GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: ההבדל העיקרי של חברים ממפלגות שונות, כולל אני, שלא תמיד הם מבטאים את אותה עמדה של קיצוניות בהתאם למקום שבו הם נמצאים.
חיים אורון: אם הם בקואליציה, הם יותר רכים.
חיים אורון: אם הם באופוזיציה, הם יותר קיצוניים.
חיים אורון: אך אף אחד לא חושב שלא מדובר בתהליך מעוות ביסודו.
חיים אורון: אני רוצה להתחיל מהקצה שלו; בסוף אני מצביע על קילו עגבניות וקילו מלפפונים יחד.
חיים אורון: אתה מכריח אותי לעשות את זה גם לגבי חוקים שאני בעדם.
חיים אורון: זה הקאטץ' כולו.
חיים אורון: כל השאר זה סיפורים.
חיים אורון: אתה יודע שבסוף הקואליציה תצביע כולה בעד החוק, האופוזיציה תצביע כולה נגד החוק, ואותך מעניין להעביר את החוק.
חיים אורון: כל השאר לא שייך לעניין.
חיים אורון: אם היית אומר: אני מסכים, לוח זמנים אחד ומצביעים בסוף על 62 חוקים, אגב, זה המספר שהיה בשנה שעברה, כל אחד הצבעה נפרדת.
רשף חן: ואז התוצאה היתה אחרת?
חיים אורון: לפחות הטיעון שמתנהל דיון ענייני היה אחר, כי לא הייתי שבוי בחוק שאני נגדו עם חוק שאני בעדו.
חיים אורון: אני עכשיו מדבר ברמה הכי כוללנית.
בנימין נתניהו: אתה מעלה טיעון אחר שלא התייחסתי עליו.
חיים אורון: אני מעלה טיעון שהוא גוף העניין.
רשף חן: מצביעים על הסתייגויות אחת-אחת.
חיים אורון: בסוף בהצבעה בקריאה שלישית החוק הוא חוק אחד.
חיים אורון: מפילים או משאירים את כולו.
חיים אורון: אם יש פה מחוקקים שלא מבינים את ההבדל, אני ממש מופתע.
חיים אורון: זה ההבדל בין לקבל הסתייגות ובסוף לקבל אותה ולהצביע בעד החוק, או לקבל הסתייגות ולהפיל את החוק.
חיים אורון: זה יום ולילה.
חיים אורון: אין ויכוח, כמי שנמצא בתוך העניין, שיש תקציב שממנו מתחייבות מספר החלטות בחקיקה - שינוי שיעורי מס, שינוי אגרות.
חיים אורון: תיקון חוק הבזק שייך לזה.
חיים אורון: אתה גם אומר: בוא נוציא מה שלא שייך למדיניות הכלכלית.
חיים אורון: תוכית ויסקונסין שמתבצעת עכשיו, ועליה ישבו בוועדת הכספים היושב ראש ואני עשר ישיבות ארוכות, ועליו, אגב, התנהל דיון רציני, היא היתה קשורה בתקציב המדינה, בלי השוט של תקציב המדינה אין לך רוב בכנסת לחוק שאתה רוצה.
חיים אורון: כי אם יש לך רוב לחוק שאתה רוצה, אתה מביא את זה עכשיו.
חיים אורון: גם החוק של עמיר פרץ על הגזזת, ביטולו, יכול לבוא היום.
חיים אורון: אבל אתה יודע שהיום אין רוב לזה.
חיים אורון: מתי יש רוב?
חיים אורון: כשהקואליציה נעולה, וחייבים להחליט שחוק הגזזת לא מתבצע.
חיים אורון: אני כבר מודיע לך; החוק שהתקבל אתמול בלילה, שבו התקבלה הסתייגות שלי - אגב, הסתייגות שהאוצר היה צריך לתמוך בה, אני לא יודע למה הוא מתנגד לה - להפחית את הפטור משכר דירה בשנה הבאה ל-75% ובעוד שנתיים ל-50%, אתם בחוק ההסדרים תביאו לבטל אותו, כי אתמול במליאה לא היה לכם רוב לזה.
