GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חן: במובהק ובברור נקבעה אותה חסינות כדי לא ליצור שום מצב, זה מנגנון שנועד למנוע מראש ובלי לשקול בכלל, אם אפשר להעמיד חבר כנסת, על בסיס עדותו של חבר כנסת אחר או יריב פוליטי, או משיקולים זרים, להעמיד אותו לדין, ולהעביר את ההכרעה לבית משפט.
חן: חברי הכנסת, אנחנו בעצם בהליך הזה מבקשים מבית משפט להכריע, אם חבר הכנסת חזן לא אומר אמת, או חבר הכנסת ליצמן לא אומר אמת, ואסור שזה יקרה בכנסת.
חן: אסור שבית משפט או גוף של רשות מבצעת יעמיד את אמינותם של חברי הכנסת או את עצמאות עבודתם או את עצמאות פעולתם, שגוף אחר יבחן אותם.
חן: אם אנחנו עושים את זה, אנחנו יוצרים פה פתח.
חן: אי-אפשר לומר שאנו יכולים לסמוך על הגינותם של חברי כנסת, ואי-אפשר לומר שאנו יכולים לסמוך על מוסריותם של חברי הכנסת, כי המנגנון הזה של אי-הסרת החסינות נועד לשם זה.
חן: הרי אם נאמר שאנו סומכים על ההגינות של כל הגורמים שמטפלים בעסק, לרבות היועץ המשפטי לממשלה, ואם נאמר שאנו סומכים על בתי המשפט, לא צריך בכלל שתהיה חסינות.
חן: למה שתהיה חסינות?
חן: ניקח כל מקרה, נעביר לבית משפט, והוא יחליט.
חן: ובכל זאת נוצר אותו מנגנון, שנועד לחסום מלהביא את העניין לבית משפט.
חן: צריך, לטעמנו, במקרה הזה, מאחר שהראיות עומדות ראיה כזאת מול ראיה כזאת, לא להביא למצב שבו אדם יכול בעצם עדותו לגרום להפללתו של חבר כנסת אחר, כי אין בעצם שום הצדקה אמיתית, בשלב הזה לפחות, להעדיף גרמה א' על פני גרסה ב'.
חן: למה.
חן: מאיזו סיבה?
חן: למה כשאומר חבר הכנסת חזן בכל ה-20 עמודים בהודעה שלו 'אני לא הצבעתי הצבעה כפולה.
חן: אולי עשיתי הצבעה בטעות במקום אחר, אבל מעולם לא הצבעתי הצבעה כפולה' – הגרסה הזאת, אם אין עדות אובייקטיבית חד-משמעית וחיצונית, שאינה קשורה לכנסת ואינה קשורה ליריבות פוליטית, היא גרסה, שאם אין עדות כזאת, אין שום סיבה לא לקבל אותה.
חן: חברי היועץ המשפטי לממשלה דיבר שבוחנים בשאלת הסרת החסינות שיקולים זרים או תום הלב של היועץ המשפטי.
חן: כשהתביעה הכללית מגישה כתבי אישום, ובסופו של דבר יש זיכויים בבתי משפט, הזיכויים לא נובעים מזה, כי כתבי האישום הוצאו משיקולים לא נכונים או מחוסר-תום לב.
חן: הזיכויים נובעים מזה כי העדים בבתי המשפט - מתבררים דברים אחרים, מתבררים מניעים אחרים, עדויות שנאמרו בצורה א' נאמרות אחרת בבית משפט.
חן: לכן ניתן ואפשרי לתמרן את מערכת התביעה הכללית להגיע למצב שבו מגישים אישום כלפי מישהו.
חן: כשאנחנו נאפשר את המצב הזה בתוך משכן הכנסת אנו יוצרים כאן איזה מנגנון, שבו חברי כנסת יהיו כבר פחות עצמאיים ויותר נזהרים במעשיהם שהם פועלים במשכן הכנסת, כיוון שיש מצב שבו אפשר לתמרן את התביעה הכללית או להביא אותה למצב כדי לגרום לאדם לעמוד לדין.
חן: עצם ההעמדה לדין במקרה הזה היא מעשה שמעקר את מעשיו של חבר הכנסת במקרה הזה, היא מעשה שמעביר אותו בהליך שלא ראוי שהוא יעבור בהתאם לנסיבות האלה.
שאול יהלום: נניח שחבר כנסת רוצח בכנסת- -
חן: צריך לשים את האיזון הנכון.
חן: כשאנחנו מדברים על מעשים שיש חשיבות ציבורית, שיש משקל חשוב וחמור בעניין המעשה, וכשאתה מעמיד ממול את כמות הראיות, שם צריך לעשות את האיזון.
חן: האיזון הראוי שצריך לעשות במקרה הזה שלנו, כשאנו מדברים על מעשה כזה, עם המשמעות שלו מבחינה משפטית, עם העובדה שאנחנו מעמידים את הגרסאות באופן הזה וכמות הראיות – זה במובהק המקרה שבו הכנסת או ועדת הכנסת צריכה לשקול לא להסיר את החסינות.
חן: הזכיר כאן היועץ המשפטי לממשלה את אותה החלטה מ-2.1.96, שם החליטה ועדת הכנסת שבמקרה שתהיה הצבעה כפולה אלקטרונית, היא בעצם גם נתנה את הפתרון ואת התרופה לסנקציה נגד חבר הכנסת, והיא אמרה להעמיד אותו בפני ועדת האתיקה, לא דיברה להעביר את התיק הזה לתיק פלילי.
