GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני יתום:
הכותרת הזאת קיימת מזה זמן, ולדעתי אין פה סיבה מיוחדת לעשות שינוי גם בכותרת.
דני יתום:
אני מציע לקבל גם את עניין המתנות.
דני יתום:
יש כאן בעיה, אבל כשקוראים את דברי ההסבר מבינים, שאם כולנו נתגייס, ולא משנה אם אנחנו משתייכים לצד הזה של הבית או לצד הזה של הבית, כדי לנסות ולייצר נורמה התנהגותית חדשה, קרי מי שמרגיש צורך מכיוון שמדובר בבני משפחה יוציא מכיסו, ולאחרים נגיע אפילו מבלי לחלק מתנות, מכיוון שעצם ההגעה שלנו, כפי שאומרים דברי ההסבר, היא חלוקת הכבוד.
דני יתום:
אנחנו חולקים כבוד לאותם בעלי שמחה.
דני יתום:
מי שירצה לא רק לחלוק את הכבוד עם בעלי השמחה אלא גם להוציא מכיסו, יבושם לו, זה בסדר.
רוני בר-און:
חבר הכנסת יולי אדלשטיין, יושב-ראש ועדת המשנה שדנה בעניין, אתה בוודאי תאיר את עינינו בדברים שטרם שמענו.
יולי יואל אדלשטיין:
אני לא בטוח שנגיע לדברים שטרם שמענו, כי מטבע הדברים ההערות של חברי הכנסת מאוד חופפות את הדברים שעלו בוועדה, מה גם שחלק מהנוכחים כאן היו גם חברים פעילים בוועדת המשנה.
יולי יואל אדלשטיין:
כעיקרון אני בוודאי מקבל את דברי הפתיחה של יושב-ראש הכנסת על כך שאם כבר מינינו ועדה ציבורית עלינו לעשות כל מאמץ לקבל את ההחלטות שלה.
יולי יואל אדלשטיין:
לכן אני מביע גם צער על כך שיש הבדלי גרסאות כה רבים בין המלצות ועדת המשנה, שכפי שציין יושב-ראש הוועדה ישבה לא מעט ישיבות, עם חברים שרובם ככולם לא נמנו על אותם שני חברי כנסת בתולדות הכנסת שרכשו DVD או אחד שרכש מכשיר ברקו.
יולי יואל אדלשטיין:
לכן אני יכול להביע צער, כי נדמה לי שכמה דברים נובעים מחוסר ההבנה לעומק של ניצול התקציב המוצע.
יולי יואל אדלשטיין:
בדבר אחד הוועדה התלבטה, כולל עם אנשי מקצוע שנכחו בכל הישיבות לא מעט זמן, ולא הצליחה להגיע להחלטה.
יולי יואל אדלשטיין:
אני מאוד מצדד בדברים שאמרו חבר הכנסת חן וחבר הכנסת טיבי לגבי שינוי או תוספת לשם התקציב.
יולי יואל אדלשטיין:
יכול להיות שהגרסה שהציע חבר הכנסת טיבי היא הגרסה שאני לפחות הייתי מקבל.
יולי יואל אדלשטיין:
נושא שהעלה סגן השר הנדל, תקציב של 10,000 שקלים לשרים ולסגני שרים.
יולי יואל אדלשטיין:
אבי, שיהיה בריא, בילדותי היה מסביר לי את כלכלת ברית-המועצות ואומר: אתה חושב שזה במקרה שהמשכורות הנמוכות ביותר במשק הן לנהגי מוניות או למלצרים?
יולי יואל אדלשטיין:
המדינה מראש אומרת שהם יגנבו, לכן לא צריך לשלם להם.
יולי יואל אדלשטיין:
מה שלא נגיד במלים יפות, זה ההסבר.
יולי יואל אדלשטיין:
אם יולי אדלשטיין בהיותו השר לקליטת העלייה רוצה לתקוף את הסכם חברון, חזקה עליו שהוא כנראה ינצל את תקציב המשרד ויעשה שם מסיבת עיתונאים ויגיש כיבוד על חשבון המשרד.
יולי יואל אדלשטיין:
ואם הוא לא רוצה לעשות את זה, אנחנו לא נעמיד לרשותו את התקציב, שישלם מהכיס הפרטי שלו.
יולי יואל אדלשטיין:
ההנחה הזאת לא מקובלת עלי.
יולי יואל אדלשטיין:
ההנחה לגבי סגני שרים שמכהנים במשרד עם שר, מספיק להסתכל בתקשי"ר ובספר זכויות וחובות שרים שמוציא היועץ המשפטי לממשלה – אין שם פמליה של עוזרים על-פי התקשי"ר ואין שם כל הדברים שכביכול אנחנו מניחים כאן.
יולי יואל אדלשטיין:
לכן אני מציע, עם כל הרצון לקבל את ההמלצות כמו שהן, לשקול שנית את הנקודה.
רוני בר-און:
ההמלצה שלך בעניין הזה היא להשאיר שר וסגן שר במעמד של חבר הכנסת?
יולי יואל אדלשטיין:
שר וסגן שר מאז ומעולם היו ב-50% תקציב, ואני לא ראיתי איזה שינוי גדול חל כדי לשנות את התקציב הזה.
יולי יואל אדלשטיין:
נושא אחר הוא גרירת תקציב משנה לשנה.
