GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנה שניידר: מה זה מינימום הכרחי?
אנה שניידר: אישור העברה תקציבית בוועדת הכספים - - -
רוני בר-און: אני נותן לך דוגמה.
רוני בר-און: היה 11 נגד2, הבן אדם אומר רויזיה, למה תיתן לו רבע שעה?
דוד לב: ברבע שעה הוא יזמין עוד אנשים.
רוני בר-און: פה זה קל, בדיוני חוק ההסדרים בוועדת הכספים, אתה יודע מה ייקח?
רוני בר-און: אתה צריך להתחיל את התקציב באפריל.
רוני בר-און: רבע שעה כל רויזיה, אתה מקבל שם ברמה של 5,000, 10,000 החלטות, תכפיל את זה ברבעי שעה - לא תגמור.
אריה האן: נתת דוגמה מצד אחד, ומצד שני - - -
רוני בר-און: אז פה צריך להשתמש בשכל הישר ובהוגנות של יושב ראש הוועדה.
דוד לב: פוליטיקה ושכל ישר לא הולכים יחד אדוני.
רוני בר-און: אתה רוצה לעשות מזה סטנד-אפ?
רוני בר-און: אני באמת מתייחס להצעות שלך בכובד הראש הראוי.
דוד לב: לא, אני מחפש פתרון.
רוני בר-און: אתה שומע איך נראה הפתרון, הפתרון נראה או להתעלם או להמשיך במצב הקיים או להתחיל לקבוע את הזמנים.
דוד לב: או למחוק את זה.
רוני בר-און: אתה אומר רבע שעה, נתתי לך את הדוגמה של דיוני התקציב של ועדת הכספים, קח מכפלה של אלפים ברבעי שעות.
דוד לב: גם את זה אפשר לסדר, אם זו הבעיה שלך.
דוד לב: אני מדבר על שגרת חיינו.
רוני בר-און: היום המצב הוא, שלא כתוב שום דבר בתקנון, זו שגרה שהתפתחה פה.
רוני בר-און: יושבי ראש - חלקם עושים את זה בהוגנות שאין עליה רבב, וחלקם עושים את זה במניפולציה, וחלקם עושים את זה בכוחנות, וחלקם עושים את זה בוותרנות, אבל בסך הכל דרך הביניים מוכיחה שהכנסת ממשיכה להתקיים.
רוני בר-און: הרויזיה – למרות שהיא לא כתובה, וההתייעצות הסיעתית – למרות שהיא לא כתובה – הן חיות שאנחנו מתנהלים אתן.
רוני בר-און: אני מבין שחבר הכנסת טל אומר שהוא לא רוצה שבשוליים שבשוליים יהיה מצב שיושב ראש יפעיל את זה בכוחנות.
רוני בר-און: אני הייתי קורבן לכוחנות כזאת מצד יושב ראש.
רוני בר-און: היה דיון בוועדה לביקורת המדינה שכולו היה פוליטי, ושקבלנו החלטה, כמעט כולנו היינו נגד היושב ראש, הוא שמע אותנו ואז הוא אמר: תודה רבה, רויזיה.
רוני בר-און: שאלנו מתי הרויזיה, והוא אמר שמתי שהוא ירצה.
רוני בר-און: אני התפוצצתי, אבל גם אני לא חשבתי שטעות שטעה פלוני במקום אלמוני, צריך מתוכה לשנות סדרי עולם.
דוד לב: אבל יש עוד יושבי ראש ועדה שנוהגים כך.
דוד לב: אני כבר ראיתי יושב ראש שראה שאין לו רוב, וביטל במקום את הישיבה.
דוד לב: הוא קבע אותה למועד אחר, שיהיה לו רוב.
רוני בר-און: אין מועד אחר לרויזיה, זה בניגוד לתקנון.
אנה שניידר: אפשר פעם אחת, וגם זו נורמה.
רוני בר-און: למה זיהיתי אינטרס מסוים בפניה שלך, וגם דיברתי אתך כשישבנו על הפניה, כי אני ער לזה.
רוני בר-און: זה לא הפרצה היחידה בתקנון, שבה היושב ראש שלא שוקל שיקולים ענייניים יכול לעשות מהתקנון חוכא ואיטלולא.
רוני בר-און: תן לי שעתיים, אני יכול לעשות לך קרקס מהכוח שלי כיושב ראש ועדה.
רוני בר-און: אבל אני לא יודע להגיד בשביל אחרים, אני יודע להגיד בשביל עצמי.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת הנדל.
צבי הנדל: עברתי כבר שמונה שנים בכנסת, הדוגמה שהבאת לגבי הוועדה לביקורת המדינה, היא דוגמה חריגה בצורה בלתי רגילה.
צבי הנדל: אם היינו אומרים שרויזיה או התייעצות סיעתית חייבת לבוא חזרה לשולחן הזה, ולהגדיר את המכסימום, בשביל שלא יהיה דבר כזה שמישהו יכול להעלים את ההחלטה – כי מה שאמרת זה שאפשר בעצם להעלים.
רוני בר-און: אי אפשר להעלים, כי היה לו אינטרס להפוך את ההחלטה.
דוד לב: אבל באותה מידה יכול היה לא להביא את זה, רק בעוד שנה נניח.