חן: חברי היועץ המשפטי לממשלה ניסה כאן להסביר שמטעמים נורמטיביים הוא מעמיד את המקרה הזה מול אותו מקרה שאדם הולך עם תעודה של מישהו אחר ומצביע בבחירות לכנסת.
חן: רבותי, זה בדיוק המקרה, שהמשל לא דומה לנמשל.
חן: יש הבדל עצום מכל הבחינות, מהרגע שהוא אדם מחליט שהוא לוקח תעודת זהות של אדם אחר, והוא הולך למקום ההצבעה, והוא מתחזה כאדם אחר כלפי אחרים ומציג מצב, ומצביע בהצבעה שהיא לא שלו, לבין מצב שלכאורה התבצע איזה מעשה, אם התבצע, עקב איזו טעות, או מצב שתואר כאן כמערכת של הצבעות שאי-אפשר לדעת מה קרה שם, כאשר שוב אני מציין את משמעות ההצבעה ואופן ההצבעה.
חן: חייבים לאבחן בין הכוונה הפלילית העולה ממעשה א' למול הכוונה הפלילית או עוצמת הכוונה הפלילית ממעשה ב'.
חן: אין המשל דומה לנמשל.
חן: אדם שלוקח תעודת זהות, קם בבוקר ומחליט שהוא מצביע במקום פלוני, והולך כברת דרך ומגיע למקום ההצבעה ומתחזה – לא דומה בכלל למקרה שלנו.
חן: לכן, רבותיי, אני מבקש מכם לשקול את עניין הראיות, עוצמת הראיות ואת ההליך שאנו רוצים להעביר פה את חבר הכנסת חזן עם אותן ראיות, עם אותה משמעות של הסרת החסינות באותו מקרה, כאשר אדם, חבר כנסת, עלול להיות מתומרן על-ידי יריב פוליטי למצב כזה.
אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר; יש פה טעם נפגם, שכל עוד הדיון הוא דיון ראייתי, זה בסדר, אבל פה עורך הדין המלומד אמר גם שחבר כנסת ליצמן חשוד בשיקולים זרים.
אבשלום וילן: השאלה היא אם אין טעם לזמן את חבר הכנסת ליצמן.
רוני בר-און: תודה, ההערה היתה ברורה.
אילן בומבך: רבותי, חברי הכנסת, אדוני היועץ המשפטי לממשלה, אדוני יושב-ראש הוועדה הנכבד, אני אנסה לשכנע אתכם שבמקרה הזה מן הראוי שלא להסיר את חסינותו של חבר הכנסת חזן.
אילן בומבך: אני אשתדל לא לחזור על דברים שאמר חברי, אבל אני חושב שהדברים יפתיעו כמה מכם לאור הדברים שיש בידינו.
אילן בומבך: קודם כל, אני אספר לכם סודות מהחדר, דברים שאנחנו בדרך-כלל לא מספרים; מר חזן אמר לי: 'אני מבקש להסיר את החסינות.
אילן בומבך: אני לא צריך את זה.
אילן בומבך: אני לא צריך את ההשפלה הזאת, אני לא צריך את הדיון הזה בוועדת הכנסת, אני לא צריך את הסיפור הזה.
אילן בומבך: אני רוצה להסיר את החסינות.
אילן בומבך: אני הולך לבית משפט, אין לי ספק, שאני יוצא זכאי'.
אילן בומבך: רבותיי, עברתי על חומר הראיות.
אילן בומבך: גם לי אין ספק, שהוא יוצא זכאי.
אילן בומבך: למרות זאת אני חושב שזה אינטרס שלו, אבל לא פחות גם אינטרס שלכם, שהאמת תתברר עוד לפני-כן פה, שנשמע את הראיות, שתרדו לטיב שיקול הדעת.
אילן בומבך: אני גם מכוון לדברים שנאמרו אפילו בבג"ץ פנחסי ולדברים שאמר כבוד השופט לנדוי, שבמקרה הזה לכנסת צריכה להיות אמירה ברורה, צלולה ונחרצת, שבמקרה הספציפי הזה לא צריך להסיר את החסינות.
אילן בומבך: אני מודע לצורך של היועץ המשפטי לממשלה לנורמות, אבל הנורמות הן צמודות לעובדות, הן צמודות לראיות.
אילן בומבך: במקרה הזה אין דבר וחצי דבר שקושר את חבר הכנסת חזן למקרה שהוא נשוא כתב האישום.
אילן בומבך: אני מכיר את היועץ המשפטי לממשלה, אדם מאוד רציני, אדם ששלטון החוק, שזכויות האדם מאוד יקרים ללבו.
אילן בומבך: אני מכיר אותו גם כי יש לנו כמה תיקים משותפים בבית המשפט העליון, שאנחנו באותו צד של המתרס.
אילן בומבך: שם הוא מגן בלהט ובתוקף של שמו הטוב של אדם.
אילן בומבך: שמו הטוב של אדם עומד פה למבחן, בתיק החשוב הזה, שאנחנו היום דנים בו - ישיבה ראשונה.
אילן בומבך: השם הטוב של אדם נרמס בעצם הגשתו של כתב אישום לבית משפט, בעצם העובדה שכבר הגשת כתב אישום.
