GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: אמרתי את זה פעם בדוגמא.
רוני בר-און: כאשר שני הצדדים יוצאים שני נפולי פנים מהכרעת דין או משופט, סימן שהשופט מצא את קו האמצע, כי אם אחד צוהל והשני נפול פנים משהו פה לא בדיוק יצא במקום.
רוני בר-און: אני חושב שדווקא מה שהקניטו אותך בו, ההיסוסים שלך וההתלבטות שלך והלבטים שלך, הם אלה שהדגישו את הצד המאוד חשוב שצריך בתפקיד הזה ושלא היה לחלק מקודמיך, אני מאוד מקווה שיהיה לאלה שבאים אחריך, וזה הצד של האנושיות.
רוני בר-און: כי דומני שחלק גדול מאיתנו גם אלה שמתעסקים במשפט, ובוודאי הציבור הרחב, נקעה נפשם מאלה שתמיד יודעים הכול, ותמיד מחליטים מייד, ושום דבר לא שנוי במחלוקת, והכל כל כך צפוי, והכל כל כך ברור, והכל כל כך מובן מאליו.
רוני בר-און: ואתה שצבעת את התמונה בכל אותם צבעים שבין שחור ולבן, תרמת תרומה ענקית למוסד הזה, לשלטון החוק במדינת ישראל, לחברה במדינת ישראל, ולציבוריות במדינת ישראל, ועל כך שא תודה.
אליקים רובינשטיין: תודה רבה, אדוני יושב-ראש, חברי הוועדה.
אליקים רובינשטיין: אני אחלק את דבריי לשניים.
אליקים רובינשטיין: אחד, כמה מילים בקשר למה שעלה כאן בנושא שלשמו הזדמנו, ואחר כך תודה למה שנאמר כאן בפרידה ממני.
אליקים רובינשטיין: כך יצא שבאמת זוהי ההופעה האחרונה שלי בכנסת לפני פרישתי.
אליקים רובינשטיין: אני רק רוצה לומר שבאופן בסיסי אנחנו משתדלים, ועושים את זה בכל מקרה, לא רק במקרים של חברי כנסת, אלא בתיקים שנמצאים על שולחננו, לא לפגוע אנושית, להבדיל בין ההחלטה לגופה המהותי לבין הצד האנושי.
אליקים רובינשטיין: על זה כבר אמרו גדולים ממני.
אליקים רובינשטיין: נדמה לי שהשופט זוסמן, הנשיא המנוח של בית המשפט העליון, אמר פעם שהתיק הכי חשוב בעיניו זה לא אחד מהתיקים הגדולים שהוא פסק בהם פסיקות מפורטות, אלא מקרה שבו הוא מצא דרך פרוצדורלית לעזור לאדם קשיש להגיש ערעור אחרי שנים רבות, מפני שהוא חושב שהוא עושה צדק.
אליקים רובינשטיין: אמר הנשיא לנדוי ייבדל לחיים טובים וארוכים, השופטת נאור שהיא היום בבית המשפט העליון שהייתה המתמחה שלו, עמיתתי בבית המשפט המחוזי בשעתו, שצריך לזכור שהשופט, וזה נכון גם לגבי כל מי שעוסק בתיקים בסוג הזה כמוני, כמי שממלא את התפקיד הזה, שלך יש הרבה מאוד תיקים, אבל בשביל אותו אדם זה התיק היחיד, אותו אדם שעליו מדובר.
אליקים רובינשטיין: לכן, אין שום כוונה לפגוע בזולת, לרבות כמובן חבר הכנסת פרץ וכל אדם אחר.
אליקים רובינשטיין: במקרה הספציפי כפי שאמרתי, היו שעות ארוכות שניסינו לדבר ודיברנו עם גורמים שונים, עם העוזר, ועם עורכת הדין שבה מדובר.
אליקים רובינשטיין: הואיל והיה מכתב של חבר הכנסת פרץ והייתה תשובה, אני מוכן להעמיד בפני הוועדה את המכתב ואת תשובתנו למען ניקיון הדעת וכדי שכל התהליך יתברר, כולל מהות השימוע.
אליקים רובינשטיין: למען האמת, עוד לפני תקופה, חודש וחצי בערך, מסרנו לעורך דין ויינשטין שיש כוונה להגיש.
אליקים רובינשטיין: השימוע הנוסף שבגללו זה התעכב היה רק לגבי אחד משני האישומים.
אליקים רובינשטיין: גם ללשכת היושב ראש אנחנו הודענו טלפונית ופיקססנו.
אליקים רובינשטיין: אני לא רוצה להניח את הרושם שיש כאן מי שאיננו רגיש חלילה לעניין של הזולת.
אליקים רובינשטיין: יכול להיות שהיה קצר בשלבים האחרים.
אליקים רובינשטיין: אגב, זה מקובל לעבוד מול עו"ד בלשכת היועץ המשפטי.
אליקים רובינשטיין: אני אומר את זה בכבוד לחברת הכנסת איציק שאמרה שצריך לטלפן אישית.
אליקים רובינשטיין: אין לי כל מניעה לטלפן לכל אדם אישית, ואני עושה את זה הרבה פעמים גם בדברים שלא נעימים לי.
