כשאני מדבר על אכסניה אני לא מדבר על רשות השידור בתור אופציה לאכסניה.
רוני בר-און: כשאני אומר אכסניה אני מדבר על הקו, על הסיגנל.
רוני בר-און: זאת הצעת החוק.
שאול יהלום: זאת הצעת חוק שאומרת למעשה, שהכול ערוץ נפרד עצמאי של הכנסת.
שאול יהלום: לי זה חשוב שקודם נחליט שיש דבר כזה.
שאול יהלום: הטכניקה ברורה ויש לנו ערוץ עצמאי ואנחנו לא נוגעים בערוץ שלהם 33, אז אני פתוח לכל החוק הזה.
אליעזר כהן: אני לא בטוח שהמעירים קראו את החוק.
אברהם בורג: שאול, המאבק הוא רק על המספר על השלט.
שאול יהלום: זאת אומרת, באוויר אפשר עוד ערוץ?
אברהם בורג: מה שאתה רוצה.
רוני בר-און: אמרתי שלא המספר מקודש.
רוני בר-און: אני רוצה לתת למאבק הזה להתנהל בשולי ההתקדמות שלנו, אני לא רוצה לעצור את ההתקדמות כאן.
רוני בר-און: היה ונאשר חוק נפלא ולא יימצא לנו ערוץ, זאת אומרת שהדיון הקנייני על ערוץ 33 הסתיים בזה שאנחנו משאירים אותו לרשות השידור ולנו לא נמצא, אז עשינו עבודה תיאורטית, אז יש לנו חוק אבל אין לנו דרך להפעיל אותו.
רשף חן: נקודת ההנחה שהחלטנו שרוצים שיהיה ערוץ דמוקרטיה.
רוני בר-און: זה עבר בקריאה ראשונה, זאת אומרת שאנחנו לא מפתיעים פה אף אחד.
רשף חן: אני רוצה מאוד לגבש עמדה בשאלה מה צריך לעשות.
רשף חן: לכן הייתי מאוד שמח אם הגורמים היו מתייחסים לא רק לטכניקה של איך אנחנו עושים את ערוץ הדמוקרטיה, אלא לשאלה האם אנחנו צריכים ערוץ דמוקרטיה.
רשף חן: השאלה היא במה המצב הנוכחי לא טוב, למה אנחנו צריכים לשנות אותו?
רוני בר-און: כשהצגתי את החוק לצורך קבלת דין הרציפות אמרתי למה אנחנו צריכים את ערוץ הדמוקרטיה.
רוני בר-און: אין לי בעיה שנחזור פה על הדברים.
רוני בר-און: חשבתי שזה יעלה תוך כדי עיקרי הצעת החוק על-ידי היועצת המשפטית, ביקשתי שזה יעלה במצגת של מרכז המחקר והמידע, אבל אני עסוק כרגע בהצעות לסדר.
רוני בר-און: אתה תקבל את התשובות האלה.
ראובן ריבלין: אני רוצה לענות לשלוש ההצעות לסדר.
ראובן ריבלין: המצב כרגע הוא כזה שבחודש יולי הסתיימה ההתקשרות בינינו לבין רשות השידור.
ראובן ריבלין: העברנו חוק הוראת שעה עד 1 בינואר, תוך מתן אפשרות ליושב-ראש הכנסת לקבוע ארבעה חודשים נוספים שבהם אנחנו כופים את עצמנו על רשות השידור המבקשת להשתחרר מאתנו לפחות בערוץ זה, משום שהם צריכים את זה לטענתם בנושא הערוץ הערבי והערוץ האנגלי ועוד ערוצים כהנה וכהנה.
ראובן ריבלין: לכן אנחנו לא נמצאים במצב שבו אנחנו יכולים להשאיר את המצב כפי שהוא או ללכת לדרך חדשה.
ראובן ריבלין: אברום בורג לפני שנתיים הבין לאן נגיע ביולי 2003, ובבחינת סוף מעשה במחשבה תחילה התחיל ליצור את הדור הבא של השידורים מהטלוויזיה.