יולי יואל אדלשטיין:
קיבלתי את הנימוקים שבזמנו השמיע יושב-ראש הכנסת באוזניי וגם יושב-ראש הוועדה, שצריך לשים פה מגבלה כלשהי, לא ייתכן שמישהו יצבור תקציבים.
יולי יואל אדלשטיין:
ההמלצה של ועדת המשנה היתה ונשארה, שעד 50% מן התקציב יהיה מותר לגרור, ולא ניתן יהיה לצבור גרירה על גרירה.
רוני בר-און:
סכום שנגרר ולא נוצל בשנת העבודה שלאחריה, נמחק.
יולי יואל אדלשטיין:
בדיוק.
יולי יואל אדלשטיין:
במצב כזה אני מקבל את הנימוק של יושב-ראש הכנסת, שכנראה יושב כאן מישהו שרק צובר סכומים.
יולי יואל אדלשטיין:
ברגע שנוצרה מציאות שבשנה אחת מישהו, מסיבות אלו או אחרות, פחות פעיל מאשר בשנה אחרת, אני לא רואה בעיה לחסום את זה.
יולי יואל אדלשטיין:
אני לא רוצה לראות את המציאות שכבר העלו כאן, שבסוף השנה יתחילו לשדרג מחשבים או לרכוש עפרונות ונייר בכמויות.
יולי יואל אדלשטיין:
דבר אחרון בנושא של קשר עם הבוחר זה נושא של מתנות.
יולי יואל אדלשטיין:
אין לזה גבול, אפשר להשאיר פוליטיקה לעשירים או אפשר להצהיר הצהרות יפות שנתאחד כולנו ולא נרכוש מתנות.
יולי יואל אדלשטיין:
נכון, ידידי דני יתום, אנחנו מביאים, לפחות אלה שחושבים כך, הרבה כבוד כשבאים למישהו לבר-מצווה או לחתונה.
יולי יואל אדלשטיין:
אבל אתה גם שותה שם כוס מיץ ואוכל עוגה, וזה לא דבר פסול שבאותה הזדמנות תביא גם ספר לילד.
יולי יואל אדלשטיין:
אני חייב לומר באופן אישי, שמעולם לא היתה לי כל התלבטות ומעולם לא ניצלתי את התקציב הזה לא רק למתנה לבן משפחה, אלא גם למתנה לחבר פרטי שאני הולך אליו לאירוע.
יולי יואל אדלשטיין:
יחד עם זה, חלק מן התפקיד הוא שאנחנו הולכים לשמחות של פעילים וחברי מרכז שלא היינו מגיעים לשם אלמלא היינו חברי כנסת.
יולי יואל אדלשטיין:
אין כל פסול שמתקציב קשר עם הציבור נשתמש לצורך זה.
יולי יואל אדלשטיין:
אם ועדת גרונאו חושבת אחרת אין לי מה לומר, אבל לדעתי זה גם חוסר הבנה של המציאות.
יולי יואל אדלשטיין:
נקודה אחרונה שנמצאת בין ההמלצות והיא לא קשורה ישירות לקשר עם הבוחר היא הנושא של לימוד שפות.
יולי יואל אדלשטיין:
המלצת ועדת גרונאו היא לבטל כל תקציב מחוץ לקשר עם הבוחר לנושא של לימוד שפות.
יולי יואל אדלשטיין:
לא ברור לי למה.
יולי יואל אדלשטיין:
חבר הכנסת שדווקא רוצה להשתפר בתחום הזה, ומן הראוי שכמה מאתנו ישתפרו בתחום הזה, צריך או לנצל את תקציב דף קשר עם הציבור, שלא מיועד לנושא הזה, או להישאר במצב שכאשר יושב-ראש הכנסת מנסה לארח פה משלחת לפעמים הוא מוגבל מאוד בגלל הנקודה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין:
לכן לא ברור לי מה ההמלצה הזאת עושה כאן ולא ברור לי מה ההיגיון שלה.
רוני בר-און:
חבר הכנסת אפללו, בבקשה.
אלי אפללו:
אדוני היושב-ראש, חלק מההמלצות האחרונות אני רואה רק עכשיו, אבל אני מבין שמשאירים כמעט את כל ההמלצות.
אלי אפללו:
יושב-ראש הכנסת, שמעתי מה שאמרת בהכללה, שבעצם אנחנו צריכים לקבל את המלצות הוועדה הציבורית הזאת כפי שהן.
אלי אפללו:
אני חולק על דעתך בעניין הזה, ואני אומר שאנחנו יכולים לשמוע את דעתה, כי אם יש לנו הסמכות להחליט אנחנו צריכים לקבל את ההחלטות שלנו.
אלי אפללו:
גם הם יכולים לשגות, גם הם בני-אדם.
אלי אפללו:
אנחנו יושבים פה, אנשי ציבור, ואנחנו יכולים להגיד את דעתנו.
אלי אפללו:
דעתנו לא פחות טובה מדעתם של האנשים המכובדים האלה, עם כל הכבוד.
דני יתום:
גם אנחנו יכולים לטעות, כי גם אנחנו בני-אדם.
ראובן ריבלין:
חבר הכנסת אפללו, קיבלנו החלטה שבה אמרנו, שבעניין מסוים לא נחליט אנחנו בעצמנו, נעביר זאת לוועדה ציבורית.
ראובן ריבלין:
הותרנו את הסמכות בידינו כדי לא לפגוע בריבונותה של הכנסת.
ראובן ריבלין:
יחד עם זה, משאנחנו קבענו את האנשים האלה ואישרנו אותם, אנחנו למעשה הפקדנו את גורל ההחלטה הזאת בידיהם.