אליקים רובינשטיין: כשעובדים במטריאה משפטית, זו הדרך המקובלת.
אליקים רובינשטיין: כמובן שתמיד אפשר לחשוב אחרת.
אליקים רובינשטיין: אנחנו לא הוצאנו את זה לפני שגורמים רלוונטיים ידעו, גם לא הוצאנו את זה לכנסת.
אליקים רובינשטיין: אני בכל אופן מצר אם בסופו של דבר בצורה זו או אחרת זה לא הגיע אליו בדרך שנמסר כאן.
אליקים רובינשטיין: מכל מקום, אני חשבתי שזה הובן קודם מדבריי, אני חוזר על זה, אני מקבל את ההתנצלות וכבר אמרו "מודה ועוזב ירוחם", חרף הקושי הבלתי הרגיל שהיה.
אליקים רובינשטיין: כששמעתי את הדברים אני ממש הרגשתי כאילו יצא לי האוויר.
אליקים רובינשטיין: אבל, אני מקבל ומודה ועוזב ירוחם.
אליקים רובינשטיין: אגב, אמר אחד מחברי הכנסת שיש תיקים שמחכים.
אליקים רובינשטיין: אני רוצה לומר שאני עוזב בלי שאף תיק אחד שנמצא על שולחני לא נתקבלה בו החלטה.
אליקים רובינשטיין: יש תיקים שאולי אליהם כיוונת שהם נמצאים במשטרה, בפרקליטות, לא הגיעו אליי.
אליקים רובינשטיין: מה שלא הגיע, לא הגיע.
אליקים רובינשטיין: מה שמגיע אליי היה מטופל בעבר במהירות וגם היום.
אליקים רובינשטיין: מחרתיים בעזרת השם אני עוזב כשאין אף תיק שמחכה על שולחני להחלטה, להבדיל ממערכת שבתוכה הדברים - - - ברשותכם, אני רוצה לעבור לנוסטלגיה.
אליקים רובינשטיין: קרוב לשלושים שנה אני מופיע בפורומים של הכנסת, כמובן לא במליאה, אינני חבר כנסת ולא שר, אבל בוועדות.
אליקים רובינשטיין: התחלתי בייעוץ המשפטי למערכת הביטחון בצעירותי לפני קרוב לשלושים שנה לאחר מלחמת יום הכיפורים, אחרי שנגמרה ועדת אגרנט.
אליקים רובינשטיין: אנחנו עבדנו הרבה בבעיות האדירות שהתעוררו מהצטרפות של משפחות רבות השכול, בערך 2,600 חיילים של חללי מלחמת יום הכיפורים ונכים ופצועי צה"ל רבים.
אליקים רובינשטיין: היה צורך בהרבה מאוד חקיקה וטיפולים בנושאים האלה.
אליקים רובינשטיין: התחלתי להופיע בוועדת העבודה והרווחה אצל חברת הכנסת שהייתה יושבת הראש שושנה ארבלי אלמוזלינו.
אליקים רובינשטיין: היא הייתה תמיד מוסיפה עוד על מה שהגשנו, למי שהיו נשוא הבקשות.
אליקים רובינשטיין: אני יכול רק כמובן להעריך את זה, לא בשם האוצר כמובן.
אליקים רובינשטיין: אבל, אני רוצה לומר שהזדמן לי להיות בכנסת בתפקידים שונים.
אליקים רובינשטיין: התלוויתי גם לאנשים מהמנהיגות הישראלית של הדור שכבר איננו כרגע מכהן, בימי השלום עם מצרים, בדיונים הכבדים אז עבדתי במחיצתו של משה דיין עליו השלום.
אליקים רובינשטיין: כמובן שאז מנחם בגין היה ראש הממשלה, ואחר כך שנים במחיצת ראשי ממשלה, יצחק שמיר ייבדל לחיים ויצחק רבין עליו השלום שעד היום לא רפה בליבי הפצע על הדרך שבה הוא סיים את חייו.
אליקים רובינשטיין: כל השנים האלה הייתי בהמון צמתים משפטיים במציאות הישראלית, ושל תהליך השלום, שתי הדרכים שבהן הלכתי כמשרת ציבור.
אליקים רובינשטיין: היו גם כמובן ויכוחים וחילוקי דעות.
אליקים רובינשטיין: אבל, יש לי כבוד לפרלמנטריזם הישראלי.
אליקים רובינשטיין: אני גם מרגיש שזו תמצית הריבונית היהודית במדינת ישראל אחרי שנות הגלות ועם התנועה הציונית וכל מה שאנחנו כולנו מצווים לשמור עליו.
אליקים רובינשטיין: לכן, אני מאוד מודה באמצעות
אליקים רובינשטיין: כם בוועדה הזאת לוועדות לדורותיהן ולכנסת לדורותיה שבה הזדמן לי לעבוד.
אליקים רובינשטיין: אני מודה למה שאמרו חברי הכנסת במישור האישי שכמובן מרגש לשמוע, אני מודה לכם.
אליקים רובינשטיין: אני רק רוצה לומר שאני כרגע עוזב אבל לכם, למחוקקים, יש כמובן תפקיד חשוב במסר הכל כך חשוב בתקופה הבאה שלפנינו בקשר למציאות הציבורית.