חיים אורון: אז בחוק ההסדרים כשיצביעו על אישור התקציב אתה תבטל הצעת חוק שהתקבלה אתמול במליאה, כי אחרת אין לך כוח להעביר אותה, ואתה קורא לזה דמוקרטיה ודיון ענייני.
חיים אורון: אין פה בעיה של כמות הישיבות בוועדת הכספים.
חיים אורון: ועדת הכספים מקיימת ישיבות בלתי פוסקות.
חיים אורון: בדיונים הכבדים כמו בפנסיה, שזה חקיקה שערורייתית לדעת כולם בנושאים קרדינליים שהיתה בקדנציה הקודמת, וצעקנו את זה בתוך הישיבה, בחקיקה, למשל, על גובה התקציב של השנה שעברה, שאמר גודל התקציב של השנה הבאה כבר השנה וכו', אתם מביאים את זה בחבילה אחת רק מסיבה של נוחות קואליציונית.
חיים אורון: ביבי, אתה לא חדש בזה.
חיים אורון: כל שרי האוצר הלכו באותו כיוון, רק בהבדל אחד; היתה תקופה שלכנסת היה מספיק כוח לצמצם את זה, אחר כך זה נפרץ וגדל מחדש לשיעורים גדולים מאוד, ועכשיו אתם מנסים - אני כבר קולט את המנגינה - לעשות את זה פעם נוספת.
חיים אורון: הנימוק של טיב החקיקה, שנפגעת באופן משמעותי, פוגעת בוועדות, הנימוק השני של קוצר הזמן, והנימוק השלישי, שבעייני, מיקי, למרות שאתה מזלזל בו, בסופו של דבר מכריחים את הכנסת להצביע בהצבעה אחת על סלט של חוקים שאין שום קשר בין אחד לשני.
חיים אורון: שלושת אלה - מי לא אמר?
חיים אורון: בית המשפט העליון- -
דוד טל: אדוני היושב ראש, אדוני השר, אני רוצה לתת לך דוגמה אחת מני רבות; בחוק ההסדרים יש חוק הדואר, למשל, שרוצים להפוך אותו מרשות הדואר לחברה ממשלתית.
דוד טל: עד עצם היום הזה העניין לא סגור.
דוד טל: למה הבהילות?
דוד טל: למה החופזה?
דוד טל: למה אני צריך לעבוד יום ולילה סביב השעון, דבר שהוא ממש לא קשור?
שאול יהלום: אם השר מקבל, ואחר כך באמת נעמוד על כך, שכל מה שבאמת לא חשוב, והובאו כאן דוגמאות, אתן דוגמה ממני: רפורמה בהנהלת קופת חולים.
שאול יהלום: זה לא תקציב ולא כלום.
שאול יהלום: השר מסכים שמה שלא שייך למדיניות הכלכלית נוציא, וזה התקדמות גדולה.
שאול יהלום: יש עוד עניין של טכניקה; השר אמר על המומחיות, אם יש רופא, כששאלו אותו לאיזו ועדה אתה רוצה, הוא לא אמר ועדת כספים, הוא אמר ועדת הבריאות.
שאול יהלום: ואחר כך כשדנים בנושא רפואי בוועדת הכספים, ודאי שאין לזה.
שאול יהלום: אם יושב-ראש הוועדה מתחייב לדון בוועדה שלו עד אותו מועד, הדד ליין שקראת לו, אז גם כן צריכים להיות גמישים ולהעביר דברים של מומחיות לוועדות אחרות לקראת התקציב, אחר כך מאחדים אותם, וגם זה צריך לבוא.
יולי תמיר: אני רוצה לתמוך באופן מאוד ברור במה שאמר חבר הכנסת חיים אורון.