ראובן ריבלין:
אני מציע שכעיקרון לא נדחה המלצות משום שהן הנחיות.
ראובן ריבלין:
בהחלט יכול להיות מצב שבו זה לא הגיוני בעליל.
אלי אפללו:
למרות מה שאמרת, אדוני יושב-ראש הכנסת, ואני מקבל את דבריך בדרך-כלל, הפעם אני אומר שזאת ועדה שממליצה, זאת לא ועדה שמכריעה.
אלי אפללו:
גם היא יכולה לטעות.
אלי אפללו:
אני רוצה להגיד את דעתי בכמה דברים בעניין הזה.
אלי אפללו:
יש אבסורד מאוד גדול בעניין חברי הכנסת מהפריפריות.
אלי אפללו:
חברי הכנסת האלה יוצאים הכי מקופחים.
אלי אפללו:
השמענו את דברינו בוועדה הזאת, ואפילו לא התייחסו לעניין.
אלי אפללו:
אז איך אתה רוצה, אדוני היושב-ראש, שאני אקבל את ההחלטות שלהם כ"כזה ראה וקדש"?
אלי אפללו:
יש היום רק 47 חברי כנסת שמחזיקים לשכה פרלמנטרית.
אלי אפללו:
מתוכם 26 חברי כנסת גרים בירושלים, יש להם לשכה פרלמנטרית בכנסת עם כל השירותים, הם משתמשים בכל השירותים האלה, להם יש ההטבות הכי גדולות.
אלי אפללו:
יש חברי כנסת וסגני שרים שיש להם לשכות פרלמנטריות גם בירושלים וגם בתל-אביב, וגם להם נפחית לאט-לאט.
אלי אפללו:
מי שנשאר עם הבעיה העיקרית הם חברי כנסת שנמצאים בפריפריות.
אלי אפללו:
במצב שאתם מציעים היום בוועדה, אני לא אפתח לשכה פרלמנטרית, לא כדאי לי לפתוח.
אלי אפללו:
הוועדה הזאת מאלצת אותי ודומים לי לא לפתוח לשכה ולא לתת את השירות הזה לכלל האזרחים.
אלי אפללו:
לשכה פרלמנטרית שאני מתכוון לפתוח בגליל המערבי מיועדת לכול האנשים באזור, אבל אני לא יכול לפתוח.
אלי אפללו:
עד עכשיו היה מותר להחזיק עוזר בלשכה הזאת, ואתם אומרים שאנחנו לא יכולים לקחת.
רוני בר-און:
שינו את זה.
אלי אפללו:
הרי אני לא יכול לקחת את העוזר שלי מירושלים ולהביא אותו לגליל המערבי בימים חמישי ושישי.
אלי אפללו:
דבר שני, נושא המתנות.
אלי אפללו:
אני בעד להוריד את המתנות, אבל יש אי צדק בעניין הזה.
אלי אפללו:
היום כל נבחר ציבור, כל ראש עיר וסגן ראש עיר מקבלים מהשלטון המקומי תקציב של 150 שקלים למתנה.
אלי אפללו:
אם הוא מקבל הזמנות בהיותו ראש עיר או סגן ראש עיר, הוא מקבל תקציב למתנה.
אלי אפללו:
אם להם נותנים, מדוע לנו לא?
אלי אפללו:
מאותו יום שקיבלנו המלצה אני נותן מתנות באופן אישי, לא מתקציב קשר עם הציבור.
ראובן ריבלין:
בכל פעם שאתה בא אלי לשמחה, זאת מתנה בשבילי.
אלי אפללו:
לא צריך להתרשם מכך שיש עליהום כזה גדול של התקשורת בעניין מתנות.
אלי אפללו:
זה אבסורד שבאים לפגוע בחברי הכנסת שנמצאים בדרום ובצפון.
אלי אפללו:
דווקא שם צריכים לפתוח לשכות פרלמנטריות.
אלי אפללו:
אלה שנמצאים במרכז הארץ לא צריכים לפתוח לשכה, יש להם כל התנאים.
אלי אפללו:
האם אתם חושבים שאתם מגיעים למטרה הנכונה?
אלי אפללו:
אתם מקבלים תוצאה הפוכה לגמרי: גם עונש לאנשים שגרים בפריפריות, שלא יכולים להגיע לחברי הכנסת, וגם אתם לא נותנים לנו כלים.
אלי אפללו:
אני מציע שזה יתוקן באופן יחסי.
אלי אפללו:
יש כאלה שלא מנצלים את התקציב הזה, אלה שגרים בירושלים, יש להם פה לשכה.
אלי אפללו:
שרים וסגני שרים, יש להם לשכה גם פה וגם בתל-אביב.
אלי אפללו:
אם זה לא יתוקן ויגידו שהוועדה הזאת החליטה את ההחלטות שלה ואנחנו נראה אותן כדבר מוגמר, אני אתנגד לדבר הזה.
רוני בר-און:
חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.
חיים אורון:
אני לא יודע אם צריך לקבל המלצות של כל ועדה.
חיים אורון:
אבל לא מדובר בהמלצה של ועדה, מדובר בהמלצה של ועדה שנוגעת לנו.
חיים אורון:
תאר לך, אלי אפללו ידידי, את הדיון שהיה בוועדת הכספים בנושא של הטבות לאזורי פיתוח.