אליקים רובינשטיין: אנחנו הולכים לתקופה קשה בהקשר החוק ובהקשרים אחרים, החוק הוא כמובן מסגרת, אבל תקופה קשה.
אליקים רובינשטיין: אני מאמין באמונה שלימה שאפשר לנהל דיאלוג וויכוח בדרך של כבוד, בדרך שאיננה מתלהמת.
אליקים רובינשטיין: אינני מדבר חלילה כאן, אבל באופן ציבורי התלהמות מילולית יכולה להביא חלילה גם לאלימות.
אליקים רובינשטיין: אנחנו רואים דברים שקורים.
אליקים רובינשטיין: אם מותר לי לומר, אני מבקש, פונה, לחברי הכנסת שיהיו בין שליחי האמנה, כתובה או לא כתובה, לדיאלוג ציבורי ולרב שיח ציבורי ראוי והוגן.
אליקים רובינשטיין: אני מאמין שזה אפשרי וזה גם יעזור לחוק ולחישוקים ולמסגרת שהוא מקיים.
אליקים רובינשטיין: היושב ראש הזכיר את כהונתי בבית המשפט.
אליקים רובינשטיין: הייתי שם 19 חודש והייתי היהא שופט במילואים והייתי בתפקיד הזה כמעט שבע השנים, תפקיד של החלטות שנוגעות לאדם, לפרט.
אליקים רובינשטיין: אם מותר לי לומר, חברה מתאפיינת במסרים הגדולים שלה, אבל היא מתאפיינת גם ביחס לזכויות, ביחס ליחיד, ביחס לאדם שנמצא במצוקה, אנשים עם מוגבלויות, קורבנות סחר בנשים, אנשים עם מצוקות, וגם בזה יש לכולנו תפקיד לקדם את החלשים.
אליקים רובינשטיין: אני חושב שאין כאן מי שחולק בזה.
אליקים רובינשטיין: ואני רוצה לסיים בדבר שהוא כל כך קונסנסואלי ולהודות לבורא עולם שנוהג בחסדו כל דור, שאיפשר לי לשרת את הציבור לאורך השנים האלה, תודה רבה.
רוני בר-און: תודה רבה, אדוני היועץ המשפטי.
רוני בר-און: הנושא תם.
רוני בר-און: נא לפנות את החדר בבקשה.
רוני בר-און: אני מבקש מהעוזרים לשבת, אני מבקש לא לעמוד.
רוני בר-און: חברים, אנחנו ממשיכים בסדר היום.
רוני בר-און: מי שאין לו מה לעשות פה, נא לעזוב.
רוני בר-און: חבר הכנסת שלגי, בבקשה.
אילן שלגי: שמעתי שבדיון הקודם מישהו פה כינה אותי נבל, אני מבקש שתהיה הבהרה בעניין הזה ואם צריך אז התנצלות.
רוני בר-און: אני לא שמעתי, אני חשבתי שכינו מישהו אחר בתור נבל.
רוני בר-און: שמעתי את המילה נבל, אבל אם אתה חושב שזה היה מכוון אליך, אני לא - - -
רשף חן: זה אכן היה מכוון אליו.
יצחק כהן: היועץ המשפטי הודה לבורא עולם וזה קצת מפריע לאנשי שינוי.
אילן שלגי: אדוני היושב ראש, אני מבקש לומר כך.
אילן שלגי: ממש לא מפריע לי שמישהו מודה לבורא עולם וזה בסדר גמור.
אילן שלגי: אבל כפי שנמסר לי, חבר הכנסת נסים זאב כינה אותי נבל.
רוני בר-און: אני שמעתי את המילה נבל אבל לא ידעתי שזה מכוון אליך.
נסים זאב: לא הזכרתי את השם שלך בכלל.
רשף חן: אתה הזכרת את השם שלו, אתה אמרת חבר הכנסת אילן שלגי.
נסים זאב: לא הזכרתי את השם שלו.
רוני בר-און: חבר הכנסת שלגי, לא שמעתי שזה נאמר עליך.
רוני בר-און: שמעתי את הדברים, זה קומם אותי ששמעתי את המילה נבל.
רשף חן: זה היה מכוון אליו.
רוני בר-און: אני לא שמעתי שזה מחובר לשם.
רוני בר-און: אני חשבתי שזה מחובר למישהו אחר, אני לא אגיד למי כדי לא להפריע לאחרים.
רוני בר-און: אם אתה חושב שנעשה לך איזשהו עוול אני מבקש לפענח את הפרוטוקול.
רוני בר-און: יש פה גם הקלטה אם הפרוטוקול לא ישקף.
רוני בר-און: אחר כך, אם אתה תרצה פה או בוועדה האתיקה כמובן דרכך לא חסומה.
אילן שלגי: אם חבר הכנסת נסים זאב יאמר שהוא לא התכוון אליי הכל בסדר.
נסים זאב: לא הזכרתי את שמך.
רוני בר-און: הוא אמר שהוא לא התכוון אליך.
רוני בר-און: תודה רבה לך , העניין נגמר.