אילן בומבך: לא משנה אם אחר-כך הוא ייצא זכאי, אם אחר-כך כולם יגידו לו 'כל הכבוד, שיחקת אותה'.
אילן בומבך: בינתיים שמו יהיה למרמס.
אילן בומבך: אתם תראו את כתב האישום, ותראו שם 25 עדים.
אילן בומבך: למה צריך 25 עדים?
אילן בומבך: למה צריך כזה מצעד של אנשים, שיספרו ישיבה אחרי ישיבה בבית משפט, ואני לא רוצה פה לפגוע בכבודם של אנשי התקשורת המכובדים, אבל אנחנו יודעים מה יקרה; יסקרו את זה כל ישיבה, ועד ששמו הטוב יבוא על מקומו, אנחנו יודעים את הנזק שייגרם לו, וזה נזק בלתי-הפיך.
אילן בומבך: לכן לפני שמחליטים להגיש כתב אישום, קל וחומר לפני שמחליטים להגיש כתב אישום נגד חבר כנסת, נגד איש ציבור, צריך לבחון היטב את הראיות.
אילן בומבך: אני חושב שלא מקרה הוא שבזמן האחרון אנחנו שומעים על הרבה מאוד זיכויים של אנשי ציבור.
אילן בומבך: יש הרבה מאוד לחץ על הפרקליטות, על היועת המשפטי לממשלה, להגיש את זה – נראה מה בית המשפט יקבע.
אילן בומבך: אני אומר, אל תעשו את זה.
אילן בומבך: בסופו של דבר, אם האיש הזה ייצא זכאי, ייגרם נזק הרבה יותר, מאשר אם לא תחליטו להגיש כתב אישום.
אילן בומבך: אני אראה בהמשך שלא צריך להגיש כתב אישום.
אילן בומבך: אולי אגיד רק דברי שמבחינתי הם בבחינת מושכלות ראשונים, דברים שאומר השופט מישאל חשין, השופט חשין השני.
אילן בומבך: הוא אומר בבג"ץ 5537/91, פסק דין מאוד ידוע בעניין אפרתי נגד הוספלד, בפסקי דין מ"ו 3 עמ' 501.
אילן בומבך: הוא אומר: "שמו הטוב של אדם, כבודו ושמו הטוב נתונים בידיו של תובע, וראוי איפה שתובע ישקול בכובד ראש אם יגיש ואם לא יגיש כתב אישום בעניינו של פלוני".
אילן בומבך: וכאן באות המלים של השופט חשין: "לעולם יזכור תובע ותשמור פרקליטות מה כוח ושליטה על חיי אדם וכבודו ניתנים בידיהם.
אילן בומבך: כאן הוא מצטט דברים שנאמרו בארצות הברית ומדינות אחרות.
אילן בומבך: אני חושב שאלה הם מושכלות יסוד, שכל תובע צריך לשוות לנגד עיניו.
אילן בומבך: אמר פה קודם חבר הכנסת ברכה - הוא לא נמצא, אבל הוא היה פה לפני כמה שעות - 'נבוא וניכנס, דברים של הממשלה, דברים של הכנסת, נעמיד פתאום לדין'.
אילן בומבך: אני חושב שהדברים האלה מכוונים לדברים שאמר אדם גדול אמר, שמו השופט ברק, עוד לפני שהיה נשיא.
אילן בומבך: הוא אמר את זה בפסק דין חשוב בעניין בג"ץ 935/89, אורי גנור נגד היועץ המשפטי לממשלה, מ"ד 2 285.
אילן בומבך: הוא אומר: "בדומה לעתים הגשת אישום פלילי הבא להגן על ערכים ואינטרסים שהמשפט הפלילי מבקש להגן עליהם, לעתים הגשה של אישום פלילי כזה עשויה לפגוע בערכים ובאינטרסים ערכים, שלחברה יש בהם עניין.
אילן בומבך: בנסיבות אלה עשוי האינטרס החברתי הכללי להפחית ממשקלו של העניין הציבורי שבהעמדה לדין".
אילן בומבך: אני טוען שאם אנחנו נפלוש לקודם הקודשים, להיכל ההיכלות, למקום שבו מתבצעת עבודת הכנסת, ממש בזירה הפרלמנטרית בעצם מעשה ההצבעה, זה דברים שבמיוחד צריך להקפיד הקפדה מיוחדת, עוד לפני שבוחנים את טיב הראיות.
אילן בומבך: צריך לבדוק, לראות, לבחון ולשבת שבע נקיים לפני שאנו נכנסים לעניין הזה.
אילן בומבך: אני חושב שלציבור יש אינטרס חשוב מאוד בעצמאות של הרשות המחוקקת, בריבונות שלה, בצד האינטרס הכללי של אכיפתו של שלטון החוק.
אילן בומבך: אני רוצה להזהיר גם מפני מדרון חלקלק, שעלול לקרות.
אילן בומבך: מה יקרה אם מחר יגישו תלונה נגד אדם אחר?
אילן בומבך: "מלה נגד מלה", שמענו פה.
אילן בומבך: זה באמת מלה נגד מלה, אולי אפילו ]חות מכך, כי המלה של חבר הכנסת ליצמן, כפי שנראה, היא אינה איתנה, היא אינה מבוססת, היא בעצמה נסתרת מני וביה.