צבי הנדל: אנחנו גם צריכים לא להיכנס למסלול הזה שחלק מאתנו עוזר לתקשורת, והתקשורת עוזרת לחלק מאתנו, כאילו אף אחד פה לא אחראי, והכל דקלרטיבי, והכל לא אמין.
צבי הנדל: הייתי יושב ראש ועדה שלוש שנים, ואני זוכר שהיו ויכוחים כאלה ואחרים.
צבי הנדל: לא זוכר שלא הצלחנו להתמודד עם שאלות מהסוג הזה בטוב טעם.
צבי הנדל: אם זה יושב ראש ועדת כספים, אז גם המערער, כשהיושב ראש יגיד לו שלוש דקות, הוא יבין.
צבי הנדל: הוא עשה את התרגיל שלו.
צבי הנדל: אם הוא יגיד לו מחר, הוא גם יבין.
רוני בר-און: לפעמים מאחורי התרגיל יש מהות, לפעמים גם הופכים ברויזיה.
צבי הנדל: יש גם לחץ.
צבי הנדל: יושבת כל הוועדה, אין ישיבה אחת, יש הרבה ישיבות.
צבי הנדל: יש איזה בלנס של החיים, שאתה לא יכול ללכת כל הזמן נגד הכל.
דוד לב: זה נראה לך סביר שיושב ראש, אחרי שאני מבקש ממנו רויזיה, יגיד לי: עוד עשר שניות?
דוד לב: התייעצות סיעתית עוד דקה?
דוד לב: זה נראה סביר?
דוד לב: לא באתי להפקיע את הסמכות הזאת מהיושב ראש, אני רק אומר שהתייעצות סיעתית צריכה להיות מינימום מסוים ולא פחות מזה.
דוד לב: זאת אומרת שאם אני מבקש רויזיה או התייעצות סיעתית, זה לא יהיה פחות מרבע שעה, למשל.
דוד לב: אחרי רבע שעה הוא יכול לקבוע כל זמן שהוא רוצה.
עמרי שרון: מה עם דיוני התקציב?
דוד לב: נוציא את דיוני התקציב מחוץ לתקנה.
עמרי שרון: אין דבר כזה להוציא.
צבי הנדל: אדוני היושב ראש, בדיוני תקציב אין את הבעיה שאתה מעלה.
צבי הנדל: בדיוני התקציב מגיע שלב שמצביעים על הסעיפים.
צבי הנדל: נניח ומישהו אומר רויזיה שמונה פעמים, אז בסוף הישיבה כל הרויזיות מועלות יחד.
צבי הנדל: זאת אומרת, הוא לא מבזבז זמן.
צבי הנדל: אני יודע איך הריטואל עובד שם, עברתי כבר ארבעה יושבי ראש ועדת הכספים, כולם יודעים את הפטנט הזה.
רוני בר-און: אז זה לסמרטט את זה יותר מהמצב היום.
רוני בר-און: לא יכול להיות רויזיות ששמים הכל בסוף, ואף אחד כבר לא זוכר על מה הייתה הרויזיה.
רוני בר-און: יכול להיות שלקדנציות שאתה פה, ולתקציבים שהעברת, יש גם את הכוח המצטבר שלו, והדברים האלה נשחקים.
רוני בר-און: אני היום, כשחבר כנסת מציע רויזיה, מזהה אם הוא עושה תרגיל ואז אני מתייחס לזה בהתאם לתרגיל.
רוני בר-און: אם יש רוב של 11 נגד 2, גם אם אתן לו שלושה ימים הוא לא הופך את זה.
רוני בר-און: אבל אם זה נחתך ב-7 נגד 6, והוא רוצה רויזיה, אז אתן לו חמש, עשר דקות, להביא את הבו אדם.
רוני בר-און: זאת הפרקטיקה.
רוני בר-און: זה היום חי.
דוד לב: לא חי, אולי אצלך.
רוני בר-און: אני לא רוצה לתת לך 20 דקות ב-11 נגד 2.
עמרי שרון: יש דברים שברגע שמגדירים אותם בתקנות, זה לא הכי טוב.
דוד לב: נותנים ליושב ראש כוח ויכולת דורסנית לקבוע גם לכאן וגם לשם.
דוד לב: הצעה מסוימת לא נראית לך, אתה מודיע על רויזיה, ואפילו לא מודיע מתי, כשיהיה לך זמן, כשתרצה.
רוני בר-און: אם אני רוצה להשתמש בכוח ובדורסנות, זה המכשיר הכי קטן.
רוני בר-און: אתה יודע מה המכשיר הכי טוב לכוח ודורסנות?
רוני בר-און: המגירה.
רוני בר-און: אני זורק את זה למגירה, ועכשיו תדבר לקיר, תעשה 800 בג"צים.
עמרי שרון: יש אלפי דברים שלא כתובים, שלא עושים אותם, ואתה יודע שלא עושים אותם.
עמרי שרון: אל תכניס לפינה מה שאתה לא חייב שיהיה בפינה.
רוני בר-און: אני מוכן ללכת על דבר אחר, רעיון שלחש לי אריה האן.
רוני בר-און: אני אדבר על מינימום זמן רויזיה בהחלטה שנפלה על חודו של קול.
רוני בר-און: מה אתם אומרים על זה?
אנה שניידר: זה בעייתי, לפחות מניסיוני בוועדת הכספים.
דוד לב: ואם זה שניים?