יולי תמיר: נדמה לי שהיו לנו דוגמאות, כשעלו נושאים ספציפיים בוועדות ספציפיות, היתה יכולה להיות עבודה גם של חברי האופוזיציה וחברי הקואליציה יחד, ולהעביר דברים, כי יש בסופו של דבר, כשהדיון הוא ענייני, יכולת לדון בדברים לגופם ולשנות החלטות, כי גם האופוזיציה וגם הקואליציה לא מוכנים לפעול כאוטומטים.
יולי תמיר: זה מאפשר דיון אחר לגמרי.
יולי תמיר: מנגנון ההתמחות שתיארת לא קיים, בטח לא בלחץ הזמנים שחוק ההסדרים כופה על הכנסת.
יולי תמיר: כל מי שהיה בדיונים, ואני השתתפתי בחלק מהדיונים שהיו רלוונטיים לעניינים שהיו חשובים לי, ראה, ואני לא מאשימה בזה אף אחד, ועדה מותשת, שאין לה זמן ללמוד את העובדות, שתהליך של התמחות שהיה יכול להיות אם היה חודש, לא מצליחה לנצל.
יולי תמיר: ההתשה היא לא לתת שנה.
יולי תמיר: אתה מציג שתי אלטרנטיבות: פתוח לגמרי או שבוע.
יולי תמיר: יש באמצע דרכים אחרות.
יולי תמיר: חוק הסדרים מצומצם שנותן פרק זמן סביר לדיון היה פותר חלק גדול מהבעיות.
רשף חן: אני רואה שיש פה קו שמתחלק, פחות או יותר, בין קואליציה לאופוזיציה.
רשף חן: האופוזיציה רוצה לבטל את החוק הזה לגמרי, לדעתי, זה לחלוטין לא מעשי.
יולי תמיר: למה אתה אומר את זה?
רשף חן: כמעט כל הדוברים מטעם הקואליציה, כולל השר, למיטב ידיעתי, כולל גם יושב-ראש הכנסת, מחזיקה בדעה שאומרת: רבותי, צריך לצמצם את החוק הזה למינימום הדרוש.
רשף חן: מבחינתי האישית, כאחד מיוזמי הדיון הזה, זה בהחלט מספק.
רשף חן: אני מציע לראות את זה כהסכמה, כהתחייבות.
רשף חן: לא כל דבר צריך לבוא לידי ביטוי באופן פורמלי בחקיקה, שזה מה שנעשה.
רשף חן: המבחן יתחיל בעוד חודשים ספורים, כאשר ראשית האוצר יצטרך לעבור את המסננת, אני מניח, של השר שקבע כאן מדיניות שהיא במידה מסוימת חדשה, לאחר מכן יש מנגנון יושב-ראש הכנסת, לאחר מכן יש מנגנון של ועדת הכנסת.
רשף חן: אני חושב שכולנו יחד נוכל להגיע לתוצאה שתהיה יותר טובה משהיה בשנים הקודמות, אולי אפילו ממש טובה.
רשף חן: מבחינתי, די לי בכך.
שלמה שוהם: אני חושב שחלק מהחוקים שראינו בחוק ההסדרים היו קצת משחקי כוח, אם אדוני ינכה את הדברים והם יתנקו, נשמח כולנו.
שלמה שוהם: אני חושב שחלק מהחוקים שראינו שם היו קצת משחקי אגו של הממשלה והכנסת בחוקים שהיו חקיקה פרטית, והממשלה אמרה: כחלק ממלחמתי בחקיקה הפרטית אני רוצה לבטל אותם.
שלמה שוהם: חלקם לא היו נוגעים בעניין, ואני בהחלט מברך את הנושא.
שלמה שוהם: הדבר השני; אני הייתי מציע תהליך ביניים באותו חלק של השאלה, מה יהיה בחוק ההסדרים ומה לא יהיה.
שלמה שוהם: מה שהיה חסר עד עכשיו, היו כמעט שתי מדינות בשלב לפני שהחוק היה מגיע; אפשר היה להציע הליך או שניים של הוועדה הזאת, למשל, שהחוק יבוא לכאן, יש מקום להקשיב, אדוני השר דיבר על הקשבה, ולשמוע את הקולות של הבית הזה.