אילן בומבך: אני רוצה לומר לשבחו – כך אני רואה את זה – של היועץ המשפטי לממשלה, שהוא עצמו לא היה החלטי בזמנו, שצריך להגיש כתב אישום.
אילן בומבך: אני אצטט דברים שאומרת גברת אנה שניידר בוועדת האתיקה, היועצת המשפטית של הכנסת מספרת מה אמר לה היועץ המשפטי לממשלה עצמו.
אילן בומבך: היא אומרת בישיבה שהתקיימה ב-3.6.03 "היועץ המשפטי לממשלה התקשר אליי היום, ואמר לי שעד היום, כשהוא עדיין לא שמע את המקרים הנוספים, הוא חשב שאולי מוטב לתת לכנסת לטפל בזה באמצעים שיש לכנסת.
אילן בומבך: הוא אפילו רצה לקיים דיון, האם בכלל הנושא הזה הוא עברה פלילית או לא" - כלומר יש ספק אם זה עברה פלילית - "למרות שדעתו נחרצת, שמדובר בעברה פלילית, וצריך לבדוק בדיוק אם זה נכנס שם.
אילן בומבך: אבל כשהיום הוא שמע על המקרה הנוסף, הוא הבין שאין מנוס מלהיכנס לנושא של פתיחה בחקירה, אמור מעתה מדובר כאן בעניין של למען יראו וייראו".
אילן בומבך: אנחנו צריכים לבוא וללמד, לחנך.
אילן בומבך: האם זה המקרה, שבאמת על גבו של חבר הכנסת חזן יחרשו חורשים?
אילן בומבך: האם זה המקרה, שאפשר ללמוד ממנו על הכלל?
אילן בומבך: אני יודע שיש חבר כנסת אחד, שעניינו צריך להידון פה, שהוא אפילו הודה.
אילן בומבך: אז הנה, יש לך מקרה מצוין.
אילן בומבך: אצלנו, מה לעשות, הראיות מראות אחרת, הראיות אינן כאלה.
אילן בומבך: אני לא אחזור על דברים שאמר קודמי, אבל אני רוצה להדגיש, שיש לנו פה עניין, וכמו שאמר היועץ המשפטי, הראיות פה נשענות על שני רכיבים; עניין אחד הוא הצבעה אלקטרונית, עניין שני הוא עדותו של חבר הכנסת ליצמן.
אילן בומבך: אנחנו טוענים, ששתי הראיות עומדות על כרי תרנגולת, אין להן אחיזה משל עצמן, אין להן על מה להישען.
אילן בומבך: רק באחרונה קבע בית המשפט העליון במקרה אחר לגמרי, נכנסו שם לשאלות לגבי מכשיר אלקטרוני על עברות תעבורה, נושא שאמנם לא שייך לענייננו, אבל הוא שם מזהיר את עצמו, וכותב פסק דין מאוד מעמיק ומלומד, אם אתה מחליט להרשיע על סמך ראיות אלקטרוניות, כמה אתה צריך להזהיר את עצמך כדי להגיש כתב אישום, ובסופו של דבר לבסס הרשעה.
אילן בומבך: כמו שאנחנו רואים מהמכתב של יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון, הדבר האחרון שניתן להגיד על מערכת ההצבעה האלקטרונית ששימשה עד לאחרונה את הכנסת, זה שמדובר במערכת מכנית אמינה – כל כך אמינה, עד שניתן להסתמך עליה במשפט פלילי.
אילן בומבך: למדתם לדעת שגם לפני ההצבעה, גם ביום ההצבעה, למשל באותו יום, ב-28 במאי, בהצבעה מספר 71, קרתה תקלה באותו יום, בגינה שורה שלמה של ח"כים של הצביעה, למרות שכולם היו במקומותיהם, הרי הראיות לא הראו שהיתה פה הצבעה.
אילן בומבך: גם מספר ימים לאחר מכן דיברו פה על הצבעתו של חבר הכנסת בניזרי.
אילן בומבך: קרו דברים שבאמת אינם מוסיפים כבוד למערכת שהיתה, וזאת גם הסיבה שאחר-כך היה צריך להחליף אותה.
אילן בומבך: גם עורכת הדין אנה שניידר בדוחות שהיא הוציאה, למשל בדוח הבדיקה המשלים, היא אומרת "לא נמצאו שום ממצאים נוספים שיכולים לקשור חבר כנסת כלשהו למעשה" – אני מדבר על המעשה דנן, מה שהיה ב-28 במאי, הצבעה מספר 10 – "בהנחה שאכן היתה הצבעה כפולה במקרה זה, ולא מדובר בתקלה טכנית במערכת ההצבעה".
אילן בומבך: שימו לב כמה הסתייגויות, כמה אזהרות.
אילן בומבך: אחרי זה היא ממשיכה בסעיף 6-6, היא אומרת: "היו הצבעות שבהן נתגלו תקלות טכניות בלתי-מוסברות", ובסופו של דבר באה המלצתה של עורכת הדין שניידר בסעיף 7-2 לדוח המשלים, והיא אומרת "לפעול בהתאם לשדרוג או להחלפה של מערכת ההצבעה האלקטרונית בכנסת".
אילן בומבך: למדנו שההצבעה הזאת היתה הצבעה אלקטרונית.