חיים אורון:
בישיבה הופיעו ראשי ערים וכולנו תמכנו במה שהם אמרו, אבל בסוף מישהו אמר שאין כסף לכולם והממשלה החליטה שחותכים.
חיים אורון:
זאת לא המלצה, אנחנו דנים פה על הוצאות שלנו.
חיים אורון:
זה הדיון, וצריך לקחת אותו בהקשר הזה.
חיים אורון:
בכל דיון שהשתתפנו בו כשבאו אנשים לוועדת הכספים והעלו תביעות, אמרנו תמיד שהתביעות צודקות אבל יש בעיה, צריך לחתוך.
חיים אורון:
כך אני מציע להתייחס גם אל הוועדה הזאת.
חיים אורון:
אני הגשתי שתי הסתייגויות לוועדה, הם דחו את שתיהן.
חיים אורון:
אבל אני לא אצביע נגד החלטות הוועדה, משום שניסיתי לשכנע את חברי הוועדה, אני חושב שמה שהם הציעו עם הלשכות הפרלמנטריות של חברי הכנסת בבית המפלגה הוא טעות.
חיים אורון:
אגב, זה סותר את מה שמופיע אצלם, שהם אומרים בפתיחה שהם היו רוצים לראות בזה לשכות לשבעה ימים בשבוע ולא ליום בשבוע.
מאיר פרוש:
לשישה ימים.
חיים אורון:
הם אמרו לשבעה.
מאיר פרוש:
אם כך, אני אצביע נגד.
חיים אורון:
הם לא קיבלו את ההמלצה הזאת.
חיים אורון:
כל אחד עכשיו יכול לפרום את ההצעות מכל מיני כיוונים.
חיים אורון:
יש בה שני מרכיבים, יש בה המרכיב הקשה והכואב של ההפחתה.
חיים אורון:
ידידי אחמד טיבי מקבל את ההמלצות אבל לא רוצה את ההפחתה.
חיים אורון:
זה בסדר גמור, אבל הם הגיעו לצמצום הזה כי הם אמרו לעשות הפחתה כמו שהיתה במקומות אחרים.
חיים אורון:
אני חושב שזאת תהיה טעות של חברי הכנסת בנושא שנוגע להם לחרוג מההחלטה הזאת, למרות שהיא כואבת.
חיים אורון:
אולי לי ולחבריי במצב היום היא יותר כואבת מאשר לכמה אחרים, כי מבחינתנו ההשלכות הן מעבר לזה.
חיים אורון:
ההערה היחידה שיש לי לא מופיעה בתקנות, אבל בשביל להסיר ספק, ההחלטות הללו כולן תקפות ל-2004.
חיים אורון:
כשמדובר בלשכות, יש חברי כנסת שחתמו על הסכמים ב-2004.
רוני בר-און:
ומה עם חבר כנסת שחתם לכול הקדנציה?
עמרי שרון:
לכול הקדנציה זה פרוע.
חיים אורון:
אני מדבר על מידתיות.
חיים אורון:
אני חושב שהגיוני לומר שב-2004 יהיה הכלל הקיים, ולקראת 2005 ישנו את הכללים.
רוני בר-און:
חבר הכנסת עמרי שרון, בבקשה.
עמרי שרון:
בדרך-כלל חשוב להתחשב בהחלטת ועדות ציבוריות, בעיקר בנושאים שקשורים במשהו שהוא כל כך רגיש כמו תנאים שאנחנו מקבלים, או כלים שאנחנו מקבלים שיכולים להיחשב כטובת הנאה.
עמרי שרון:
צריך להתחשב בזה, אבל צריך לראות גם את הצדדים שלנו כאן.
עמרי שרון:
בעניין של קשר עם הפריפריה, קשר עם הציבור, צריך לבחון את זה יותר ברגישות ממה שנעשה כאן, אני לא בטוח שזה נעשה מספיק ברגישות.
עמרי שרון:
באופן כללי אני חושב שאנחנו כחברי הכנסת צריכים מצד אחד לא להיכנע.
עמרי שרון:
גם בנושא של הסרת החסינות ובשורה של דברים אחרים הולכים לנו פה על הראש, ובהרבה מקרים אנחנו גם נותנים את הראש בשמחה.
עמרי שרון:
אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מפגינים אחריות וזהירות ותשומת לב לדברים האלה, ומצד שני איך אנחנו לא נכנעים לדבר הזה.
עמרי שרון:
זה שילוב עדין, שאני לא בטוח אם במקרה הזה יש האיזון המדויק והעדין הזה.
עמרי שרון:
בנושא המתנות, לא ידעתי, כמו שהסביר חבר הכנסת יתום, איזה קרן אור זורחת כשהוא מגיע לאירוע.
עמרי שרון:
אבל מצד שני, הנושא של המתנות הוא נושא מאוד רגיש, וזה מקום שאנחנו כן מגישים את הראש שלנו לדעתי.
עמרי שרון:
לכן אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מצד אחד שמים לב לזה.
רוני בר-און:
חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, בבקשה.
אברהם-בייגה שוחט:
אני מצטרף באופן חלקי למה שאמר עמרי.
אברהם-בייגה שוחט:
בנושא של הטיפול בתקציב של חברי הכנסת והפחד מדעת הקהל בעניין, אני מצטרף במאה אחוז לעמדתו, ואני חושב שיש הרבה מאוד עליהום בלתי מוצדק, שחלקו נובע מכמה מקרים קיצוניים שקורים בתוך מערכת, ולא כולם פועלים באותה אמת מידה.