שלמה שוהם: נדמה לי שהדבר הזה כן היה עוזר, אפילו אם היו שתי ישיבות לפני שהטיוטה מונחת, הדבר הזה היה נותן פתח לשחרר קצת את סיר הלחץ, קצת להקשיב ולשמוע, דיאלוג בין הגופים.
שלמה שוהם: אני חושב שהדבר הזה יכול היה לסייע, להוריד מהתסכול, ואני חושב שהוא היה פותר חלק מהבעיה.
רוני בר-און: גברתי היועצת המשפטית ממשרד האוצר, גברת מזוז, את רוצה להוסיף משלך משהו?
רוני בר-און: אנה, היועצת המשפטית של הכנסת?
רוני בר-און: טוב, אדוני שר האוצר, בבקשה.
בנימין נתניהו: חבר הכנסת אורון העלה סעיף חדש - המשמעת הקואליציונית.
בנימין נתניהו: אנחנו בשיטת ממשל פרלמנטרית, פרלמנט שעובד על סיעות, אין פה 120 סיעות יחיד, אם כי יש ימים שנראה שכך הדבר, אך זה לא כך, ואנו יודעים זאת, יש פה סיעות.
בנימין נתניהו: בתוך סיעה שמרכיבה קואליציה-אופוזיציה אין חילוקי דעות?
שאול יהלום: לא אצלנו.
בנימין נתניהו: הדבר הזה הוא, ברמה האנתרופולוגית, מה שמבדיל את החיה מהאדם, בין השאר, היכולת של שיתוף פעולה מושכל, שאנשים אומרים: אני מוותר בדבר מסוים לטובת ההסדר הזה, שבו הקולקטיב ייתן לי תמורות מתמשכות אף על-פי שוויתרתי בעניין מסוים, ופעם אחרת מישהו אחר מוותר בעניין מסוים.
בנימין נתניהו: זה המהות של השיטה.
בנימין נתניהו: צריך להבין את זה.
בנימין נתניהו: זה קיים.
בנימין נתניהו: אין פה רק 120 רצונות פרטיים, זה לא דמוקרטיה אתונאית, גם שם זה לא היה.
חיים אורון: אז למה לא עושים כל יום חוק הסדרים?
חיים אורון: תהיה הצבעה אחת בסוף היום על כל החוקים של היום הזה.
חיים אורון: כל יום הצבעה אחת.
בנימין נתניהו: הרי חוק ההסדרים בא לעולם כי היתה בעיה, זה לא שיצחק מודעי אמר יום אחד: יש לי רעיון.
בנימין נתניהו: היתה בעיה שהוא היה צריך להביא רעיון מולה.
מיכאל איתן: דמוקרטיה מייצרת הרבה בעיות, ותמיד הרשות המבצעת רואה בהן בעיות קשות מאוד, ומנסה לבטל אותן ככל יכולתה.
דוד טל: היתה בעיה, והיא לא קיימת יותר.
דוד טל: ב-83' היתה בעיה ליצחק מודעי.
בנימין נתניהו: תראו שכל ממשלה שתצטרך לבוא לבית הזה תיתקל באותה בעיה, ולא חשוב אם היא היום בהנהגה אחת, ומחר בהנהגה של מפלגה אחרת.
בנימין נתניהו: לכן השאלה היא האם השיטה הזאת שמחייבת את המשמעת, האם יש בדבר הזה מין גט כריתות ליכולת לומר משהו.
בנימין נתניהו: התשובה היא לא.
בנימין נתניהו: אתם אולי לא רואים את זה, אני רואה את זה.
בנימין נתניהו: אתם לא יודעים מה נפל, עד שאני מביא את זה.
בנימין נתניהו: נכון, יש משמעת, אך כדי להשיג את המשמעת אנו לא עושים ויתורים?
בנימין נתניהו: כלומר אף על פי שיש פה משמעת קואליציונית, כדי להשיג אותה יש תהליך טבעי של מקח, משא ומתן והתפשרות.
חיים אורון: אבל אתה לא מצביע הצבעה אחת על ההתנתקות ועל הגדר.