ראובן ריבלין: ישבנו צוות היגוי והגענו לכלל רעיון, אותו הוביל גם קודמו של חבר הכנסת בר-און, יוסי כץ, למען יצירת ערוץ טלוויזיה מהכנסת.
ראובן ריבלין: קראנו לזה בהתחלה "דמוקרטיה".
ראובן ריבלין: לגבי מהותו אנחנו רואים אותו פה.
ראובן ריבלין: גם העלות הכספית שרשות השידור דורשת מאתנו על-פי המחירים שלה, היא עלות כזאת שאנחנו יכולים לדעתנו לייצר טלוויזיה יותר טובה באותו כסף, שתביא יותר יתרונות למטרות שלשמן אנחנו רוצים לשדר.
ראובן ריבלין: יש פה שתי מערכות, מערכה אחת היא על התוכן ועל הפעלת הערוץ אם וכאשר הוא יקרום עור וגידים.
רוני בר-און: איך מקימים אותו הלכה למעשה.
ראובן ריבלין: המערכה השנייה – אל תיבהלו, אל תראו עבדיי יעקב לא מזה ולא מההוא ולא ממכתבים ולא מדיבורים.
ראובן ריבלין: יש לנו כוח להתמודד עם הדרישות שלהם לגבי האכסניה.
ראובן ריבלין: אין רוע בלבנו, אם אנחנו יכולים לעזור להם ולצאת שלמים אין לנו בעיה.
ראובן ריבלין: לשמחתנו מלווה אותנו יורם מוקדי, שהוא אחד המומחים בנושא הערוצים הלווייניים והיכולת להגיע לכל בית, והוא נותן לנו עצות טובות.
ראובן ריבלין: ואם וכאשר נמצא את הדרך לעשות את המשא-ומתן או את ההתמקחות או את המלחמה עם רשות השידור, נעשה זאת.
ראובן ריבלין: אם חברי הכנסת שאול יהלום או דליה איציק רוצים לנהל את המשא-ומתן, נשלח אותם כדי להשיג הישגים אצל שטרום וחבריו.
שאול יהלום: שאלתי אם באוויר, לא רק בלוויין, יש עוד ערוץ.
ראובן ריבלין: הדבר קשה אבל אפשרי.
רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, היושב-ראש שקדם לך, שגם יש לו עברות לא מבוטלת על החוק הזה, גם הוא ביקש להעיר לעניין שאלות היסוד שהעלו חברי הכנסת יהלום ורשף חן, ואני מבקש ממנו להסביר את הדברים.
אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כבוד יושב-ראש הכנסת, לא הייתי נדרש לזה לולא עלו שאלות, כדי להביא את כולם לאותו עמוד ומשם לקיים את הדיון, כי זה בעצם דיון ראשון מהותי שנעשה בחוק.
אברהם בורג: יש שלוש שאלות.
אברהם בורג: שאלה אחת – למה ערוץ?
אברהם בורג: שאלה שנייה – מה יהיה בו?
אברהם בורג: שאלה שלישית – היכן?
אברהם בורג: עזבו את שאלת ה"היכן".
אברהם בורג: אני לא כל-כך אוהב את הסגנון שבו מתנהלים הדברים, לא את חילופי המכתבים ולא את הדברים שיושב-ראש הכנסת קרא להם "לוביסטים", כולל חלק מידידיי היותר קרובים מימי ילדות, נערות ושחרות.
אברהם בורג: אבל אנחנו נשיב לשאלה הזאת כשנגיע אליה.
אברהם בורג: אני רוצה לענות לשאלת ה"למה".
אברהם בורג: שאלת ה"מה" תידון פה בוועדה, זה החוק.
רוני בר-און: יש גם שאלת ה"איך".
אברהם בורג: איך והיכן זה אותו דבר מבחינתי.
רוני בר-און: "היכן" זאת שאלה קרדינלית, השאלה הסופית.
רוני בר-און: "איך" זאת שאלה שאני לא חושב שיש לנו בה מחלוקת.
אברהם בורג: את השאלה "היכן" נשאיר לדיון אחרי שהממשלה תבוא עם עמדותיה ונקיים על זה דיון.
אברהם בורג: אני מציע לדחות את זה בשלב זה.