אברהם-בייגה שוחט:
אני חולק עליך בנושאים אחרים שהכנסת צריכה להוציא החוצה, כמו נושא החסינות, אבל זה לגיטימי ואני מציע לא לקשור אחד באחד.
אברהם-בייגה שוחט:
יש סעיף אחד שהוא מאוד עקרוני, ונעשה תיקון שהוא כולו פרווה והוא לא אומר כלום.
אברהם-בייגה שוחט:
היה סעיף 15 שאמר, שאתה יכול לשכור מקום לכנסים רק בנושא הכנסת.
אברהם-בייגה שוחט:
ואם תדבר שם מלה אחרת, הכנס הוא בלתי חוקי.
אברהם-בייגה שוחט:
זה אבסורד מוחלט.
אברהם-בייגה שוחט:
הערתי את ההערה הזאת, והם מחקו את סעיף 15 ואמרו: "...
אברהם-בייגה שוחט:
בעיקר למהות עבודתם הפרלמנטרית של חברי הכנסת, אף אם אינם משמשים בלעדית לכך".
אברהם-בייגה שוחט:
אני מציע לומר "הפרלמנטרית והציבורית", בלי מינונים ובלי שאצטרך להסביר לחשבות מה היה בכנס ועם מי דיברתי בכנס.
אברהם-בייגה שוחט:
אני לא יכול לעשות מפגשים בנושאים פרטיים, אבל בנושא פרלמנטרי וציבורי זאת עבודתי.
חיים אורון:
זה מה שכתוב פה.
חיים אורון:
הם לא יודעים לכתוב עברית, אבל זה מה שכתוב.
אברהם-בייגה שוחט:
זה לא מה שכתוב.
אברהם-בייגה שוחט:
למה כתוב "בעיקר"?
אברהם-בייגה שוחט:
אני מציע שיהיה כתוב "פרלמנטרית וציבורית".
אברהם-בייגה שוחט:
למרות שאני לא במשפחה הזאת כרגע, אני חושב שהשרים וסגני השרים צודקים.
אברהם-בייגה שוחט:
להוריד בצורה קיצונית כל כך את ההשתתפות זה בלתי סביר לחלוטין.
אברהם-בייגה שוחט:
גם אני הייתי שר והפרדתי הפרדה מוחלטת ולא שלחתי דואר מפלגתי ממשרד האוצר, אלא דרך תקציב הכנסת.
אברהם-בייגה שוחט:
אולי רוצים להוריד מ-50%, אבל בוודאי לא לרדת לרמה כזאת שמבטלת לחלוטין את יכולת עבודתם.
אברהם-בייגה שוחט:
אני לא מותח ביקורת כללית על מדיניות הכנסת.
אברהם-בייגה שוחט:
ראינו שבשנים האחרונות הכנסת קיבלה כמה החלטות מז'וריות על הוצאות כספיות.
אברהם-בייגה שוחט:
היא החליטה להקים את מרכז המחקר בהשקעה ענקית.
אחמד טיבי:
החלטה טובה.
אברהם-בייגה שוחט:
החלטה מצוינת, השאלה היא המידתיות שבה.
אברהם-בייגה שוחט:
כעת היא החליטה להיכנס לנושא של השידורים.
אברהם-בייגה שוחט:
יש מחלוקת אם זאת החלטה טובה או לא, היא עולה הרבה מאוד כסף.
אברהם-בייגה שוחט:
הוועדה לא קבעה את גובה התקציב, היא קיבלה המלצות בדיונים הפנימיים שלנו שהיו ברוח הדברים שצריך לקצץ.
אברהם-בייגה שוחט:
אז קיצצו כמעט ב-20%.
אברהם-בייגה שוחט:
תראו לי מערכת אחת שקוצצה ב-20%.
רוני בר-און:
יותר מ-20%.
חיים אורון:
זאת היתה ההמלצה של הוועדה שלנו.
אברהם-בייגה שוחט:
אני יודע.
אברהם-בייגה שוחט:
אני מדבר כעת את תפילת האשכבה, כי בסוף אני אגיד להצביע בעד המלצות הוועדה.
אברהם-בייגה שוחט:
האם חברי הכנסת הם מופקרים?
אברהם-בייגה שוחט:
הרי מי שמחזיק לשכה גומר את התקציב שלו בחודש יולי, כי הוא צריך לממן את הלשכה דרך התקציב הרגיל.
אברהם-בייגה שוחט:
אז יתחילו ללכת במחילות, זה מה שיהיה.
אברהם-בייגה שוחט:
חבר כנסת שעובד צריך כלים, וזאת לא בושה.
אברהם-בייגה שוחט:
החזקת הלשכה היא בחלקה מהתקציב הרגיל.
אברהם-בייגה שוחט:
כשהתקציב הרגיל כל כך קוצץ, לא נשאר בתקציב הרגיל כלום.
אברהם-בייגה שוחט:
אם רוצים שחבר הכנסת לא יעבוד ויישב בבתי-קפה בארבעה ימים שהוא לא יושב בכנסת, בסדר.
אברהם-בייגה שוחט:
יש כאלה, דרך אגב.
אברהם-בייגה שוחט:
אבל אם חבר הכנסת רוצה לעבוד, אי-אפשר לשתק אותו.
אברהם-בייגה שוחט:
ממה צריך לפחד, מזה שהחזקת לשכה עולה באמת הרבה מעל 20,000 שקלים?