רוני בר-און: קביעת ועדות לדיון בהצעות חוק הבאות: א.
רוני בר-און: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 19), התשס"ד-2003 (מ/71)
רוני בר-און: אנחנו צריכים לקבוע ועדות לדיון בהצעות חוק הבאות.
רוני בר-און: ראשית, הצעת חוק הדיינים.
רוני בר-און: נשמעו הצעות להעביר את ההצעה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, או לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.
קריאה: לוועדת חוקה.
רוני בר-און: האם יש הצעות אחרות?
רוני בר-און: מי בעד ועדת חוקה ירים את ידו?
רוני בר-און: אני קובע פה אחד שחוק הדיינים הועבר לוועדת חוקה.
רוני בר-און: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2003 (מ/72)
רוני בר-און: הצעת החוק השנייה היא הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2003.
רוני בר-און: ההצעות לדיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט או לוועדת הכספים.
יצחק כהן: ועדת כספים.
רוני בר-און: האם יש פה הערות?
גדעון סער: ועדת חוקה.
רוני בר-און: מי בעד חוקה ירים את ידו?
רוני בר-און: הצעת חוק הרבנות הראשית עובר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.
רוני בר-און: התשס"ד-2003 של חבר הכנסת אלי בן מנחם וקבוצת חברי כנסת, (פ/1338)
רוני בר-און: הנושא הבא הצעת חוק להגבלת השימוש של קטינים בסמים מסוכנים (סמי מרץ ותרופות הרגעה), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת אלי בן מנחם וקבוצת חברי כנסת.
רוני בר-און: נשמעו הצעות להעביר את הנושא לוועדת עבודה, רווחה ובריאות, או לוועדה למאבק בנגע הסמים, או לחלופין לוועדה משותפת לשתי הוועדות.
רוני בר-און: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה והבריאות מבקש להעביר את ההצעה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
רוני בר-און: יושב-ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים וחבר הכנסת אלי בן מנחם מבקשים להעביר את ההצעה לוועדה משותפת של המאבק בנגע הסמים וועדת החינוך והתרבות בראשות הוועדה למאבק בנגע הסמים.
רוני בר-און: יושב-ראש ועדת החינוך נתן את הסכמתו להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדה למאבק בנגע הסמים.
רוני בר-און: יש לנו אם כן שלוש אפשרויות: אחת, ועדת העבודה והרווחה.
רוני בר-און: שתיים, משותפת לוועדה למאבק בנגע הסמים וועדת החינוך.
רוני בר-און: שלוש, רק לוועדה למאבק בנגע הסמים.
רוני בר-און: יושבי ראש הוועדה לדורותיהם נמצאים פה?
רוני בר-און: רק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.
נסים זאב: בכנסת הייתה אווירה שיושב ראש ועדת הסמים הוא יזמן את יושב-ראש ועדת החינוך, זה מה שראוי.
נסים זאב: אני מציע את זה.
רוני בר-און: חבר הכנסת נסים זאב, אין דבר כזה שנקרא "אווירה".
רוני בר-און: יש פרוטוקול, יש אמירה, יש קביעה של יושב-ראש, יש בקשה לחבר כנסת.
נסים זאב: בעקבות האמירה אני מציע שזה יהיה נדון בוועדת סמים עם ועדת חינוך.
רוני בר-און: אנחנו מצביעים לפי סדר ההצעות.
רוני בר-און: ההצעה שתזכה ברוב, כל יתר ההצעות לא קיימות.
רוני בר-און: אני מזכיר לכם, ההצעה הראשונה היא ועדת העבודה והרווחה.
רוני בר-און: ההצעה השנייה היא ועדה משותפת לוועדת החינוך וועדת הסמים בראשות ועדת הסמים.
רוני בר-און: ההצעה השלישית, רק בוועדה למאבק בנגד הסמים.
רוני בר-און: מי בעד ועדת העבודה והרווחה ירים את ידו?
רוני בר-און: תודה רבה, נא להוריד.
רוני בר-און: ברוב של 11 נגד 2, בלי נמנעים, הנושא עובר לוועדת העבודה והרווחה.
רוני בר-און: התשס"ד-2003, של חברת הכנסת גילה גמליאל (פ/1624)
רוני בר-און: ההצעה הבאה היא הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים (תיקון- סגירת חצרים ושלילת רשיון), התשס"ד-2003, של חברת הכנסת גילה גמליאל, מספרה הוא פ/1624.
רוני בר-און: נשמעו הצעות להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה או לוועדת חוקה, חוק ומשפט.
רוני בר-און: יושב-ראש ועדת הכלכלה מבקש להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת הכלכלה וזו פנייתו, יש בה תוכן.
רוני בר-און: "עניינה של הצעת החוק היא מתן כלים יעילים ביותר בידי הרשויות הממונות על אכיפת החוק, משטרה ובתי משפט, להתמודד עם תופעות עבריינות בתחום הקניין הרוחני.
רוני בר-און: ההצעות הכלולות בהצעת החוק, מטרתן לפגוע ב"כיסים" של העבריינים.
רוני בר-און: דהיינו, להפחית את המוטיבציה הכלכלית בביצוע עבירות אלו.