בנימין נתניהו: אני אומר: זה נכון, כך עובדים.
בנימין נתניהו: זה קורה בתוך סיעות, בין סיעות, זה קורה בקואליציה.
בנימין נתניהו: אחרת אין לך יכולת להביא שום דבר בסופו של דבר.
בנימין נתניהו: אגב, זה יכול לקרות גם במשא ומתן בין חוקים שמובאים בנפרד, אז אתה עושה את המקח וממכר, ואתה מביא להחלטה סיעתית כזאת או אחרת.
בנימין נתניהו: הדבר הזה נכון.
בנימין נתניהו: יש דבר כזה, הטלת משמעת קואליציונית באמצעות חוק ההסדרים.
בנימין נתניהו: אני רק אומר שכדי להשיג את המשמעת, יש רף מינימלי של התפשרות שמתבצע.
בנימין נתניהו: אם אתם חושבים שזה לא נכון, אתם נותנים לי כוחות על אנושיים.
בנימין נתניהו: אנו חייבים להתפשר, ואנו עושים את זה חדשות לבקרים.
בנימין נתניהו: הדבר שאמרתי כאן, שמה שנוגע למדיניות, אני לא עושה הפרדה בין מדיניות כלכלית וחברתית, מבחינתי, זה שני צדדים של אותו מטבע, מה שאינו נוגע ישירות נשאף להוציא.
בנימין נתניהו: כמו כל דבר, זה תהליך הדרגתי.
בנימין נתניהו: אני מקווה שנוכל להביא לשיפור מסוים כבר בחקיקה הזאת.
בנימין נתניהו: שמעתי את הקריאה, בוא נעשה ניסיון, נראה איך זה עובד.
בנימין נתניהו: אני חושב שזה רעיון טוב.
דוד טל: לא יכול להיות שאני אעבוד כאן שנה שלמה עם חברי כנסת ועם ועדה על חוק, ובסוף איזה פקיד באוצר, יהיה בכיר ככל שיהיה, ימחק לי את החוק הזה.
בנימין נתניהו: אם החוק שלך נוגד את המדיניות שאנו מנסים להוביל, אם הוא לא רלוונטי, אתה צודק.
בנימין נתניהו: אבל אם הוא נוגד- -
מיכאל איתן: זה לא בעיה של האוצר.
מיכאל איתן: זה שר האוצר הזה ושר האוצר שיבוא אחריו.
מיכאל איתן: פקידי האוצר גם דוחפים את זה.
מיכאל איתן: זה הכל ממסד של הרשות המבצעת.
מיכאל איתן: מה אתם רוצים משר האוצר?
מיכאל איתן: אם באמת הייתם רוצים לתקוף את העניין, בואו כולנו נחוקק חוק, שבעוד עשר שנים אין יותר חוק הסדרים.
מיכאל איתן: אתם לא רוצים להיפרד בעצמכם מחוק ההסדרים, כי בייגה שוחט אומר: אולי אני אהיה שר האוצר?
עמיר פרץ: מכיוון שבכל זאת מדובר בדיון עם שר האוצר, ושר האוצר הוא הגורם המרכזי שיכריע, זה משרת אותו.
עמיר פרץ: אני חושב שלפני שהוועדה מקבלת החלטה, אני מציע להזמין את שר המשפטים, ואולי לנסות לדון בין הצורך של משרד האוצר בכלים שלדעתנו, הם לא ראויים למרות המטרות, ואפשר למצוא להם כלים אחרים, לדעתי, בערכים האלה שבין דמוקרטיה ששומרת על עצמה לבין העניין של הביצוע התקציבי יש מרחב גדול לקבל החלטות.
עמיר פרץ: לכן אני לא מציע שהוועדה תקבל החלטות עכשיו.
רוני בר-און: אנו לא מקבלים כרגע.
רוני בר-און: תודה רבה, חברים.
רוני בר-און: אנחנו שמענו את שר האוצר, אנו מודים לו על הדברים שבהחלט הראו לנו את הדברים גם מנקודת המבט של האוצר.