אברהם בורג: אני אומר כמה מלים על ה"למה".
אברהם בורג: דומני שרק שאול יהלום, ראובן ריבלין ואני היינו כאן בכנסת כשהתחיל הערוץ הניסיוני, השידורים מהכנסת, ערוץ 33.
אברהם בורג: לא חשוב כרגע למה הכניסו, כי זה היה דבר מאוד חדשני, ואיך זה הוכנס ומה רצו.
אברהם בורג: התוצאה שנולדה כתוצאה מערוץ 33 והכנסת השידורים מהכנסת היא שמצד אחד העקשנות, שאני מקווה שלעולם לא נתפשר עליה, שהמליאה משודרת מרגע פתיחתה ועד רגע סגירתה, ללא הפסקה, ולא חשוב איזה משחק כדורגל היסטורי חשוב יש באמצע, הפכה את השידורים האלה מעבר לקהל המסור – וכל אחד מכם נדהם כל פעם מחדש איך אנשים רואים ויודעים – לארכיון המצולם החשוב ביותר של הכנסת.
רוני בר-און: לאחרונה נעשה בו שימוש.
אברהם בורג: לא רק לאחרונה, לאורך כל השנים.
אברהם בורג: זה דבר בעל משמעות גדולה מאוד, מעבר לארכיון הכתוב.
אברהם בורג: זה רובד אחד שזה משמש.
אברהם בורג: הרובד השני, באיזשהו מקום אני לא הייתי פוסל את האפשרות שכל שידורי הכנסת ישודרו גם בערוץ AM כלשהו.
אברהם בורג: המופע שבו משודר היום ערוץ 33 הוא פחות קרוב לטלוויזיה ויותר קרוב לרדיו משודר.
אברהם בורג: כמעט אין אקשן טלוויזיוני.
שאול יהלום: כי הם לא מצלמים את ועדת הכנסת.
אברהם בורג: בבניין החדש יש אפשרות טכנולוגית טכנית וטכנולוגית של צילום מכל הוועדות.
אברהם בורג: היושב-ראש ביקש להמשיך את המדיניות הזאת מייד כשהוא נכנס לתפקידו.
אברהם בורג: בהנחה שעיקרון השקיפות הוא עיקרון כמעט עליון ביחסים שבין אזרח למשטר, ואין לך דבר לשקף יותר ושקוף יותר מאשר הצילום, הדבר הוויזואלי, ובידיעה שבעולם נכנס בעוצמה רבה מאוד שידורים משטריים דמוקרטיים – ומייד נראה את העבודה שעשו בעניין זה במרכז המחקר והמידע – זה חלק מהחינוך הדמוקרטי של האוכלוסייה ואת האזרחים זה מעניין.
אברהם בורג: לכן אני חושב שצריך להרחיב את זה מעל ומעבר לשידורי הכנסת.
אברהם בורג: הכוונה לכלול בזה עוד הרבה דברים נוספים, שאני כרגע לא רוצה להיכנס לפירוט, וכן התקשרות עם הממשלה בשלב מסוים של המשא-ומתן.
אברהם בורג: רצינו להרחיב את זה לערוץ טלוויזיוני מודרני, שהוא יותר מאשר רדיו מדובר – עם תוכניות, עם עריכה, עם ראיונות, עם ניתוחים, עם העברת דברים נוספים עם עומק, עם שידורים מפרלמנטים אחרים בעולם.
אברהם בורג: זה חלק מחינוך ציבורי לצרכנות דמוקרטית, זה ה"למה" הגדול.
אברהם בורג: לתוך זה נכנסת סוגיה נוספת, שלא אכנס אליה עכשיו, למשמעות של המריבה שטמונה בסוף הדברים.
אברהם בורג: הערוץ התחיל בראש ובראשונה כערוץ שידורים מן הכנסת, אבל אנחנו עובדים רק יומיים וחצי, לאמור שני ושלישי אחר הצוהריים ורביעי מ-11:00 בבוקר.
אברהם בורג: כמעט אין צילומים מהוועדות.