אילן בומבך: אי-אפשר לסמוך על המהימנות שלה, אי-אפשר להאשים מכוחה, אי-אפשר להרשיע על פיה, וזה נדבך אחד של ראיות שפה קורס.
אילן בומבך: אני רוצה לשים דגשים לגבי עדותו של חבר הכנסת ליצמן.
אילן בומבך: חבר הכנסת ליצמן, יהודי מכובד, אדם ששלטון החוק אכן יקר לו.
אילן בומבך: מה שטען חבר הכנסת חזן, אולי אתם לא מודעים לזה, אבל כבר מהרגע הראשון, כל אימת שהוא נשאל על החקירה, הוא אמר שחבר הכנסת ליצמן פועל ממניעים זרים.
אילן בומבך: הוא לא כבש את עדותו, הוא לא העלים את דבריו, מייד בהזדמנות הראשונה הוא אמר 'יש לאיש הזה משהו נגדי'.
אילן בומבך: מה הדבר הזה?
אילן בומבך: גם את זה הוא לא חסך מאתנו, והוא אמר את זה בחקירתו במשטרה, הוא סיפר את זה, הוא גם אמר את זה לכתב גל"צ עמית סגל בתוכנית "מה בוער" ביום 6.7.03.
אילן בומבך: הוא הסביר מה יש לחבר הכנסת ליצמן נגד מר חזן – מה יש לו נגדו.
אילן בומבך: העניין הוא שבאותו יום, אנחנו זוכרים את אותו יום, כמו שהרבה חברי כנסת אמרו, היה פה בית משוגעים, כולם רצו, הנושא של התקציב היה על סדר היום.
אילן בומבך: אנחנו זוכרים שהציבור החרדי מאוד נפגע מהנושא של התקציב.
אילן בומבך: חזן, שהיה מצליף בסיעה של הליכוד, יכול להיות שהוא פנה באופן לא מנומס כל-כך, כמו שהוא הגדיר את זה, הוא פנה באופן לא מנומס לחבר הכנסת ליצמן וחבריו, ואמר להם בסגנון הזה 'יאללה, לכו לעבוד, לכו תתגייסו'.
אילן בומבך: מסתבר שהאמירה הזאת עלתה לו מאוד ביוקר.
אילן בומבך: כל הוא מבין, שקודם כל לחבר הכנסת ליצמן יש משהו נגדו.
אילן בומבך: הוא החזיק משהו בבטן נגדו, ולכן זה אותו מניע פסול, שחש חבר הכנסת חזן, שיש למר ליצמן נגדו.
אילן בומבך: עכשיו אנחנו רואים את עדותו של חבר הכנסת ליצמן.
אילן בומבך: אנחנו רואים אותה מאוד בעייתית.
אילן בומבך: בהתחלה אנחנו רואים שהוא כבש את עדותו, אמר פה חבר הכנסת יהלום, שהוא כבש את עדותו כי הוא היה מוסר.
אילן בומבך: הוא לא רצה להיות מוסר, הוא רצה להתייעץ עם רב, הוא לא רצה לצאת נגדו של חבר כנסת ולגרום לכך שתיפתח נגדו איזה חקירה או איזה בדיקה, הוא לא רצה להבאיש את ריחו ברבים, כיוון שזה נקרא בעגה התלמודית בשם "מויסר".
אילן בומבך: האזנתי לטיעון הזה, בדקתי אותו, והופתעתי לגלות שהרבה לפני החקירה של חבר הכנסת ליצמן, שבחקירה הראשונה היא סירב למסור את השם של חבר הכנסת, הוא אמר שהוא יצטרך להתייעץ עם רב, אבל שבועיים לפני-כן הוא פנה במכתב אחר לראש הממשלה, מר אריק שרון.
אילן בומבך: כך הוא אומר במכתב הזה, שנושא תאריך 16 ביוני: "לכבוד מכובדי הנעלה, מר אריאל שרון, קיבלתי בתדהמה את הדוח שנכתב על-ידי היועצת המשפטית של הכנסת גברת אנה שניידר ושל קצין הכנסת...
אילן בומבך: ברצוני להתמקד על הצבעת השר פורז".
אילן בומבך: הוא כותב את זה עם העתק למר אליקים רובינשטיין.
אילן בומבך: הוא כותב דברים חמורים ביותר: "מדובר במעשה רמייה של השר פורז.
אילן בומבך: הוא ידע שהצבעתו לא היתה נכונה, ולמרות זאת הוא לא טרח ליידע מייד את הגורמים הממונים...
אילן בומבך: לו זאת היתה באמת פעולה של תום לב, אסור שתהיה אפליה בין ההחלטה על הצבעתו של חבר הכנסת גורלובסקי להצבעתו שלו.
אילן בומבך: צריך לנהוג בו לפחות כפי שנהגו בגורלובסקי.
אילן בומבך: יד להרחיקו מכהונתו" ועוד שורה של דברים, שהוא מטיח בו, קורא לזה מעשי תרמית.
אילן בומבך: את הדברים האלה הוא אומר רק על סמך הדוח שהוא קיבל מצד שלישי, צד שהוא נאמן גם בעיניי, גברת אנה שניידר.
אילן בומבך: אבל הוא לא בדק את הדברים, הוא לא שאלה אותם, הוא לא היה שם, הוא לא ראה שום דבר.