רוני בר-און: כמו הסרט שאתה לא יכול להיכנס מגיל 16.
רוני בר-און: הבן שלי היה בוגר בגיל 14, והבנות שלי התבגרו רק בגיל 21, אבל מישהו קבע גיל 16.
צבי הנדל: אתה עושה עכשיו מעשה חברי, שראוי להערכה.
צבי הנדל: אני חושב שחבר הכנסת טל – אני אוהב אותו ואמשיך לאהוב אותו באותה – אבל הוא לא צודק בעניין הזה.
צבי הנדל: תרד מזה.
רוני בר-און: אתה רוצה שנבדוק את זה יותר לעומק?
רוני בר-און: אתה רוצה שמישהו יעשה על זה השוואה בפרלמנטים אחרים?
רוני בר-און: אפשר לבקש מהממ"מ.
דוד לב: יש כזה מצב של רויזיה בפרלמנטים אחרים?
רוני בר-און: אני לא יודע.
דוד לב: נבקש מהממ"מ לבדוק את זה.
רוני בר-און: אז בשלב זה לא נקבל החלטות, ונראה מה קורה במקומות אחרים בעולם.
רוני בר-און: זה נושא של כנס מיוחד בכנסת.
רוני בר-און: בכנס המיוחד האחרון, שכונס בקיץ, הגישה האופוזיציה בקשה חתומה בידי 25 כנסת, וכתגובה הגישה הקואליציה שתי בקשות, שכל אחת מהן הייתה חתומה על ידי 25 חברי כנסת אחרים.
רוני בר-און: נמצאנו למדים שהיה צריך להתקיים דיון בשלוש הצעות דחופות לסדר היום, כי התקנון מגדיר כנס מיוחד במקבילה להצעה דחופה לסדר היום.
רוני בר-און: יושב ראש הכנסת הודיע למציע שעלה לנאום, שיש לו עשר דקות.
רוני בר-און: פשפשתי בתקנון, וראיתי שיש החלטה מפורשת של ועדת הכנסת שכנס מיוחד של הקיץ, יראו אותו כהצעה דחופה לסדר היום.
רוני בר-און: התקנון אומר שבהצעה דחופה לסדר היום יש שלוש דקות זכות דיבור.
רוני בר-און: ניסיתי לטעון את הטענה שלי, היא לא נשמעה אגב הדיון.
רוני בר-און: כתבתי אחר כך מכתב ליושב ראש הכנסת, קיבלתי עליו תשובה מדוד לב, שמקובל מימים ימימה, שכשהצעה כזאת עולה על סדר היום היא מקבלת עשר דקות.
רוני בר-און: אמרתי שאו שננהג על פי התקנון או שנמסד את המקובלת הזאת.
רוני בר-און: מקובל עליי שנמסד את המקובלת הזאת, זאת אומרת שלא נטריח בן אדם שטרח ואסף 25 חתימות, ואנחנו נותנים לו שלוש דקות, וכולם הולכים הביתה.
רוני בר-און: ההצעה הראשונה היא, שמשך הזמן לא יעלה על עשר דקות.
רוני בר-און: אתמול כינסתי את ראשי הסיעות, ונדברנו בינינו שזה לא מספיק.
רוני בר-און: אתה אוסף 25 חתימות, אתה בא, בן אדם מדבר עשר דקות, השר משיב עשר דקות, וכולם הולכים הביתה.
רוני בר-און: חשבנו בינינו, שבמצב דברים כזה, כאשר תעלינה הצעות לכנס מיוחד של הכנסת, דיון 25 חתימות, תהיה ועדת הכנסת רשאית לקבוע כי בכנס המיוחד הזה יתקיים דיון סיעתי, ואז לכל סיעה יש זכות דיבור.
רוני בר-און: אפילו בליכוד יש לשלושה או ארבעה אנשים זכות דיבור, אם אנחנו מתחלקים בדיון הסיעתי, כמו שאנחנו עושים בהצבעות.
רוני בר-און: עוד אמרנו, שאם תעלה הצעה נגדית, זאת אומרת תהיה יותר מהצעה אחת, אז זה יהיה כנס אחד, יהיה דיון סיעתי משולב בשתי ההצעות.
רוני בר-און: עוד עלה אצלי בערב – ואת זה לא אמרתי בדיון הסיעתי אתמול – שבשום אופן לא אסכים שבדיון סיעתי שכזה יקימו הצבעות על הודעות סיכום.
רוני בר-און: אני לא מוכן שיהיו בקיץ הודעות סיכום.
רוני בר-און: כמובן שלא יהיו הצבעות אי אמון.
אריה האן: הופכים את זה לדיון?
רוני בר-און: דיון סיעתי.
רוני בר-און: ההצעה שלי תהיה ככה: איפה שכתוב שלוש דקות יהיה כתוב עשר דקות, והסעיף האחר: "ועדת הכנסת רשאית לקבוע שבכנס המיוחד יקוים דיון סיעתי.
רוני בר-און: הוגשה יותר מדרישה אחת לקיים כנס מיוחד, רשאית ועדת הכנסת לקבוע כי הדיון הסיעתי יהיה משולב לגבי שתי ההצעות".
רוני בר-און: גם בשני נושאים, כמו באי אמון.
רוני בר-און: כלכלי, מדיני, כל דבר.