רוני בר-און: במאמר מוסגר אציין כי בכנסת החמש עשרה החלה ועדת הכלכלה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק זכויות יוצרים ומבצעים, שיפוט בענייני תמלוגים, מטעם הממשלה, שעליה הוחל בכנסת זו בתאריך 8.12.2003 דין רציפות כך שממילא אמורה ועדת הכלכלה לדון בנושאים הקשורים לקניין רוחני.
רוני בר-און: מבקש להביא לידיעת חברי הוועדה כי חברת הכנסת גילה גמליאל ביקשה כי הצעתה תעבור לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: אשר על כן, אבקשך להניח וכו', וכו'".
רוני בר-און: יושב-ראש ועדת החוקה גם הוא הסכים שזה יועבר לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: נמצא אפוא שאנחנו מצביעים.
רוני בר-און: מי בעד להעביר את זה לוועדת הכלכלה ירים את ידו?
רוני בר-און: אני קובע כי פה אחד זה עבר לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: חבר הכנסת דני יתום, אני מצטער שאנחנו נאלצים לדחות את ההצעה החשובה שלך פעם נוספת.
רוני בר-און: מכיוון שההצעה על נוכחות חובה של חברי ועדת הכנסת בדיון בענייני הסרת חסינות היא חשובה, לא הייתי רוצה לדון בזה תוך כדי זה שיש לנו דיון פתוח ועומד.
רוני בר-און: נסיים את עניינו של יאיר פרץ, נסיים גם בעניין שלך.
רוני בר-און: האם אתה מסכים לזה?
דני יתום: כן.
מאיר פרוש: אולי כדאי להחליף כמה מילים בנוהלים בלי לשנות תקנון.
רוני בר-און: מאיר, אתה צודק במאה אחוז.
רוני בר-און: אתה היית פה בדיון של חבר הכנסת גורלובסקי ולא זזת מהכסא מ-9:00 בבוקר ועד השעה 14:30 שסיימנו את הדיון.
רוני בר-און: אתה עדי שהיה פה דיון איכותי וגם רציני וגם דיון שבאופן מפתיע מאוד גרם לחלק מהאנשים שנכנסו בבוקר בדעה אחת, לשנות את דעתם ולהצביע אחרת.
רוני בר-און: חרף זה, היה מצב שבו כשהודעתי למזכירת הוועדה שתזעיק פנימה את אלה שהשתתפו בדיון כדי שיבואו להצבעה, נכנסו במרוצה שניים, שלושה או ארבעה, לא שמעו, לא ראו, לא ידעו והצביעו.
רוני בר-און: כאדם שמתעסק במשפטים שלושים שנה, אני רוצה לומר לך שזה מצב שהדעת איננה סובלת אותו.
רוני בר-און: השופט ברק כשכתב שנכנסים ויוצאים, עושה טלפון, נצרך לשירותים, ניחא.
רוני בר-און: אפילו אם יש בדיון של שש שעות, חצי שעה חלון, ניחא.
רוני בר-און: אבל כשיודעים שמתחילים ומסיימים, זה פשוט - - - ואחר כך עוד אותם אלה שלא היו בחדר ומצביעים בלי לדעת מה היה בפרוטוקול, מספרים שההצבעה היא סיעתית.
רוני בר-און: לא טול קורה מבין עינך, טול יער מבין עינך, או תלו יער מבין עינכם.
מאיר פרוש: מבלי לשנות את התקנון יש - - -
רוני בר-און: לא, אי אפשר לחייב.
רוני בר-און: אז אנשים יחליטו או שיש להם את היכולת לשבת בדיון מהסוג הזה.
רוני בר-און: אני מנסה להעלות בדעתי מצב שבו עושים את ההקראה בבית משפט בבוקר, והשופט אומר: "להתראות, יש לי עניינים אחרים, קבעתי עוד משפט, תטענו".
רוני בר-און: והוא חוזר לתת את פסק הדין בשעה 14:00.
רוני בר-און: זה פשוט לא ייאמן.
רוני בר-און: אבל, אני מבטיח לכם שאת ההצגה הזאת אני אעשה גם שאלה שצריכים לשמוע אותה יהיו פה בחדר.
רוני בר-און: אדוני היושב ראש, אנחנו מקדמים אותך בברכה.
ראובן ריבלין: רבותיי חברי הכנסת, אדוני היושב ראש, הדבר לא מתקבל על הדעת שאנשים כל כך נאבקים על מנת לקבל את מקומם בכנסת, מתוך תחושת שליחות ומתוך בקשה שאנשים יבחרו בהם, בין במפלגותיהם בין בשכנוע גופים שמחליטים מי יבוא לכנסת.
ראובן ריבלין: לאחר מכן הם לא מבינים שכדי שהם יוכלו למלא את תפקידם, לפחות בדבר שניתן להם כסמכות על-פי חוק שיש על זה ויכוח מהותי, רציני ביותר, ויכוח מהותי שבו גם האקדמיה מתערבת ואומרת היחידים שיכולים לעמוד מול הרשות המבצעת בעניין זה, הרשות החוקרת והרשות התובעת, הם אנשי הכנסת, ולכן החסינות צריכה להימסר רק לידיהם.