אילן בומבך: הוא מטיח דברים קשים.
אילן בומבך: אנחנו רואים שהוא לא נרתע מזה, גם לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, שיבדוק את הדברים.
נסים זאב: זה מכתב פוליטי.
אילן בומבך: המכתב הזה מאוד עוזר לנו, כיוון שהוא נכתב שבועיים לפני שהוא אמר במשטרה שהוא לא רוצה לומר על אנשים אחרים, מה שנקרא "דין מויסר", אבל הנה, לגבי שר הפנים, כנראה, הדין הזה לא חל.
אילן בומבך: שאצל פורז לא חל דין "מויסר".
אילן בומבך: כנראה, זה משהו אחר.
רשף חן: דעה.
אילן בומבך: שים לב מה אומר חבר הכנסת ליצמן – יפה ששאלו אותו בכלל על זה, כי על דברים אחרים לא שאלו.
נסים זאב: אם הוא בא להעיד, זה נקרא מוסר.
אילן בומבך: בחקירה שלו ביום 30.6.03 נשאל אדון ליצמן בקשר למכתב.
אילן בומבך: הוא שואל אותו: "אתה כתבת מכתב לאריק שרון.
אילן בומבך: מה אתה ראית בקשר להצבעת השר פורז, מה ראו עיניך?".
אילן בומבך: שימו לב מה הוא אומר: "לא ראיתי.
אילן בומבך: לשאלתכם, למרות קרבת המקום" - לא היה רחוק מזרח ומערב, כמו המקרה שלנו, שאי-אפשר בכלל לראות - "לא ראיתי כיצד הצביע, לא שמתי לב בכלל".
רשף חן: עובדות- -
אילן בומבך: מכאן אתה למד שהאיש לא מהסס להטיל בוץ, לפנות ליועץ המשפטי, בלי שאתה בודק.
רשף חן: אבל הוא לא אומר דבר שקר.
אילן בומבך: אנחנו לומדים מכאן שני דברים; ראשית, על המהירות שבה מטיחים פה דברים, ולא אחר מאשר מר ליצמן, שאמינותו פה נבחנת.
אילן בומבך: דבר שני, הנושא של הדין "מוסר", עד כמה שהוא באמת דבר שאפשר להאמין לו, העובדה שהוא לא מהסס להלבין פניו של שר בישראל, לייחס לו מעשי זיוף, מעשי מרמה, על סמך מעשים נטענים, שהוא בכלל לא ראה.
אילן בומבך: כנגד חבר הכנסת חזן עומדת עדותו היחידה של מר ליצמן.
אילן בומבך: במצב הזה בית המשפט בודק בשבע עיניים, בחומר יתרה מהימנות של עד אחד, ואני אומר "עד אחד", כיוון שמערכת ההצבעות האלקטרוניות - אי-אפשר לחלוטין להסתמך עליה.
אילן בומבך: בית המשפט תמיד נוהג להזכיר את עצמו כשמדובר בעד אחד, שצריכה להספיק כדי להכתים נאשם בפלילים.
אילן בומבך: הוא צריך להסביר, למה אני צריך להעדיף דווקא את העדות הזאת על פני עדותו של מר חזן.
אילן בומבך: כשאני קורא את החקירה מול הדברים שכותב היועץ המשפטי לממשלה, היועץ המשפטי לממשלה אומר במכתב שנשלח ליושב-ראש הכנסת ב-2 בדצמבר: "הראיות נגד חבר הכנסת חזן מבוססות אפוא בעיקרן על דברים ברורים וחד-משמעיים של חבר הכנסת ליצמן".
אילן בומבך: עניין אותי לדעת מה זה "ברורים וחד-משמעיים".
אילן בומבך: אני מסתכל בעדות שהתקיימה ב-30.6.
אילן בומבך: מר ליצמן מספר שם על איך זה קרה, ומה הוא ראה.
אילן בומבך: הוא אומר "פניתי משם למזכיר הכנסת אריה האן, אמרתי לו אותו נוסח פחות או יותר, שכאילו יש לי רושם שמישהו הצביע במקום אחר".
אילן בומבך: כאילו, יש לי רושם, שמישהו.
אילן בומבך: יופי של דבר.
אילן בומבך: כך אתה אומר בחקירה במשטרה, על מה ראית.
אילן בומבך: זה מה שאתה מספר למר פורז.
אילן בומבך: אדוני היועץ המשפטי, אני מצטט, זה בעמוד השני של החקירה מ-30.6, שורה 32.
אליקים רובינשטיין: זאת החקירה עוד לפני שהוא הלך להתייעצות הרבנית.
אילן בומבך: הוא מספר למר האן מה הוא ראה.
רוני בר-און: ליצמן מצטט את עצמו מתלונן בפני האן.
רוני בר-און: אם הוא היה כך-כך נחרץ, הוא היה מתלונן באופן נחרץ, רק לא אומר את השם, 'ראיתי' - לא אומר את השם - 'עושה'.
אילן בומבך: תראו גם איך התנהלה החקירה של מר ליצמן, מה בדיוק שאלו אותו.
אילן בומבך: לא שואלים אותו בכל החקירה הדי קצרה שלו שאלה מאוד מעניינית; לא שואלים אותו, אם מהמקום שלך, יכולת לראות מה מתבצע שם, אם מהמקום שלך יכולת לראות איך מצביעים איפה שיושב יחיאל חזן ומי שלידו.