רוני בר-און: הדבר הכי חשוב: "בדיון סיעתי שכזה לא תתקיימנה הצבעות על הודעות סיכום".
רוני בר-און: זאת אומרת, לא יהיו מחטפי קיץ.
רוני בר-און: הצבעה להעביר לוועדה או להסיר.
רוני בר-און: כשיש כנס קיץ, הממשלה תמיד יודעת להביא את הצעות החוק שלה.
אנה שניידר: השאלה מה עם הצעות החוק הפרטיות.
רוני בר-און: אין הצעות חוק פרטיות, אז אנחנו לא משנים כלום.
אנה שניידר: היום יש נוהג.
רוני בר-און: אז אנחנו שאין הצעות חוק פרטיות, אלא בהחלטה של ועדת הכנסת.
עמרי שרון: יש התייחסות לכמה נוכחים צריכים להיות בדיון כזה?
רוני בר-און: אני הצעתי, זה בעייתי מאוד.
רוני בר-און: אתמול בדיון הסיעתי הצעתי שהדיון לא ייפתח, אלא בנוכחות של לפחות 80% מהחותמים.
רוני בר-און: אמרתי שמי כבר טרח וחתם, שיבוא ויתחייב.
רוני בר-און: זה לא זכה למחיאות כפיים.
רוני בר-און: הדרישה שלי הייתה שהחתימות יהיו במקור.
רוני בר-און: אבל אמר אתמול חבר הכנסת הנדל נכון, אם עולה דיון שהוא קנטרני, אלא דיון דחוף, ואוספים את החתימות בפקסים מחברי הכנסת, אז אתה רוצה לתזז את מנהלות הסיעה להתרוצץ בחום יולי אוגוסט בכל קצווי הארץ להביא חתימות מקור?
רוני בר-און: אני מאוד רציתי שיהיה דיון מינימום.
עמרי שרון: גם 50% זה טוב.
צבי הנדל: הטענה הייתה פשוטה, מתי אתה יודע אם הגיעו 80% או 50%?
צבי הנדל: ברגע שהגעת לפה.
צבי הנדל: אז מראש אני לא אצא מהבית.
צבי הנדל: אני לא אפסיק חופש אם אני אדע שלא בטוח שיש דיון.
רוני בר-און: אתה ואני אולי נגיע, אבל אחרים לא יגיעו.
רוני בר-און: ואז גם חתמנו, גם באנו, וגם נלך הביתה כי הבטלנים לא באו.
רוני בר-און: אז מה עשינו?
עמרי שרון: צריך לראות איך לא עושים צחוק מהעבודה, זה חלק מהבעיה.
עמרי שרון: אם עושים מזה צחוק, וזה נעשה כלאחר יד - - -
רוני בר-און: אני מוכן לשמוע עצה.
עמרי שרון: כמו שציינת, יש לי הרבה פחות ניסיון, אני לא חושב שאני חכם יותר, אבל עדיין המצב הנוכחי נראה לי לא מספיק טוב, והוא בעייתי.
צבי הנדל: כמה אירועים כאלה יכולים להיות בפגרה?
צבי הנדל: אחד או שניים מכסימום.
דוד לב: היו פגרות שהיו יותר.
צבי הנדל: אולי אין לי זיכרון טוב, אבל אני לא זוכר שבדיונים של הפגרות היו פחות אנשים מאשר בדיונים הרגילים.
צבי הנדל: לא באמצע הלילה, אז יש שני אנשים, אלא סביב ה-15, 20 איש.
רוני בר-און: בכנס האחרון היה פיצוץ, כי הממשלה הריצה את חוק רשות הנמלים והספנות.
צבי הנדל: אני לא מדבר על חריגים, לא לפה ולא לפה.
צבי הנדל: אדוני המזכיר, בדרך כלל בפגרת הקיץ אין לפחות 15, 20 אנשים?
צבי הנדל: אני לא רואה שיש איזה ביזיון.
רוני בר-און: עליזה, מה דעתך?
רוני בר-און: אם יהיו יותר משתי הצעות יהיה דיון משולב, לא יהיו הצעות סיכום, לא יהיה אי אמון, הצעות חוק זה רק אם הממשלה רוצה ומצטרפת.
רוני בר-און: אני העליתי הצעה, ואמרו לי שזו בעיה.
רוני בר-און: אמרתי שאם מביאים חתימות, לא יתקיים הדיון אם לפחות 80% - אומרים לי 50% - מאלה שביקשו את הדיון יהיו נוכחים.
רוני בר-און: אמר אתמול חבר הכנסת הנדל בצדק, אני חתמתי ובאתי, וזה שחתם ולא בא יגרום לי שאני אלך הביתה ולא יתקיים דיון, אז איך אני נראה?
רוני בר-און: דרישת המינימום הזאת מאוד צודקת, אבל היא מאוד בעייתית.
צבי הנדל: אלא אם כן נקבל החלטה – ואני אהיה בעדה – שנקבע אחת ולתמיד איזושהי דרישת מינימום של נוכחות בכנסת כל השנה.
רוני בר-און: חבר הכנסת טל, בבקשה.
דוד לב: הייתי רוצה להגביל מאוד את הכינוסים בפגרה.
דוד לב: אני לא אומר שאסור לקיים כינוס, אבל אם יתקיים הייתי רוצה לקבוע קריטריונים כאלה קשיחים שהנושא באמת מאוד משמעותי.