אברהם-בייגה שוחט:
מכיוון שאנחנו בתוך המסלול, גם אני אתמוך בהמלצות, מלבד המלה שאני מבקש לשנות שעניינה לא כרוך בעניין כספי.
אברהם-בייגה שוחט:
היום ציבורית לא מתקבל על הדעת להפוך את העניינים.
אברהם-בייגה שוחט:
אני מציע שלקראת השנה הבאה יהיה דיון הרבה יותר יסודי שלנו.
רוני בר-און:
מה זה דיון הרבה יותר יסודי ממה שמתקיים פה בשלושה החודשים האחרונים?
רוני בר-און:
אתה מדבר את הדברים כוותיק, אבל בעיקר כבקיא.
רוני בר-און:
אני שומע את הדברים בכובד ראש ומאזין להם, ולי אין הצרה של לשכה פרלמנטרית בפריפריה, כמו שיש לך או לאלי אפללו או לעמרי שרון.
רוני בר-און:
אבל אני נוטה לשמוע את מה שאתה אומר, וכאשר בסוף הדרך אתה אומר הכול כן, אבל אתה מצביע בשביל ההמלצות, אני מודיע לך שאני מתבלבל.
אברהם-בייגה שוחט:
כשאני מדבר שצריך לתקוף את הבעיה אחרת, זה צריך להיות דיון איך עובד חבר הכנסת ומה הכלים שצריכים להיות בידו.
אברהם-בייגה שוחט:
לא דיון של קיצוץ ואיפה מקצצים, אלא להחליט האם אנחנו רוצים שלחבר הכנסת שרוצה לעבוד יהיו הכלים לעבוד או לא, או שהוא יצטרך לפנות לשדות זרים.
אברהם-בייגה שוחט:
זה הדיון שצריך להתקיים, ויהיה לנו זמן לעשות את זה.
אברהם-בייגה שוחט:
ברגע שהעברנו את זה לוועדה חיצונית, והיא שמעה אותנו ובאה עם המסקנות, מאוד מסובך ומורכב להגיד לשים את זה בצד.
אברהם-בייגה שוחט:
בנקודה הזאת צודק היושב-ראש.
אברהם-בייגה שוחט:
את הדיון הזה אנחנו לא יכולים לעשות עכשיו, נצטרך לעשות אותו לקראת השנה הבאה בשאלה איך עובד חבר הכנסת, מה תפקידו, מה צריך לתת לו.
אברהם-בייגה שוחט:
הדיון הזה חייב להתקיים, כי המצב הוא בלתי סביר למי שרוצה לעבוד.
רוני בר-און:
חבר הכנסת פרוש, בבקשה.
מאיר פרוש:
כשיושב-ראש הכנסת פותח את הישיבה ואומר שנקבל את זה כמו הנחיות, אני שואל את עצמי בשביל מה אנחנו יושבים פה, רק מכיוון שקבענו שהיום נדון ונצביע?
מאיר פרוש:
אני חושב שאם קיבלנו על עצמנו ועדה ציבורית והם מבקשים דברים מסוימים, צריכים לקבל את זה כהנחיות, אבל הוועדה הציבורית לא מצאה את חברי הכנסת כגנבים גדולים.
מאיר פרוש:
באופן יחסי אנחנו בסדר.
מאיר פרוש:
כמעט שלא מצאתי פה חבר כנסת שלא מקטר על הוועדה הציבורית, אבל הוא יצביע בעד.
מאיר פרוש:
לכול אחד יש טענות על הוועדה הציבורית שלא חשבה נכון ולא מכוונת נכון, אבל בסופו של דבר יצביעו בעד הוועדה הציבורית.
מאיר פרוש:
אני חושב שהיום צריכים להצביע פה אחד בעד ההמלצות של הוועדה הציבורית, אבל גם להצביע היום שאנחנו מבקשים ועדה ציבורית שתיתן לנו הנחיות כלליות, ולא להיכנס לפרטים מה חברי הכנסת צריכים לעשות, האם חברי הכנסת שוגים בסעיף כזה או אחר, הם מותר להם לשכור לשכה, האם מותר להם לרכוש מכשיר מסוים וכדומה.
רוני בר-און:
אתה מנסה לרבע מעגל.
ראובן ריבלין:
זה כמו התרנגולות בקולחוז, שייתנו להן את הכסף והן ייקנו מה שהן רוצות.
מאיר פרוש:
הוועדה הציבורית לא מצאה את חברי הכנסת כעושים מעשים פסולים בכסף הזה, ולכן צריכים להשאיר בשנה הבאה בידי הכנסת להחליט מה לעשות עם הכסף הזה.
רוני בר-און:
חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.
אבשלום וילן:
הכול נאמר פה כמעט, אבל אני לא רוצה להתחיל את הדיון עכשיו.
אבשלום וילן:
יש לי ויכוח ברמה העקרונית עם תפיסת הוועדה, מה זה קשר עם הציבור ומה זו עבודה מפלגתית.
אבשלום וילן:
פרופסור גרונאו הוא מורי ורבי, למדתי אצלו כלכלה, הכול טוב ויפה.
אבשלום וילן:
אבל בהגדרות של הוועדה, בהנחות היסוד עבודה מפלגתית מראש מוגדרת כשלילית, והעבודה של חבר הכנסת כנציג הציבור כאילו יש פה בחירות אישיות היא הלגיטימית.
אבשלום וילן:
זאת הנחת היסוד שעומדת פה.
אבשלום וילן:
אני כופר בה בכל מכל.