אילן בומבך: קודם כל מבחינה פיזית אי-אפשר לראות.
אילן בומבך: שואלים אותו, שימו לב לנוסח השאלה: "האם ניתן לראות את המושבים של חברי הכנסת ענבל גבריאלי, רוני בר-און, יחיאל חזן, יעקב אדרי, אהוד יתום?".
אילן בומבך: התשובה היא "כן".
אילן בומבך: את המושבים כולנו יכולים לראות מצוין, אפילו במרחק גדול.
אילן בומבך: אך השאלה היא האם ראיתי איך הוא הצביע, את אופי ההצבעה.
אילן בומבך: זאת השאלה שהוא היה צריך לשאול.
אילן בומבך: כל השאלות ששואלים את מר ליצמן – הכל בכפפות של משי.
אילן בומבך: לא שואלים אותו שאלה אחת קשה.
אילן בומבך: למרות שהוא מהסס, מגמגם, מתחבט, משלחים אותו.
אילן בומבך: לעומת החקירה של מר חזן, שמדובר בהרבה מאוד עמודים, ששואלים אותו שוב את אותן שאלות, כשהחוקרים לא באים על סיפוקם, שואלים אותה שאלה בכל וריאציה אפשרית.
אילן בומבך: ושוב אנחנו שומעים את עמדתו החד-משמעית של חבר הכנסת חזן: "הדבר לא נעשה על ידי".
אילן בומבך: הוא עקבי לאורך כל הדרך.
אילן בומבך: אנחנו רואים את מה שאומר חבר הכנסת חזן, שאין שום סיבה לפקפק באמינות שלו.
אילן בומבך: אין שום ראיה אלקטרונית שמפקפקת באמינות שלו, מול העדות החיצונית המונעת במניעים זרים של חבר הכנסת ליצמן.
אילן בומבך: אנחנו צריכים לזכור שפה מוטלת על התביעה להרים את הנטל מעבר לכל ספק סביר.
אילן בומבך: לא ארחיב, כי דיבר פה חברי בנושא הזה.
אילן בומבך: לא רק זה, אלא זה מראה בברור שאכן אמינותו של חזן עולה בהרבה על כל ממצא אחר.
אילן בומבך: אדלג על הרבה דברים שרציתי לומר, אך לא אחסוך מכם דבר אחד, וזה דבר מאוד חשוב בעייני; מי שיקרא את הדוחות שכתבה עורכת הדין אנה שניידר, יתקשה מאוד להבין, כיצד הגעי חבר הכנסת חזן לישיבה היום, ולא חבר הכנסת יעקב אדרי.
אילן בומבך: אני קראתי שוב ושוב, והפכתי בדוחות, בחקירות, בממצאים.
אילן בומבך: לא הבנתי, איך לוקחים את מי שאין ראיה אמיתית, ראיה רצינית נגדו, ובמקום זה את אדון יעקב אדרי משלחים לחופשי.
אילן בומבך: אני פשוט לא מבין.
אילן בומבך: לעורכת הדין שניידר, שאמינה עליי בדיוק כמו שהיא אמינה עליכם, היתה מסקנה חותכת בדוח הבדיקה החוזרת לגבי הצבעה כפולה של אדרי.
אילן בומבך: אדרי צולם קבל עם ועולם כמי שהצביע פעמיים במקום חבר הכנסת אהוד יתום.
אילן בומבך: גברת שניידר קבעה – אני מצטט – כי "אין ספק שהוא הצביע הצבה כפולה".
אילן בומבך: היא חוזרת ביתר שאת על ממצאיה לגבי חבר הכנסת אדרי במכתב שכתבה ליושב-ראש הכנסת ב- 18.6.2003.
אילן בומבך: שואל אותה חבר ועדת האתיקה נסים דהן בישיבה שהיתה ביום 24 ביוני, הוא שואל את חבר הכנסת אדרי במהלך דיון בוועדת האתיקה: "אתה אומר שיכול להיות שהצבעת במקומו?".
אילן בומבך: אדרי עונה: "אמרתי שיכול להיות שידיי בצורה אינטואיטיבית נגעו בכפתורים".
אילן בומבך: הוא אומר עוד אמירות, מסוג שלא משחרר אותו מכל חשד, אלא ההפך הוא הנכון.
אילן בומבך: הוא אומר בצורה מפורשת וכמעט מפורשת.
אילן בומבך: ודאי שכל מי שבדק את הנושא הזה- -
מאיר פרוש: הליכוד- -
אילן בומבך: אני לא נכנס לשיקולים הפוליטיים, זה לא מענייני, אני רק בצד המשפטי הטהור פה, חבר הכנסת פרוש.
אילן בומבך: הדברים מאוד תמוהים, וצריכים בדיקה אמיתית.
אילן בומבך: יש לכך השלכה מאוד ישירה לענייננו.
אילן בומבך: אני רק רוצה עוד להזכיר מה שאומר הפקד רוני לוי מיח"א, זיכרון דברים שהוא כתב ב-22.7.03. הוא אומר: "ניתן לראות שהאור המסמן הצבעה נדלק בטרם חבר הכנסת יתום שולח ידו להצבעה".