ראובן ריבלין: זה דבר שהוא בעל עומק מחשבה גדול ביותר וצריך בהחלט להתחשב בו.
ראובן ריבלין: האבות המייסדים שלנו היו משתמשים בסמכות זו באמת בצורה מאוד מוגבלת והיו מזהירים את עצמם אלף פעמים לפני שאיפשרו לעצמם שלא להסיר חסינות.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, הסמכות נתונה והסמכות ניתנה.
ראובן ריבלין: אבל, צריך שיהיה דבר אלמנטרי שכאשר הכנסת יושבת כגוף מעין שיפוטי שאותם אנשים שניתנה להם הסמכות המעין שיפוטית, ישבו בחדר על מנת לבוא ולקבוע ולהכריע ולקבל על עצמם את האחריות.
ראובן ריבלין: כל דבר אחר הדעת לא סובלת אותו.
ראובן ריבלין: אם אדוני העיר בעניין זה, אני מצטרף לדעתו, כי הרי לא יכול להיות מצב שבו יביאו דין לפניך והדין לא לפניך, ואתה עוד מכריע בדין.
ראובן ריבלין: לא יכול להיות מצב שבו אדם יוכל לבוא ולכמת איזשהי החלטה שניתנה בשום שכל ודעת ומתוך אחריות מלאה, מבלי שהוא השתתף בו.
ראובן ריבלין: חברים אני אומר לכם, אנחנו במו ידנו כורתים את הענף שאנחנו יושבים עליו.
ראובן ריבלין: במלוא אומץ הלב יכולים אנשים לבוא ולומר: איננו מסכימים להסרת חסינות יהיה אשר יהיה, כפי שהמפלגות הערביות נותנות ובמידה רבה חבר הכנסת פרוש.
ראובן ריבלין: אבל, לא יכול להיות מצב שבו דנים לגופו של עניין, ובאים ואומרים: אנחנו לא שומעים וגם מחליטים ומכריעים.
ראובן ריבלין: לא טוב הדבר.
ראובן ריבלין: 4.
ראובן ריבלין: הגבלה שבועית של מספר ההצעות הדחופות לסדר היום-הצעה לתיקון תקנון הכנסת.
רוני בר-און: פנייתו של יושב-ראש הכנסת להגביל את מספר ההצעות הדחופות לסדר היום - הצעה לתיקון התקנון.
ראובן ריבלין: אנחנו נתקלים כל שבוע, בעיקר אותם חברי כנסת המתמידים, שעד אשר ישיבת הכנסת לא מסתיימת הם לא עוזבים, גם ביום רביעי.
ראובן ריבלין: יש לנו היום חברי כנסת חדשים שזה מקרוב באו שבשעה 17:30 יש להם כבר סידורים אחרים והם מבקשים להקדים את הדיון בעניינם.
ראובן ריבלין: אני פשוט ראיתי אחדים ועקבתי אחריהם.
ראובן ריבלין: ראיתי כמה מאמצים הם עשו כדי להיכנס לכנסת.
ראובן ריבלין: אם כדי לגמור בשעה 17:30 את עבודתם, למה הם טרחו כל כך ועמלו להיכנס לכנסת?
ראובן ריבלין: סדר היום הוא כזה שאם אנחנו מגיעים לשעות שבהם נמצאים שלושה-ארבעה חברי כנסת באולם, ולמעשה יושב הראש מצביע יחד עם המבקש ועם השר המשיב, אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו לא מתייחסים ברצינות לעבודה שלנו.
ראובן ריבלין: סדר היום נקבע מתוך יכולת למלא ולקיים אותו במצב שבו הכנסת תוכל לדון בנושאים וגם להכריע בהם.
ראובן ריבלין: אני מבין שיש אנשים שנמצאים בחדריהם, מאזינים וגם מבצעים עבודה אחרת.
ראובן ריבלין: הדבר הוא בהחלט אפשרי.
ראובן ריבלין: אני לא מתרגש מזה שצריך להיות קוורום במליאה כפי שרבים סוברים מבחינת המראית עין, שצריך שיהיו לפחות 25 איש במליאה, אחרת לא מקיימים את הישיבה.
ראובן ריבלין: מה יקרה אז?
ראובן ריבלין: אותם 25 חברי כנסת המתמידים יהיו וכל אותם אלה שלא היו ימשיכו לא להיות.
ראובן ריבלין: לכן, כל אלה שלא היו, לא ימשיכו להיות.
ראובן ריבלין: וכל אלה שנמצאו, יימצאו במטלה עוד יותר גדולה.
ראובן ריבלין: כאשר אנחנו קובעים בנשיאות מהן ההצעות לסדר היום הדחופות, אנחנו קובעים אותן לעומת הצעות אחרות שמגישים.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שכמעט ואין הצעה לסדר יום דחופה שהיא באמת לא דחופה או לא בעלת עניין וחשיבות ציבורית.
ראובן ריבלין: כל הכותרות בעיתונים הן בהחלט דבר שהציבור בו.
ראובן ריבלין: יש לפעמים אנשים שהם מגזימים.