רוני בר-און: כולם רק רוצים להוריד את הקריטריונים.
רוני בר-און: אתמול נעשה ניסיון להוריד את הקריטריון מ-25 חתימות ל-20.
דוד לב: אני סבור שצריך יותר מ-25 חתימות כדי לכנס כנס כזה.
דוד לב: אני גם סבור שחברי הכנסת צריכים לקבל התראה של שבועיים לפחות על כנס שכזה.
דוד לב: אני לא מהמרבים לצאת לחו"ל, אבל בדרך כלל חלק גדול מחברי הכנסת בפגרה לא נמצאים בארץ.
דוד לב: יש חברי כנסת כמוני, שלא רוצים לפספס שום יום דיון.
דוד לב: אני משתדל להיות בכל ימי הדיונים בכנסת, ובינתיים מצליח.
דוד לב: אם אני לא מקבל פרק זמן סביר, אני מרגיש עם זה מאוד לא טוב שאני לא נמצא פה בזמן שאני צרים להיות.
רוני בר-און: בסדר, תגיש הסתייגויות.
זהבה גלאון: אני רוצה להתנצל שאני באה והולכת, כי דנים על חוק שלי.
זהבה גלאון: יש משהו מתסכל מאוד.
זהבה גלאון: כאשר היינו בממשלה הלכנו לקראת האופוזיציה, כאשר חבר הכנסת סילבן שלום אמר בצדק שאין סיכוי שהאופוזיציה תגייס 30 חתימות, והלכנו על מודל של 25.
זהבה גלאון: יכול להיווצר מצב, שהאופוזיציה שתהיה עכשיו, אם יהיו חילופי שלטון, לא תהיה הומוגנית.
זהבה גלאון: אנחנו לא יכולים לגייס יותר מ-21 חתימות.
זהבה גלאון: זה אומר שהאופוזיציה לא יכולה לגייס מליאה בפגרה.
זהבה גלאון: בזמנו הגשתי הצעת חוק, אבל אפשר לא להתייחס להצעת החוק, ובתקנון של הוועדה לאפשר לרדת ל-20 חתימות.
זהבה גלאון: אני חושבת שקואליציה יכולה להיות נדיבה, הרי לא כל יומיים אנחנו הולכים לכנס.
זהבה גלאון: אז נושא ראשון, אני מבקשת כינוס ב-20 חתימות, כי פשוט מספרית אנחנו לא יכולים לגייס 25.
רוני בר-און: יש מצב בכלל, מבחינת לוחות הזמנים הקונקרטיים, שאנחנו יכולים לשנות את הסעיף הזה שיחול כבר לקיץ הקרוב?
רוני בר-און: אם נניח את זה היום.
אנה שניידר: אם נניח את זה היום, ולא יהיו השגות.
אנה שניידר: כבר אמר חבר הכנסת דוד טל שיש לו השגה.
רוני בר-און: אז מה, אנחנו סתם עושים עבודה סיזיפית?
דוד לב: אז יהיה לפגרה הבאה.
אנה שניידר: לפגרה הבאה.
אנה שניידר: חיים עם זה 50 שנה, אז יחיו עוד מושב.
זהבה גלאון: אבל אף פעם לא הייתה קונסטלציה שיש אופוזיציה שהייתה לה בעיה לגייס את המספר הזה.
אנה שניידר: אבל יש פה בעיה תקנונית של שבועיים.
אנה שניידר: חייבים להניח את זה תוך שבועיים.
רוני בר-און: אם נניח את זה היום, אנחנו יכולים להביא את זה ביום רביעי האחרון לפני היציאה לפגרה.
אנה שניידר: אם יהיו השגות, תוכל לעשות את זה באותו יום.
אנה שניידר: יש עוד אפשרות אחת, אפשר לפגרה הזאת לקבל החלטה של ועדת הכנסת, שהיא לא תהיה בתקנון.
רוני בר-און: אם נגיע לסיכום עם יושב ראש הקואליציה לגבי הפחתת המספר.
זהבה גלאון: מקובל עליו, דברתי אתו אתמול.
זהבה גלאון: עוד משפט אחד, שבעיני הוא מהותי.
רוני בר-און: זה לא מונע ממך, אם יהיה לך עניין מאוד חשוב ותתקעי עם 24 חתימות, לבוא אליי, ואני מבטיח לך להוסיף ל-25, יהא המחיר אשר יהיה.
רוני בר-און: זה במקרה שנעמוד על 25.
רוני בר-און: אלה לא צריכות להיות חתימות שצבועות בקואליציה אופוזיציה.
זהבה גלאון: דבר נוסף, שבעיניי הוא מהותי, זה העניין הסיעתי או לא סיעתי.
זהבה גלאון: יש כאן מצב אבסורדי.
זהבה גלאון: אני מודה שזה לעקר מתוכן את כינוס המליאה בפגרה על ידי האופוזיציה.
זהבה גלאון: ממשלה תמיד יכולה בכל יום, בכל שעה, בכל מצב, לכנס את הכנסת גם בפגרה.
זהבה גלאון: אני צריכה לעשות מאמץ, לגייס 25 חתימות, האופוזיציה מכנסת את הכנסת, אז זה הופך לדיון סיעתי?
זהבה גלאון: מה, אני מכנסת את זה בשביל הקואליציה?