רוני בר-און: הדיון הזה תם ולא נשלם, אנו נשוב וניפגש, נשמע עוד מומחים בעניין הזה, נזמין גם את מה שאתם קראתם - הפקידים של משרד האוצר לצורך הדיון הזה ושרים נוספים ככל שיידרש.
רוני בר-און: אחר כך אנחנו נסכם.
רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת מס' 168.
רוני בר-און: כרגיל, אנחנו שמחים לראות את העיתונאים שמסקרים את ועדת הכנסת כל ישיבה וישיבה בלי להחמיץ אפילו ישיבה אחת - וגם הבוקר הם נתכנסו ובאו בשעה היעודה, למרות שהנושאים ממש לא מעניינים אותם.
רוני בר-און: על סדר-היום המלצות הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושאים הבאים: סעיף ראשון הוא תקציב קשר עם הציבור ושכירת לשכה פרלמנטרית - המלצות נוספות; הסעיף השני הוא תשלום עבור חניה במילוי תפקיד.
רוני בר-און: אנחנו קיבלנו בשעתו סט של המלצות וקיימנו ישיבה ביום 12 במאי.
רוני בר-און: חלק מן ההמלצות קיבלנו ובחלק חשבנו אחרת מן הוועדה.
רוני בר-און: שלחנו את עמדתנו לוועדה ועכשיו אנחנו מקבלים המלצות מעודכנות.
רוני בר-און: אני רוצה לשוב ולהדגיש לפרוטוקול כי גם הפעם הזמנו את יושב-ראש הוועדה להשתתף בדיון, והוא ויתר על התענוג הזה.
רוני בר-און: נרשמה תשובה מפיו של יושב-ראש הוועדה, כפי שהוא השיב למנהלת הוועדה.
רוני בר-און: הם טוענים שאין צורך בהשתתפות מטעמם בישיבה - ואני מצטט - "מאחר שנושא הקשר עם הציבור נדון בוועדה" - הם השתתפו ונימוקיהם הושמעו, נמסר שלא יגיעו לישיבה.
רוני בר-און: "החלטות בעניין ההמלצות הנוספות נתונות לאישור ועדת הכנסת, ולא חלילה מתוך זילות".
רוני בר-און: נמצא, אפוא, שיש לנו לדון בהמלצות שלנו, שמולן נמצאות המלצות מעודכנות של ועדת גרונאו.
רוני בר-און: בנושא שם התקציב, עמדת ועדת הכנסת היתה שנקרא לתקציב הזה "תקציב להוצאות הכרוכות במילוי התפקיד וקשר עם הציבור"; ועדת גרונאו מעדכנת את המלצתה ומציעה כעת לקרוא לזה "הוצאות מיוחדות הכרוכות במילוי תפקיד חבר הכנסת לשמירת הקשר עם הציבור".
רוני בר-און: מה הדעות של החברים?
רוני בר-און: חיים אורון: אני לא מצליח לגייס אנרגיות לוויכוח הזה.
רוני בר-און: חבר הכנסת רשף חן, אתה הצעת בשעתו - וועדת הכנסת קיבלה - שהתקציב ייקרא: "תקציב להוצאות הכרוכות במילוי התפקיד וקשר עם הציבור", והם אומרים שהם מבקשים שזה ייקרא - לא כפי שהם הציעו קודם, אלא על בסיס ההצעה הקודמת שלהם בשילוב העדכון שלך: "הוצאות מיוחדות הכרוכות במילוי תפקיד חבר הכנסת לשמירת הקשר עם הציבור".
רוני בר-און: רשף חן: אני אנסה להסביר איפה יש לי בעיה.
רוני בר-און: אנחנו משתמשים בתקציב הזה לדברים שלא קשורים לשמירת הקשר שלנו עם הציבור.
רוני בר-און: אתן דוגמה מובהקת - אני קניתי לבטופ, אני משתמש בו כל הזמן, הוא כלי עבודה קריטי מבחינתי, אבל לא לשמירת קשר עם הציבור אלא לעבודה שלי כחבר כנסת, כמחוקק.