אברהם בורג: נוצרו הרבה מאוד שעות מתות, נוספו להם הרבה תוכניות, לפעמים תוכניות איכותיות מאוד ולפעמים איכותיות ביותר.
אברהם בורג: לי היתה תחושה, שנסמכת על מאמרם של חז"ל, שנקיי הדעת בירושלים לא היו מסבים אלא אם כן יודעים עם מי הם מסבים – שבערוץ שבו משדרים משטר, השכנות לא יפה לי.
אברהם בורג: הטובים השכנים בענייך?
אברהם בורג: התשובה היא "לא".
אברהם בורג: הנאים החדרים בעינייך?
אברהם בורג: אני לא רוצה שבדירה הזאת להשכיר תהיה לי שכנות לא טובה.
אברהם בורג: אני לא רוצה שאנשים יבואו לאותו ערוץ של כנסת ותהיה שיחה שהיא בעיני לא מספיק איכותית.
רוני בר-און: וכמובן, עוד לא שאלנו את השכנים אם לתוכנית כמו "חוק וצדק" ולתוכנית של אמנון זכרוני מתאימה השכנות שלנו.
אברהם בורג: מזה לא אכפת לי, אכפת לי מהסדרות הפחות טובות שהיו בזמנו וכולי.
יוסף בראל: אתם מתארחים בבית ומקללים את בעלי הבית.
יוסף בראל: זה בדיוק מה שהוא עושה.
רוני בר-און: אבל זאת זכותו.
רוני בר-און: הוא לא עושה את זה בשום לשון שאיננה פרלמנטרית.
אברהם בורג: חשבתי שאם רוצים לעשות עוד ערוץ ברשות השידור, שמיועד לדבר זה ואחר ולכל הסדרות ולמדינות ערב, אין לי כל התנגדות, זה לא ענייני בכלל.
אברהם בורג: אבל הכנסת צריכה שיהיה לה כלי משלה.
אברהם בורג: מה יהיה בתוך הכלי?
אברהם בורג: חלק לא מבוטל מוצע כאן בחוק, חלק מסוים כבר הוצא החוצה בשיג ושיח בינינו לבין הממשלה הקודמת, כשראובן ריבלין היה שר התקשורת וגם לאחר מכן.
אברהם בורג: ה"היכן", לאמור גם הטכנולוגיה, גם שם המותג – אלה דברים שאני מציע להשאיר אותם, כפי שהציע היושב-ראש בסדר הדיון, לאחר שנסכים על ה"למה" ועל ה"מה".
יוסף בראל: זה עניין פנימי שלכם, אנחנו הולכים.
רוני בר-און: אתה יכול לשבת ולראות את המצגת, אבל אנחנו כמובן לא מחזיקים פה אף אחד.
מיכל טביביאן-מזרחי: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מיכל טביביאן-מזרחי: בעשר הדקות הקרובות אני אציג בפניכם סקירה משווה על חמישה ערוצים שמשדרים מפרלמנטים שונים בעולם.
מיכל טביביאן-מזרחי: הסקירה מבוססת על מסמך שהונח לפניכם, מסמך שהוזמן על-ידי עורך הדין דן לנדאו, ראש לשכת יושב-ראש הכנסת.
מיכל טביביאן-מזרחי: עורך הדין לנדאו הסתמך על מסמך קודם של מרכז המחקר והמידע, שנכתב בעבור ועדת הכנסת בנובמבר שנת 2000.
מיכל טביביאן-מזרחי: אילו מטרות מציבים בפניהם הערוצים השונים?
מיכל טביביאן-מזרחי: כמו שאמר אברום בורג, אנחנו מדברים על חשיפת עבודת הפרלמנט לציבור, ובעיקר מדברים על העמקת הנגישות של הציבור לתהליכים המתבצעים בפרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מדברים על שיתוף הציבור במידע לשם קבלת החלטות.
מיכל טביביאן-מזרחי: הערוצים השונים משתפים פעולה עם בתי הספר, ובצד התוכניות ניתנים גם מערכי שיעור שיכולים להיות מועברים בבתי הספר.