זהבה גלאון: זה תרתי דסתרי.
רוני בר-און: את חיה בסרט.
רוני בר-און: הגשת את הבקשה, התקנון היום אומר לך שלוש דקות, תשובה של ממשלה, וכולם הולכים לים.
זהבה גלאון: זה עשר דקות.
רוני בר-און: זה שלוש דקות.
רוני בר-און: זה היה עשר בקיץ והראיתי שהתקנון מדבר על שלוש דקות, זה נוהג שהשתרש פה לעשר דקות, ואת זה אני בא לתקן.
רוני בר-און: אני בא להכניס את העשר דקות לתקנון.
רוני בר-און: יחד עם זה, מגייסים אנשים, באים בקיץ, עולה המציע עשר דקות, עולה השר או לא עולה השר, וכולם הולכים הביתה, אין דיון אחרי זה.
רוני בר-און: אני מסדר לך פה דיון לפחות של 15 דוברים, עם ויכוחים, עם קריאות ביניים, הדבר היחיד שאני לא נותן לך זה לא לעשות הצעות סיכום.
רוני בר-און: אם את לא רוצה אין לי בעיה, סטטוס קוו, אני הולך הביתה.
זהבה גלאון: אני אומרת שאם אתה רוצה למסד בתקנון את הנוהג של עשר דקות, זה מקובל עליי.
זהבה גלאון: אבל אל תתפוס הכל בהזדמנות חגיגית זו, ותיתן לקואליציה אופציה שלא מגיעה לה.
צבי הנדל: זו לא הייתה הצעה שלו, זו הייתה הצעה של האופוזיציה.
זהבה גלאון: אתה רוצה שאגיד לך מה דעתי על האופוזיציה?
צבי הנדל: שאני מטומטם.
רוני בר-און: תודה רבה, הבנתי, אתם לא רוצים.
רוני בר-און: אני לא מוכרח לעשות את זה, אין לי בעיה עם זה.
זהבה גלאון: אני לא הולכת לעסקת חבילה.
זהבה גלאון: אני רוצה עסקה מודולרית.
רוני בר-און: 25 חתימות זה בחוק, זה לא בתקנון, ולא יכולים לעשות על זה קונססיה, זה תיקון החוק.
רוני בר-און: זו קונססיה שאנחנו לא יכולים לעשות כרגע.
רוני בר-און: אני מסביר לך עוד פעם, אם תגיעי לפתרון במשא ומתן אני לא אעמוד בדרכך.
רוני בר-און: אדוני המזכיר, אין החלטת ועדת כנסת על עשר דקות?
דוד לב: לא, היה נוהג.
זהבה גלאון: כמה שנים היה הנוהג?
זהבה גלאון: אני מבקשת חוות דעת, אם נוהג שהיה בכנסת 20 שנים, 10 שנים, לא גובר.
אנה שניידר: יש לפעול על פי הנוהג.
רוני בר-און: זה מה שאני עושה.
זהבה גלאון: אבל אמרנו עשר דקות.
זהבה גלאון: אתה מבקש לתת לסיעות מהקואליציה דיון סיעתי אפרופו הנוהג.
זהבה גלאון: לא מקובל עליי.
רוני בר-און: אבל אני קובע את זה בתקנון.
זהבה גלאון: מקובל עליי, אבל לא דיון סיעתי.
רוני בר-און: ירדתי מהדיון הסיעתי.
רוני בר-און: החלטת ועדת הכנסת שבכנס הקיץ ינמק חבר כנסת אחד בלבד כל נושא שיפורט בדרישה במשך עשר דקות.
אנה שניידר: אז אפשר לעשות את התיקון הזה, תיקון התקנון ולא החלטה של ועדת הכנסת.
אנה שניידר: אם מעלים את זה היום, אפשר להספיק.
רוני בר-און: יש בשונות בקשה של חבר הכנסת שלום שמחון למזג דיון בהצעות חוק, הצעת הגבלת פרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7) של הממשלה, והצעת חוק הגבלת פרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון 6) הרחבת תכולת החוק, מטעם איוב קרא.
רוני בר-און: אין לנו בעיה שימזגו את זה, נכון?
רוני בר-און: הצעות החוק נדונו בוועדה באופן מורחב.
רוני בר-און: מי בעד המיזוג?
רוני בר-און: הצבעה בעד – 2 נגד – אין
רוני בר-און: תודה, אושר.
רוני בר-און: הדיון הסתיים.
רוני בר-און: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבה מספר 158 של ועדת הכנסת, על סדר היום, בקשת יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה להעברת הצעת חוק הסדרת מתקני שידור סלולריים מוועדת הכלכלה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה, ובקשת יו"ר ועדת הכלכלה להעברת הצעת חוק פיקוח על מקורות שדות אלקטרו-מגנטיים התשס"ד- 2004 מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: נבצר מיו"ר ועדת הפנים להגיע כפי שנבצר ממך בשבוע שעבר, הוא הודיע על כך אתמול ולכן בנסיבות העניין לא נקיים את הדיון בעניין הזה, אנחנו מודים לך, יו"ר ועדת הכלכלה שבאת ומאחלים לך המשך יום מוצלח ופגרה נעימה.