אבשלום וילן:
כולנו נבחרנו דרך מפלגות, אינני יודע כמה היו עוברים את זה ברמה האישית וכמה לא.
אבשלום וילן:
כל הסיסטם אחר.
אבשלום וילן:
אבל פה פיתחו אידיאולוגיה, שעכשיו המסקנות שנגזרות הן כאלה שקשה לי מאוד להתמודד אתן.
אבשלום וילן:
אני לא אפתח את הדיון מחדש, כי אני יודע בדיוק באיזה שלב אנחנו נמצאים.
אבשלום וילן:
מצדי, אם 50% מחברי הכנסת של הליכוד היו בוחרים לשבת במצודת זאב זה לגיטימי ובסדר גמור, ואין בזה פסול.
אבשלום וילן:
הבעיות הן בצורה לגמרי אחרת.
רוני בר-און:
הבעיה היא שזה שיושב שם רוצה שיבואו אליו, ולא לעוד 50 אחרים.
אבשלום וילן:
מה לא בסדר בזה?
אבשלום וילן:
יותר בסדר ששר מצהיר לפני הבחירות: עשיתי 80 מינויים פוליטיים של חברי מפלגה?
אבשלום וילן:
לנו אין הבעיה הזאת, אין לנו מרכז גדול, אצלנו לא סופרים לך אם היית בחתונה או לא.
אפרים סנה:
אצלכם החתונות בקפריסין.
אבשלום וילן:
אני מדבר עם חבריי מהליכוד, יש להם בממוצע 15-20 אירועים בחודש.
אבשלום וילן:
כלומר למעלה מחצי ממשכורתו, אם הוא מתנהג לפי כללי המשחק, הולך רק למתנות.
אבשלום וילן:
כל השיטה הזאת איננה הגיונית.
עמרי שרון:
יותר קל להיות במפלגה בלי בוחרים, זה נכון.
אבשלום וילן:
יש לך בוחרים, לך לפריימריס.
דני יתום:
זאת הרי טובת הנאה.
אלי אפללו:
כל ראשי הרשויות נותנים טובות הנאה?
אלי אפללו:
אתה יודע רק להגיד דברים פופוליסטיים.
דני יתום:
אתה לא יכול לבוא לשמחות, כמוני, בלי לתת מתנה?
דני יתום:
זאת בושה?
אלי אפללו:
אני בא לשמחות ונותן מתנה מכיסי.
אלי אפללו:
אני אתן מה שאני רוצה.
דני יתום:
אם אתה יכול לתת מתנה מכיסך, שיבושם לך.
דני יתום:
אתה פופוליסט.
אלי אפללו:
אתה פופוליסט.
דני יתום:
מקומך לא כאן בכלל, לפי הדיבורים שלך.
אלי אפללו:
אתה מקומך לא כאן.
רוני בר-און:
לפני שאני אחליט ששניכם צודקים בשאלה מקומו של מי פה, אני מציע לכם לחזור לסדר.
אבשלום וילן:
נתתי דוגמה, ואני חושב שהיא מעידה על המצב.
אבשלום וילן:
אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת שוחט ומה שאמרו אחרים לגבי הלשכה הפרלמנטרית זה נכון.
אבשלום וילן:
אני חושב שגם עצם ההעברה הזאת שמותר לך להעביר בשנה רק סכום מסוים היא שגיאה, משום שאתה מכריח אנשים להחליף מחשב כל שנה.
רוני בר-און:
מילא שיושב פה חבר כנסת שרוצה לעשות הצגה לתקשורת, תקראו לזה מעשה אלטרואיסטי, שאני חותך לעצמי אצבע רק כדי שהציבור יראה שאני מוריד.
רוני בר-און:
אבל כשאומר את זה שר אוצר לשעבר, מה זאת אומרת?
רוני בר-און:
מאיפה תביא את הלשכה הפרלמנטרית?
רוני בר-און:
אם ממילא אתה גומר את הסכום ביולי, מדוע אתה אומר שאין העברה?
אברהם-בייגה שוחט:
אמרתי שלדעתי המהלך של הקיצוץ העמוק הוא בלתי סביר.
רוני בר-און:
אתה אומר שקודם נקצץ, ואחר-כך נעשה רביזיה בשנה הבאה.
אברהם-בייגה שוחט:
אמרתי עוד, שאני חושב שמי שמחזיק לשכה צריך לקבל יותר, כי אחרת ייגמר לו התקציב.
אברהם-בייגה שוחט:
אבל אמרתי, שמכיוון שהתחלנו בתהליך שהתחיל פה והיה שגוי מיסודו, אסור היה להתחיל אותו עם מסגרות כאלה ואסור היה לשים את זה בסדר עדיפות אחרון, אבל מרגע שזה נעשה צריך לתמוך בזה.
אבשלום וילן:
למרות אי הנעימות בדבר, קשר עם הציבור חייב להיות גלוי לאור התקשורת, כדי לשווק אותו באור יום, כי זאת הביקורת הכי טובה עליו.
אבשלום וילן:
לכן אני חושב שעל הדברים האלה צריך להצביע על כל סעיף.
אבשלום וילן:
הגשתי לך שורת הצעות לתיקונים, אני מבקש להצביע עליהם.
אלי אפללו:
חבר הכנסת חיים אורון אמר, שיש לו הסתייגויות אבל אנחנו מקבלים את ההחלטה להצביע בעד כמו בוועדת הכספים.