רוני בר-און: האמת היא - שמירת הקשר שלנו עם הציבור היא בכובע הפוליטי.
רוני בר-און: אנחנו כאן לא בשביל לשמור קשר עם הציבור, אנחנו כאן בשביל לחוקק חוקים, ולדברים האלה אנחנו צריכים להוציא הוצאות - ואנחנו מוציאים הוצאות.
רוני בר-און: אם קוראים את החוק, לא נזכר שם במילה קשר עם הציבור.
רוני בר-און: אני מוכן לעמוד כאן וגם לטעון למה שמירת קשר עם הציבור היא לא לגמרי בסדר.
רוני בר-און: הסיבה להערה שלי היתה שאנחנו מוציאים הוצאות שהן לא לקשר עם הציבור, ואני לא רוצה לבוא אחר כך ולהתנצל כשישאלו אותי למה אתה צריך מחשב בשביל קשר עם הציבור.
רוני בר-און: אין לי תשובה, אני לא צריך אותו לקשר עם הציבור, ואני לא מתבייש שאני צריך אותו.
רוני בר-און: רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, האם תיפתר הפלוגתא והמחלוקת הקשה הזאת אם נחליף אות אחת- את הלמ"ד של לשמירת הקשר עם הציבור, ל- ו"ו של ושמירת הקשר עם הציבור?
רוני בר-און: לפי דעתי, הרעיון המבריק הזה לא נעלם מעיניהם של אלה שהציעו את ההצעה.
רוני בר-און: רשף חן: נדמה לי שזו היתה ההצעה המקורית.
רוני בר-און: ארבל אסטרחן: זאת ההצעה המקורית.
רוני בר-און: הפרוצדורה היא כרגע שההחלטה שלנו בשלב זה היא החלטה סופית, נכון?
רוני בר-און: הפינג-פונג נפסק פה.
רוני בר-און: ארבל אסטרחן: כן.
רוני בר-און: חיים אורון: אני רוצה להגיד דבר עקרוני.
רוני בר-און: אני צריך נימוק מאוד מאוד חזק לא לקבל הצעה של הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: זו דעתך, דעתי אחרת.
רוני בר-און: חיים אורון: למשל, אני חושב שאחד התפקידים המרכזיים שלי זה להיענות לקשר עם הציבור לאדם שמחפש עכשיו תרופה שאין בנמצא, ואני אנהל אתו קשר גם באמצעות הלבטופ.
רוני בר-און: רשף חן: קיבלתי.
רוני בר-און: חבר הכנסת אורון, זה לא רציני מצדך לבוא ולהגיד: אני לא מתעמק בזה, אבל אני - - -
רוני בר-און: חבר הכנסת רשף חן, זה מאוד רציני, ולו מהטעם שהוא אמר את זה, אז בעיניו זה לפחות נחשב רציני.
רוני בר-און: הוא לא אומר דברים שלא נחשבים בעיניו כרציניים.
רוני בר-און: הכי קל להתווכח באמת על העמדה העקרונית הזאת - אם מתווכחים עם הוועדה הציבורית - דווקא בסעיף שהוא ממש לא לעניין: שם, ו"ו החיבור, למ"ד החיבור.
רוני בר-און: דווקא הוא בוחר את הזירה הכי נוחה להתמודד עם התפיסה שלו, כשהוא אומר: ועדה ציבורית - מודים, מודים, מודים, קדוש, קדוש, קדוש.
רוני בר-און: אני לא בדעתך, וגם המחוקק לא היה בדעתך, אחרת הוא היה שם את הוועדה הציבורית והיה שולח את ועדת הכנסת - או לפחות את היושב-ראש שלה - לעסוק עכשיו בעניינים שהם חשובים לו יותר, ואני לא מקבל את העמדה העקרונית הזאת.