רוני בר-און: הצעה לתיקוני חקיקה בקשר לחובת הופעה של נושאי משרה ציבורית בפני ועדות הכנסת
רוני בר-און: הנושא הבא הוא הצעה לתיקוני חקיקה בקשר לחובת הופעה של נושא משרה ציבורית בפני ועדת הכנסת.
רוני בר-און: דנו בעניין הזה כאשר הוא הופיע אצלנו כתקלה חוזרת ונשנית בשעה שאנשים הוזמנו להתייצב בפני ועדות הכנסת לא הופיעו, היה סיפור בוועדת חוץ וביטחון, היה סיפור בוועדת חוקה חוק ומשפט והם אלה שהיוו את הבסיס לדיונים שלנו.
רוני בר-און: מאז, לא קרו דברים טובים בעניין, היה עוד מקרה בוועדת חוקה חוק ומשפט, שהיועץ מזוז היה אמור להופיע ושר המשפטים, או ששכנע אותו או שדאג שלא יופיע.
רוני בר-און: אצלנו בוועדה היה את הדיון על נושא מניעת כניסתם של חברי הכנסת אריה אלדד ואורי אריאל למה שהמפקד באזור הכריז כשטח צבאי סגור.
רוני בר-און: הופיע אצלנו היועץ המשפטי לאיו"ש, לפני למעלה מחודשיים, הבטיח לתחקר את העניין, כשתוך חודשיים לא הוגש התחקיר.
רוני בר-און: אתמול שלחו הנה שלושה קצינים יחסית זוטרים שלא הכירו את הנושא, מסרו לנו תוצאות של תחקיר בעל פה, למרבית המבוכה מי שהתמנה להיות הקצין הבודק של התנהגות מפקד החטיבה היה סגנו של אותו מפקד חטיבה.
רוני בר-און: קראתי בעיתון ואני שומע גם עכשיו מיושבת ראש הוועדה למלחמה בסחר בנשים שגם קצין משטרה בכיר שהוזמן אליה בחר שלא לבוא, ודי בצדק סכלה יושבת ראש הוועדה את הדיון כשלא הסתפקה בתחליף שנשלח רק לצורכי הפרוטוקול.
רוני בר-און: הקמנו ועדת משנה לשם כך, ועדת המשנה דנה בעניין והגיעה למסקנות.
רוני בר-און: מונחת בפניכם ההצעה של היועץ המשפטי בעקבות אותו דיון, ואם מישהו רוצה להתייחס אליה הוא מוזמן לעשות כן, אם היועצת המשפטית רוצה להציג את זה קודם לכן, אז בבקשה.
אנה שניידר: זה כבר הוצג בישיבה הקודמת, זה נוסח שהיה מקובל עלינו, יש עכשיו הערות של משרד המשפטים שאני מציעה שישמעו ושהוועדה תחליט אם היא מקבלת אותם או לא.
דלית דרור: היה דיון בנושא הזה בוועדת שרים לחקיקה ב- 25 ביולי והממשלה החליטה להתנגד.
רוני בר-און: זה מאד מעניין אותנו, זה נוגע לסדרי עבודתה של הכנסת.
גדעון סער: מאיזה טעמים?
דלית דרור: כדי שהשרים יוכלו להחליט בנושאים שיש להם אחריות, מי בא ומי לא בא, זו הייתה העמדה של שר המשפטים ושל כל השרים.
רוני בר-און: זה לא עומד בסתירה למדיניות שאם יש החלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה אסור לך להציג עמדה אחרת?
רוני בר-און: בהנחה שההתנגדות של הממשלה לא תתקבל מותר להציג טענות לגופה של ההצעה.
דלית דרור: יש הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה, עוד מתקופת שמגר, שלנו יש תפקיד כפול בפני ועדות הכנסת, האחד מייצג את הממשלה והשני לסייע משפטית ככל שאנחנו יכולים.
דלית דרור: לפעמים באמת יש קונפליקט בין השניים, למשל לשפר הצעת חוק שהממשלה מתנגדת לה.
דלית דרור: מיכאל איתן: אני לא יודע באיזה מסגרת אנחנו נמצאים כרגע.
רוני בר-און: במסגרת אישור הצעת חוק הכנסת, תיקון התייצבות עובדי המדינה בעלי תפקיד בגוף ציבורי בפני ועדה.
מיכאל איתן: אני רוצה לבקש מהוועדה שלא תעביר את החוק כמו שהוא כרגע למליאה.
מיכאל איתן: אנחנו מדברים בשתי זכויות שישנן לכנסת, זכות אחת היא זכות ההתייצבות, לקרוא לעובדי ציבור להתייצב בפני הכנסת, הזכות השניה היא קבלת מידע.
מיכאל איתן: הזכויות האלה הן זכויות חוקתיות, מוגנות בחוק יסוד הכנסת עשרות שנים.
מיכאל איתן: אני לא מבין מדוע הכנסת צריכה להשיל מעצמה את אחת מהזכויות הבסיסיות בעידן המידע, ולהפוך אותה לחוק רגיל?
מיכאל איתן: אני חושב שזה צריך להיות בדיוק ההפך, אם הממשלה הייתה באה ומציעה הצעת חוק כזו, אני בטוח שהכנסת כולה הייתה מתגייסת, קואליציה ואופוזיציה ואומרת לממשלה, אתם לא תפגעו בסמכות בסיסית של הכנסת.