מיכל טביביאן-מזרחי: הערוץ משמש, כמובן, גם לארכיון, הוא מתעד את עבודת הפרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: הוא מעניק אפשרות לחשיפה שווה לכלל חברי הפרלמנט, בהתאם לפעילות שלהם בפרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: בבעלות על הערוצים אנחנו רואים שלושה סוגי בעלות עיקריים.
מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מתחילים בבעלות פרטית שקיימת בארצות-הברית ובקנדה, שם חברות הכבלים הם אלה שהקימו את הערוץ הפרלמנטרי.
מיכל טביביאן-מזרחי: בקנדה, כדוגמה, מדובר על כ-30 חברות כבלים שהקימו את הערוץ.
מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מדברים במדינות אירופה על בעלות ממלכתית.
מיכל טביביאן-מזרחי: בצרפת הפרלמנט הוא הבעלים של הערוץ ובבריטניה ה-BBC הוא ערוץ שבבעלות המדינה.
מיכל טביביאן-מזרחי: להבדיל, מדובר על בעלות ציבורית בגרמניה, שזה ערוץ שלא בבעלות המדינה אלא בבעלות אזורים בתוך גרמניה.
מיכל טביביאן-מזרחי: בניגוד לערוצים ממלכתיים, זה לא משודר בכל גרמניה אלא בכמה אזורים, ברובם אבל לא בכולם.
ראובן ריבלין: אין פרסומות או הודעות חסות.
מיכל טביביאן-מזרחי: בכל הערוצים שנזכרו בסקירה הזאת לא משודרות פרסומות, הודעות חסות או תשדירי שירות.
ראובן ריבלין: כמה הם דמי המנוי בארצות-הברית או בקנדה?
מיכל טביביאן-מזרחי: הועברה אלינו השאלה הזאת על-ידי עורך הדין דן לנדאו.
מיכל טביביאן-מזרחי: הבעיה היא שיש המון חברות כבלים, אנחנו מדברים על עשרות חברות כבלים.
ראובן ריבלין: כמה אזרחי קנדה וכמה אזרחי ארצות-הברית ביקשו להצטרף כמנויים?
רוני טלמור: הם מעבירים סנט מכל דמי מנוי.
אברהם בורג: תשאל אם זה בחבילת היסוד.
ראובן ריבלין: אם זה בחבילת היסוד אז אין בעיה, זה ברור.
אברהם בורג: אני חושב שזה בחבילת היסוד.
רוני טלמור: סנט אחד מדמי המנוי מועבר לחברה שמשדרת לצורך המימון.
ראובן ריבלין: אז אין כל בעיה, זה הרבה סנטים.
מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו עוברים לנושא של זכויות.
מיכל טביביאן-מזרחי: יש ארבעה שלבים של זכויות בתהליך.
מיכל טביביאן-מזרחי: מדברים על מי מחזיק בציוד שממוקם בתוך הפרלמנט; על מי מצלם ומי אחראי, מי הבעלים של התמונות או סרטי הצילום של הפרלמנט; מי מפיץ את השידורים, ובסופו של דבר מי משדר אותם.
מיכל טביביאן-מזרחי: כשאנחנו מדברים על גרמניה, המודל הוא קצת שונה.
מיכל טביביאן-מזרחי: אני מזכירה לכם שמדובר על ערוץ שהוא לא רק ערוץ פרלמנטרי.
מיכל טביביאן-מזרחי: לערוץ הגרמני יש מצלמות שממוקמות בתוך הפרלמנט, שתי מצלמות, אבל לצדן יש גם מצלמות של הבונדסטג ומצלמות של ערוצים אחרים.
מיכל טביביאן-מזרחי: כלומר, כאן הערוץ מצלם ומעביר בשביל עצמו, רק מהמליאה ולא מהוועדות.
מיכל טביביאן-מזרחי: בוועדות ניצבות מצלמות של הבונדסטג בעצמן, ודיוני הוועדות לא מועברים בטלוויזיה.
מיכל טביביאן-מזרחי: הערוץ הבריטי הוא מורכב יותר.
מיכל טביביאן-מזרחי: הציוד הוא בבעלות של חברה משותפת, של הפרלמנט וגופי השידור, כלומר ה-BBC, הטלוויזיה המסחרית וחברות הכבלים.