אלי אפללו:
זה לא כך, כי בוועדת הכספים יש לנו הסתייגויות ואנחנו משנים.
אלי אפללו:
ממך למדתי שאנחנו מתקנים את הדברים שאנחנו רואים שצריך לתקן.
אלי אפללו:
לצערנו הרב אנחנו באים לפה לומר שאנחנו מתנגדים להחלטות הוועדה אבל אנחנו מצביעים בעדה.
אלי אפללו:
אני לא מבין מה יכול להיות יותר אבסורד מהעניין הזה.
אלי אפללו:
מה שחשוב בעיקר זה לא נושא המתנות, אלא הנושא של לשכה פרלמנטרית של אלה שגרים בפריפריה.
אלי אפללו:
לזה לא נמצא פתרון עד לרגע זה.
דני יתום:
אני מבקש לקרוא קטע קטן מתוך דברי ההסבר של הוועדה, והדברים מתייחסים לכול חברי הכנסת שבכל זאת מצאו לנכון לעסוק בנושא המתנות: "בשנים האחרונות פשה נוהג, שחברי הכנסת המוזמנים לשמחות מממנים את המתנות מתקציב הקשר עם הציבור.
דני יתום:
יש לשרש נוהג זה".
רוני בר-און:
אתה לא יכול לנצל את זכות הדיבור כדי לחזור על חומרים שמונחים פה כבר ארבעה חודשים.
דני יתום:
אין הרבה ועדות ציבוריות שאנחנו עצמנו מינינו.
דני יתום:
אני טוען, שאם לא נקבל את ההמלצות של הוועדה הציבורית הזאת, כולן, למרות שיש כל מיני הערות, בפעם הראשונה שהיא עושה את העבודה בעבורנו – כאילו לא מינינו אותה.
רוני בר-און:
זה נכון, לא אנחנו מינינו אותה, מליאת הכנסת מינתה אותה.
יולי יואל אדלשטיין:
בהבדלי הגרסאות שעליהם דיברתי בין ועדת המשנה לוועדת גרונאו, פרט לעניין אחד שהוא התקציב שעומד לרשותם של שרים וסגני שרים, כל הדברים האחרים לא משפיעים על גובה ההוצאה.
יולי יואל אדלשטיין:
מדובר בחילוקי דעות לגבי השימוש באותו תקציב.
יולי יואל אדלשטיין:
לכן כל הטיעון של להדק את החגורות לא נוגע לדברים הספציפיים.
רוני בר-און:
העניין הזה מונח על סדר-היום שלנו כמעט חצי שנה.
רוני בר-און:
פנינו לחברי כנסת, הדלת של החדר הזה נפתחת ונסגרת הרבה פעמים בגלל העניינים האלה.
רוני בר-און:
כמעט 40 חברי כנסת הגישו הסתייגויות, כל אחד מטעמיו שלו.
רוני בר-און:
אני מניח שכל הטענות הן טענות חשובות ובוודאי נוגעות לאותו חבר הכנסת שהגיש אותן.
רוני בר-און:
הזמנו אותם פעם אחר פעם לבוא ולהציג את ההסתייגויות, וראיתם את הנוכחות.
רוני בר-און:
אתם רואים גם, למרבית הצער, את הנוכחות של חברי ועדת הכנסת.
רוני בר-און:
יושבים פה שישה חברי כנסת שהם חברי ועדה מבין 21.
רוני בר-און:
אני מבין את הטעמים.
רוני בר-און:
מי שרוצה לבוא להצהיר הצהרה שצריך להצביע בשביל הוועדה הציבורית, יודע להתייצב פה ולהצהיר את ההצהרה הזאת.
רוני בר-און:
אבל מי שמצד אחד מאוד נהנה מתקציב הקשר לבוחר ומאוד לא רוצה שייגעו בו, אין לו האומץ הציבורי לבוא לכאן ולקיים את הדיון ולהצביע.
רוני בר-און:
שמעתי בכובד ראש את הדברים של חבר הכנסת שוחט, ואין לי כל ספק שהוא לא עושה פה כל מניפולציה.
רוני בר-און:
מי כמוהו טוב יודע איך מטפלים בהמלצות בענייני תקציב, בקיצוצים ובתוספות.
רוני בר-און:
ומי כמוהו טוב יודע מהו כיוון הזרימה, שפעם אחת אתה מסכים לקיצוץ ואחר-כך אתה אומר שיהיה דיון יסודי ונקבע את תפקידו ואת מעמדו של חבר הכנסת ואיך הוא צריך לעבוד.
רוני בר-און:
אולי זה יהיה במסגרת הקוד האתי, שייקח שנה או שנתיים לעבד אותו, כדי שנדע מה המודל של חבר הכנסת, כדי שנדע גם אחר-כך איך משלמים לו.
רוני בר-און:
עכשיו ניגש להצבעות.
רוני בר-און:
ההצבעה הראשונה תהיה על הצעת ההחלטה שלי.
רוני בר-און:
הצעת ההחלטה שלי אומרת לבטל את תקציב קשר לבוחר, לא לקיים אותו.
רוני בר-און:
אם זה לא יעבור, אנחנו מצביעים על הצעת הוועדה כפי שהיא, בלי הסתייגויות.
רוני בר-און:
אם גם זה לא עובר, מדברים על תיקונים בתוך המלצת הוועדה.
רוני בר-און:
ההצעה שלי היא לבטל את תקציב קשר עם הבוחר.
רוני בר-און:
מי בעד ההצעה הזאת?