ראובן ריבלין: הם רואים כל דבר כל שבוע, כדבר דחוף וחשוב.
ראובן ריבלין: אבל, הבעיות של העם ושל המדינה שלנו הן ככאלה שכל שבוע הן מתחדשות.
ראובן ריבלין: אנחנו קובעים לפי התקנון חמישה נושאים שהם דחופים.
ראובן ריבלין: אני יחד עם חבריי לנשיאות, כל שבוע קובעים שישה, ואפילו שבעה אם יש לנו איזשהן בקשות שהן חשובות ותכופות אבל יש מעט מבקשים.
ראובן ריבלין: עד שלוש בקשות, אנחנו באמת משתדלים להוסיף את זה לסדר היום.
ראובן ריבלין: כאשר בחרנו הצעה אחת, כמובן שהיא בסופו של דבר על חשבון האחרת.
ראובן ריבלין: לא יכול להיות דבר שונה.
ראובן ריבלין: לכן באתי ושקלתי וחשבתי מה יהיה?
ראובן ריבלין: שהרי אנחנו קובעים מהם הנושאים הדחופים.
ראובן ריבלין: אני הייתי חבר כנסת בהרבה כנסות, וגנדי היה אומר לי: ההצעה שלך היא חשובה וההצעה שלי היא חשובה.
ראובן ריבלין: אם אתה תצביע בעדי אני אצביע בעדך.
ראובן ריבלין: אני אמרתי לו: אני אצביע בעדך אם ההצעה שלך חשובה ואל תצביע בעדי אם שלי לא חשובה.
ראובן ריבלין: מגיעים לכאן ערעורים והחברים כאן בסופו של דבר מחליטים על-פי המערער ולא על-פי העניין והנושא.
ראובן ריבלין: לכן, צריך להגיע למצב שבו אנחנו בימי רביעי לא נבוא לידי איזשהו מצב שבו יושבים שניים-שלושה חברי כנסת בשעה 20:00-21:00 בערב, מרצים את טענותיהם כאשר באמת אין שומע, וזה הופך להיות פארסה.
ראובן ריבלין: כאשר החברים משתמשים בקלות, אני לא אומר בלתי נסבלת, באישור נוסף של הצעה לסדר דחופה, הם למעשה מערערים על החלטת הנשיאות על כך שהיא לא קבעה את זה כדחוף.
ראובן ריבלין: אבל, הנשיאות קבעה דבר אחר כדחוף.
ראובן ריבלין: אני מוכן לוותר על כבודה של הנשיאות ואם באמת ועדת הכנסת חושבת שכך צריך להיות, אז במה טעתה הנשיאות כאשר היא העדיפה את הנושא הזה על פני הנושא האחר?
ראובן ריבלין: יאמר מי שיאמר והרבה שום שכל והיגיון יש בדבריו כמו יושב-ראש הוועדה, שהדבר יכול להביא לידי ביזויה של נשיאות.
ראובן ריבלין: אני לא חושב שיש פה ביזוי, כי הנשיאות באמת בצורה מאוזנת לחלוטין תוך נטייה לכל השקפות העולם באה וקובעת מהם הנושאים הדחופים.
ראובן ריבלין: אם הוועדה חושבת שהנושא הדחוף הוא נושא אחר ולא זה, תבוא ותאמר במקום מה.
ראובן ריבלין: אני לא רואה בזה ביזוי.
ראובן ריבלין: זו הצעתי.
ראובן ריבלין: יש לי גם הצעה אחרת שפשוט תפסיקו לאפשר כל כך הרבה הצעות שבהן יש ערעורים.
ראובן ריבלין: בשני המקרים התוצאה תתקבל עליי.
רוני בר-און: אני מבקש לומר את דעתי, אמרתי לך את חלקה בשיחתנו.
רוני בר-און: ההצעה שלך מציבה בפנינו שלוש אפשרויות.
רוני בר-און: אחת, אתה אומר: תבטלו את זכות הערעור על החלטת הנשיאות.
רוני בר-און: אני לא חושב שזה נכון, עם כל הכבודה.
רוני בר-און: שנייה, אתה אומר: אם הכנסתם אחת, תוציאו שנייה.
רוני בר-און: אמרתי בזה אתה לא מבטל את זכות הערעור אלא אתה מרחיב את זכות הערעור.
רוני בר-און: אתה אומר, אגב הערעור מה להכניס, תגיד לנשיאות איפה היא טעתה.
רוני בר-און: אני חושב שגם זו תוצאה לא טובה.
רוני בר-און: אני אומר לך את מה שהתחלתי להגיד לך ולא סיימתי.
רוני בר-און: אתה סיפרת לי שביום רביעי היו יושבים עד השעה 24:00 בלילה.
רוני בר-און: מה לעשות?
רוני בר-און: אני לא רוצה לומר שהולך ופוחת הדור.
רוני בר-און: אנחנו באמת עושים את זה במסורה.
רוני בר-און: אנחנו מכבדים את הנשיאות ולא מכניסים את שיקול דעתנו במקום שיקול דעתה של הנשיאות.
רוני בר-און: אבל, החיים הם פוליטיים, מה לעשות?