אילן בומבך: ועוד כהנה וכהנה, אני לא אלאה אתכם, יש עוד ראיונות רבים שקיים יעקב אדרי לנסים משעל, ושוב אנחנו מגלים, או שהוא אומר שהוא לא יודע אם הצביע פעמיים וכו'.
אילן בומבך: עכשיו אני רוצה להגיע למסקנה שנובעת לענייננו מהעובדה שלא מגישים כתב אישום נגד חבר הכנסת אדרי בשעה שיש נגדו ראיות מוצקות, ואילו נגד חבר הכנסת חזן יש בקשה של היועץ המשפטי לממשלה להסיר את חסינותו ולהגיש כתב אישום, בשעה שלטעמנו, והעלינו את זה באותות ומופתים, שאין ראיות נגדו.
אילן בומבך: אני רוצה להפנות אתכם שוב למה שאמר השופט ברק בבג"ץ 935/89, אורי גנור נגד היועץ המשפטי לממשלה, פסקי דין מ"ד 2485, תחת הכותרת "שיוויון בהפעלת כוח התביעה": "הפעלה ראויה של ההליך הפלילי מבוססת על אמון הציבור ברשויות התביעה ואמונה כי מקבלים החלטותיהם מתוך שיוויון.
אילן בומבך: הגשת אישומים בדרך מפלה פוגעת באמון הציבור ברשויות התביעה.
אילן בומבך: פגיעה זאת קשה מן המשטר הדמוקרטי.
אילן בומבך: קושי זה הוא משולש; ראשית, שימוש מפלה בכוח התביעה פוגע בהנחות שביסוד הענקת שיקול דעת לתובע.
אילן בומבך: שנית, אפליה בהגשת אישומים פוגעת באמון שהציבור רוכש לרשויות התביעה בפרט ולרשויות שלטון בכלל, ובכך מכרסמת בעבותות המכשלים את בני החברה.
אילן בומבך: שלישית, הפעלה לא שיוויונית של כוח התביעה פוגע בכוח המרתיע של המשפט הפלילי.
אילן בומבך: שיקולים אלה סוכמו יפה בהנחית היועץ המשפטי לממשלה מיום 1.1.1972".
אילן בומבך: אם אנחנו נביט במבט השוואתי על חברי הכנסת חזן ואדרי, נגלה שהראיות שהצטברו כנגד אדרי עומדות ברמה של הקף ואיכות גבוהות הרבה יותר ממה שמכונה כאן הראיות לכאורה לגבי חזן.
אילן בומבך: אצל אדרי יש צילום טלוויזיה ברור, יש ראיה אובייקטיבית, ברצף של היעדר-הכחשה מצדו לביצוע מעשים.
אילן בומבך: כך סבורה המשטרה, כך התבטא אדרי עצמו, וכך גם סברו היועצת המשפטית לממשלה וקצין הכנסת.
אילן בומבך: זה לא אני, זה מה שהם אמרו, גדולים וטובים.
אילן בומבך: לא ברור לחלוטין אפוא, כיצד הוחלט שלא להעמיד לדין את אדרי בניגוד לעניינו של חזן.
אילן בומבך: כאן פסק הדין האחרון שאני רוצה להביא לשימת עיניכם.
אילן בומבך: זה פסק דין מנחה וחשוב מאין כמוהו של כבוד השופט בדימוס יצחק זמיר, פרופ' למשפט מינהלי.
אילן בומבך: הוא היה היועץ המשפטי לממשלה, ומעניין מה הוא אמר על האכיפה הסלקטיבית הזאת.
אילן בומבך: זה היה בבג"ץ 6396/96, סימון עזקי נגד ראש עיריית באר-שבע, פסקי דין נ"ג 3 289.
אילן בומבך: הוא אומר את הדברים החשובים האלה: "אכיפה בררנית היא אכיפה הפוגעת בשיוויון במובן זה שהיא מבדילה לצורך אכיפה בין בני אדם דומים או בין מצבים דומים לשם השגת מטרה פסולה, או על יסוד שיקול זר, ומתוך שרירות גרידא.
אילן בומבך: אכיפה כזאת נוגדת באופן חריף את העיקרון של שיוויון בפני החוק במובן הבסיסי של עיקרון זה.
אילן בומבך: היא הרסנית לשלטון החוק, היא מקוממת מבחינת הצדק, היא מסכנת את מערכת המשפט.
אילן בומבך: הסמכות להגיש אישום פלילי היא סמכות חשובה וקשה.
אילן בומבך: היא יכולה לחרוץ גורל אדם".
אילן בומבך: אני רוצה רק להדגיש שלעניין האפליה בין בני אדם, כדי שבאמת ייטען שזה אכיפה סלקטיבית פסולה, לא צריך אפילו שזה יהיה בכוונה.
אילן בומבך: גם אם זה נעשה בלא מזיד, עצם התוצאה.
אילן בומבך: זה דעתם של פרופ' קרמניצר, דעתם של השופט זמיר והשופט סובול, גם במאמר שפרסמו באחרונה בעניין הזה.
אילן בומבך: אבל מה שחשוב לענייננו, וזה עונה בדיוק לשאלה של חבר הכנסת יצחק כהן, או אולי לשאלה של אנשים שרוצים לשאול, מה זה חשוב לענייננו; אני לא אומר 'תבואו דווקא ותעמידו לדין את אדרי', למרות שלדעתי, יש ראיות ברורות, מבוססות, חד-משמעיות.