מיכאל איתן: אנחנו עושים את זה בזה שאנחנו מורידים מרמת חוק היסוד לרמת חוק רגיל.
מיכאל איתן: דברנו על זה בוועדת החוקה, יו"ר ועדת הכנסת הביע דעתו כמה פעמים שאם הולכים למהלך חוקתי, הוא היה מעדיף שהחוקה תהיה רזה, אז הייתי יכול לשקול את זה, וגם אם הייתי חושב שזו אחת מהזכויות הבסיסיות שצריכה להיות במערכת יחסים מוגנת חזק בחוק היסוד, אבל אז הייתי אומר אולי יש בזה איזשהו היגיון.
מיכאל איתן: אבל היום אנחנו לא עושים שינוי כללי, אנחנו משאירים בחוק היסוד כל מיני דברים שוליים לחלוטין, ואת הזכות הבסיסית הזו מעבירים למעמד חוק.
רוני בר-און: תראה לי באופן קונקרטי איפה הטענה שלך מתייצבת?
מיכאל איתן: כתוב כאן, הצעת חוק יסוד הממשלה, בסעיף חוק יסוד הממשלה בסעיף 42 לסעיף קטן (ד) בטל - - -
רוני בר-און: ומה אומר סעיף קטן (ד)?
גדעון סער: "ועדה מוועדות הכנסת רשאית, במסגרת מילוי תפקידה, באמצעות השר הנוגע בדבר או בידיעתו, לחייב עובד מדינה או כל מי שייקבע בחוק, להתייצב בפניה".
מיכאל איתן: ואת זה אתה מבטל.
רוני בר-און: מה אומרת היועצת המשפטית, יש פה לכאורה טענה בעלת משקל.
אנה שניידר: היום סעיף 21 (ב) לחוק יסוד הכנסת קובע כך: בתקנון ניתן לקבוע הוראות בדבר סמכותן של הוועדות לזמן נושא משרה או ממלא תפקיד בשירות המדינה ברשות מקומית במועצה דתית בתאגיד שהוקם על פי חוק או בחברה ממשלתית ולחייבו למסור מידע שבידו על פעילות הגוף שבו הוא מכהן, זולת אם יש גילוי משום פגיעה בחוק בחובה מקצועית או בחובת אמונים הוא חב על פי דין וכן שיובטחו לו הזכויות בבית משפט.
אנה שניידר: הזימון יעשה באמצעות השר הנוגע בדבר, וכו'... אלה הוראות אופרטיביות שמקומן בחוק רגיל, מה שעשינו זה העברנו את הוראות האופרטיביות האלה לרמה של חוק רגיל.
אנה שניידר: יש עכשיו הצעה של משרד המשפטים, שבהחלט מקובלת עלי, לתקן את סעיף 21 (ב), לא לבטל אותו, אלא לתקן אותו כך שייאמר בו שוועדה מוועדות הכנסת רשאית במסגרת מילוי תפקידיה לזמן, והפרטים ייקבעו בחוק.
רוני בר-און: זה בסדר גמור.
אנה שניידר: לא נבטל את סעיף 21 (ב) אלא נתקן את הניסוח כך שתהיה חובה.
מיכאל איתן: גם לגבי חוק יסוד הממשלה?
אנה שניידר: בחוק יסוד הממשלה, סעיף 42 (ד) בעצם קובע "שוועדה מוועדות הכנסת רשאית במסגרת מילוי תפקידיה, באמצעותה שר הנוגע בדבר או בידיעתו לחייב עובד המדינה או כל מי שייקבע בחוק להתייצב בפניה".
אנה שניידר: קודם כל לדעתי זה סעיף שמתאים לחוק יסוד הכנסת ולא לחוק יסוד הממשלה.
אנה שניידר: ברגע שאנחנו מתקנים את 21 (ב) ואנחנו יכולים בנוסח לחזק את זה, זה כבר יעשה.
רוני בר-און: הבנתי, אני מבין שהדאגה שלך שזה יהיה בקומה העליונה של חוקי היסוד, כתוצאה מהפתרון המוצע באת על סיפוקך?
אנה שניידר: מה שנותר לנו זה הטקסט עצמו של חוק הכנסת שהוועדה כאן צריכה לאשר.
גדעון סער: מה אנחנו משנים בהסדר הנוכחי מהמצב הקיים?
רוני בר-און: שאי אפשר לצפצף עלינו יותר, אם מותר לי להגיד את זה במשפט מעט בוטה.
רוני בר-און: זאת אומרת שאנחנו נזמין אותם ואם לא יבואו אז נוציא משהו מקביל לצו הבאה, ואם גם לצו ההבאה לא יתייחסו אז גם לזה יש סנקציות.
אנה שניידר: השינוי העיקרי הוא שבעצם ניתן יהיה לזמן כל בעל תפקיד בגוף ציבורי, יש הגדרה של זה.
רוני בר-און: "נושא משרה או מי שממלא מקומו, לרבות מי שנבחר על פי דין לכהונה בגוף ציבורי, למעט נושא משרה שיפוטית".
דוד טל: ומי שלא מגיע?
רוני בר-און: יש סנקציה, קנס.
רוני בר-און: הזימון ייעשה באמצעות השר, השר רשאי להודיע לוועדה לפחות X ימים מראש, שהוא עצמו יופיע במקום מי שזומן.