רוני בר-און: יושבים אנשים, בא מערער ואומר שהנושא הזה מוצא חן בעיני אנשים.
רוני בר-און: הם לא אומרים שהנשיאות טעתה, הם אומרים שגם ועדת הכנסת בתפקידה נוכח המכשיר שיש לה לקבל ערעור, מבקשת להוסיף גם את זה לסדר היום.
רוני בר-און: פעם אנחנו משכנעים להעביר את זה לדיון מהיר.
רוני בר-און: מדברים איתך, שולחים את חברי הכנסת לדבר איתך.
רוני בר-און: אנחנו מנסים לשמור, גם אנחנו רואים את מה שאתם רואים.
רוני בר-און: אמרתי לך, ואני מציע את זה גם פה, למצוא מנגנון במסגרת בית דין לילי או משמרת שנייה.
רוני בר-און: ההצעות שתקבל ועדת הכנסת במסגרת הערעור יידונו בסוף סדר היום.
יולי יואל אדלשטיין: זה כבר קיים.
רוני בר-און: בואו נפתח את הדיון.
רוני בר-און: חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.
דני יתום: אני מבין את הבעיה, אני מבין את המצוקה.
דני יתום: יחד עם זה אדוני יושב-ראש הכנסת, הרי אנחנו יודעים שלעיתים גם באמצע שעות היום כאשר השמש נמצאת בזנית המליאה ריקה, ולא רק בשעות האפלות של הלילות הלבנים או החשוכים.
דני יתום: ולכן, אני לא חושב שזו הבעיה.
דני יתום: אם אנחנו מחפשים את כבודה של הכנסת על מנת שהוא לא יבוזה, אז הוא מבוזה גם באמצע היום, גם בבוקר וגם בלילה, לצערי.
דני יתום: יחד עם זה, צריך לחשוב על איזשהו מנגנון שיבטיח שבאמת לא נפריז בזה.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, נרשמים שמונה איש להצעה הדחופה לסדר היום שמקבלת את אישור הנשיאות ומי שיש לו זמן נשאר, ומי שאין לו זמן לא נשאר.
ראובן ריבלין: בדרך כלל, שניים בסופו של דבר הם טוענים.
דוד טל: שהציבור ידע את זה, הם אמורים לעמוד לדינו של הציבור.
דני יתום: כדי לעשות פה בכל זאת איזשהו סדר ואיזה מסגרת, אני לא מציע שתהיה לנו זכות או חובת ערעור על שיקול הדעת של נשיאות הכנסת.
דני יתום: אבל, שיגבילו את ועדת הכנסת בשתיים נוספות מקסימום, שלא יהיה מעבר לזה.
רוני בר-און: האם אתה מתכוון לשתי הצעות בשבוע?
רוני בר-און: אנחנו בקושי מקבלים אחת בחודש.
רוני בר-און: האם אתה יודע מה זה שתי הצעות בשבוע?
דני יתום: לא, לא.
דני יתום: נניח שנשיאות הכנסת מאשרת היום חמש-שש הצעות על-פי התקנון.
דני יתום: גם אם יבואו בפני ועדת הכנסת עשרה ערעורים, לא תהיה לה סמכות אלא לאשר שתי הצעות נוספות מקסימום, זה לא אומר שצריך להגיע לזה.
דני יתום: הכי הרבה, שתי הצעות נוספות.
רוני בר-און: באותו שבוע.
דני יתום: באותו שבוע.
דני יתום: באותו שבוע אתה יכול להגיע לשמונה הצעות, ובאותו שבוע אתה יכול להגיע לשש הצעות.
רוני בר-און: אם אני זוכר נכון, לא קרה שאישרנו יותר מהצעה אחת, פעם אחת לא יותר.
דני יתום: אני זוכר שאישרנו פה שתיים.
דני יתום: אני חושב ששתי הצעות לוועדת הכנסת זה בסדר, יחסית לשש ההצעות שיש לנשיאות.
רוני בר-און: זה אומר שאם היה לנו יותר מערעור אחד, אנחנו צריכים לשמוע את כל הערעורים ואז להחליט ביננו מה שהשניים שאנחנו מקבלים אם אנחנו רוצים לקבל.
דני יתום: נכון, כדי שיהיה בזה שיקול דעת.
רוני בר-און: אני רואה בזה פגיעה בזכות הערעור של חברי הכנסת.
רוני בר-און: אם יבואו שלושה, מה תעשה אז?
דני יתום: אז מה?
דני יתום: העובדה היא שאני לא רואה פגיעה בזכות ערעור כאשר תקנון הכנסת מאפשר לנשיאות לאשר רק חמש או שש הצעות.
דני יתום: יש גם כאן עניין של התאמת התקנון למה שהמציאות מזמנת.
דני יתום: המציאות מזמנת שניים-שלושה ערעורים כאלה בשבוע, אנחנו מקבלים אחד.
דני יתום: אתה יודע מה?
דני יתום: תשאיר שניים כדי שיהיה לנו מרווח.
דני יתום: זאת הצעתי, לא יותר משני ערעורים בסמכות ועדת הכנסת לאשר בנוסף למה שהחליטה נשיאות הכנסת.