מיכל טביביאן-מזרחי: כלומר, הציוד הוא בבעלות של החברה המשותפת, חומרי הצילום שייכים לפרלמנט בלבד וההפצה נעשית דרך אותה חברה בבעלות משותפת.
ראובן ריבלין: כשה-BBC משדר מהפרלמנט בימי רביעי את השאלות ותשובות לראש הממשלה, הם משלמים לערוץ השידור?
מיכל טביביאן-מזרחי: בהסדר של חברות הלוויין, ולא חברות הכבלים, עם ערוץ ה-BBC הם מעבירים כסף לערוץ.
ראובן ריבלין: רק מזה אפשר לחיות.
מיכל טביביאן-מזרחי: בעניין שעות השידור.
מיכל טביביאן-מזרחי: הערוצים האירופאי והצרפתי משדרים 18 שעות ביממה, הערוצים האחרים – הגרמני, האמריקני והקנדי – משדרים 24 שעות ביממה.
אברהם בורג: כולל לא בימי פרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: נכון.
מיכל טביביאן-מזרחי: אני אסביר עוד מעט מה הם משדרים לא בימי פרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: קודם לכל משדרים הערוצים דיונים על המליאה.
מיכל טביביאן-מזרחי: השידורים לרוב משודרים בשידור ישיר, וגם אם לא הם משודרים במלואם ללא עריכה וללא הפרעות במהלך השידור.
מיכל טביביאן-מזרחי: למעט הערוץ הגרמני, משודרים גם דיונים מהוועדות.
מיכל טביביאן-מזרחי: חשוב לציין שבכל ערוץ מוקם גוף כזה או אחר שמחליט אילו דיונים מהוועדות ישודרו, מכיוון שלרוב הדיונים הם בשעות חופפות.
מיכל טביביאן-מזרחי: בנוסף משודרים דיונים מפרלמנטים אחרים.
מיכל טביביאן-מזרחי: ארצות אירופה משדרות דיונים מהפרלמנט האירופי, ויש הסכמים בין הערוצים על העברת דיונים שרלוונטיים לאותה מדינה שרוצה לשדר את התוכניות.
מיכל טביביאן-מזרחי: על קצה המזלג אתן לכם לטעום מתוכניות שונות שמשודרות בערוצים הללו.
מיכל טביביאן-מזרחי: לכל ערוץ יש תוכנית חדשות יומית, שמסכמת את האירועים בפרלמנט.
מיכל טביביאן-מזרחי: בבריטניה קוראים לה The record, חצי שעה בסוף כל יום ושעה בשבוע.
מיכל טביביאן-מזרחי: בכל ערוץ יש תוכנית אקטואליה בין-לאומית, שמספרת על אירועים שמתרחשים בפרלמנטים בעולם.
מיכל טביביאן-מזרחי: נערכים דיונים באולפן עם אנשים שנוגעים לנושא.
מיכל טביביאן-מזרחי: בארצות-הברית יש סקירה של ערכאות משפטיות של מערכת המשפט הפדרלית תוך כדי דיון עם מומחים ושופטים מבית המשפט העליון.
מיכל טביביאן-מזרחי: יש תוכניות אחרות, כמו forum public בצרפת, שזאת תוכנית שבה אזרחים מתקשרים ומעלים שאלות לנציגי הציבור.
מיכל טביביאן-מזרחי: בארצות-הברית יש תוכנית מאוד ייחודית, שסוקרת ספרי עיון בנושאים כמו כלכלה, היסטוריה, פוליטיקה.
מיכל טביביאן-מזרחי: זאת תוכנית שאורכת שעות.
מיכל טביביאן-מזרחי: ותוכנית בגרמניה, שמשודרת אחת לחודשיים, שעורכת שיחה עם פוליטיקאי מהעבר, סוקרת את תקופת כהונתו.
אליעזר כהן: לנו יש חברי פרלמנט שקוראים במליאה לראש הממשלה ולרמטכ"ל "רוצח", זה ייחודי רק לנו.
אברהם בורג: יישר כוח גדול על המצגת.