רוני בר-און: באמת, לי קשה הוויכוח על השם ועל הלמ"ד ועל ה- ו"ו - הוא ויכוח לא קל בעיני ואין לי דעה בו - אבל אם לחברים זה חשוב, אני לא רוצה למנוע מהם את האפשרות להיות שלמים עם עצמם ולחיות באינטגריטי עם המחשב הנישא שלהם - אם הם "גונבים" את כספי הציבור כאשר הם קוראים את מדור הספורט ב- Y-NET, וזה לא בהכרח הקשר שלהם עם הציבור, או לא "גונבים" את כספי הציבור.
רוני בר-און: ובכן, אלה הדעות.
רוני בר-און: מי בעד עמדת הוועדה הציבורית לגבי השם?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד - 2
רוני בר-און: מי בעד עמדת ועדת הכנסת?
רוני בר-און: בעד - 2
רוני בר-און: מה עושים עם התיקו הזה?
רשף חן: אתה המצביע.
רוני בר-און: אני אלך על עמדת ועדת הכנסת, זה יהיה 3 נגד 2.
רוני בר-און: לא רציתי מלכתחילה להצביע, אבל מכיוון שפה תיקו לא מסדר את המחלוקת- אי אפשר להגיד שההצעה לא נתקבלה כי יש פה שתי הצעות בעצם - אז אני נקטתי עמדה.
רשף חן: אם כך, ההבדל הוא בין ה- למ"ד ל- ו"ו?
ארבל אסטרחן: עד היום זה היה רק תקציב קשר עם הציבור; היום זה יהיה: "תקציב להוצאות הכרוכות במילוי התפקיד וקשר עם הציבור".
רוני בר-און: זו הצעתך, חבר הכנסת רשף חן.
ארבל אסטרחן: צריך בכל זאת לאשר את זה בוועדה.
רוני בר-און: למה?
ארבל אסטרחן: כי ועדת הכנסת לא אישרה זאת מעולם.
רוני בר-און: פורמלית, אנחנו צריכים לאשר את החלטת ועדת הכנסת, כפי שקיבלה אותה גם ועדת גרונאו - הוועדה הציבורית - לפיה תקציב שרים וסגני שרים יעמוד על מחצית מתקציבו של חבר הכנסת.
רוני בר-און: מי בעד, ירים את ידו.
רוני בר-און: בעד - 5
רוני בר-און: אישרנו את זה, אפוא.
רוני בר-און: אם היום לדוגמה, כפי שקיבלתי דוגמה, הדבר החשוב לקשר עם הבוחר הוא מחשב כף יד- וזה מאושר על-ידי הוועדה - מחר בבוקר יש "קונץ" חדש שחבר הכנסת בריזון ודאי בקי בזה ממני - דור שלישי, דור רביעי, וכיוצא באלה - אמרנו שאם הנושא לא ברשימה, אי אפשר יהיה לרכוש אותו עד שהוועדה הציבורית לא תעדכן את הרשימה.
רוני בר-און: אני חושב שזו המלצה יותר רכה אפילו מבחינתנו, ולכן ודאי הגיונית, ואני מציע לאשר אותה.
רוני בר-און: המלצת ועדת גרונאו בדבר עדכון רשימת הוצאות שוטפות נתקבלה.
רוני בר-און: התקבל פה אחד.
רוני בריזון: אני לא בטוח, אדוני.
רשף חן: כל שפה.
רשף חן: להיפך, אולי לימודי השפה העברית צריכים להיות לימודי חובה.
רוני בר-און: זה יכול להיות גם עברית.
רוני בר-און: שפת אמי זה פולנית, אני יכול ללמוד עברית.
חיים אורון: מה המשמעות של העמדה שלהם כאן?
ארבל אסטרחן: זאת פנייה של יושב-ראש הכנסת.
רשף חן: זו היתה תוספת לתקציב.
רוני בר-און: זו לא תוספת.
ארבל אסטרחן: היה סעיף נפרד של שלושת אלפים שקל ומשהו השנה, חוץ מקשר עם הציבור.
רוני בר-און: לימודי שפה - עמדת ועדת הכנסת היתה שימשיך המצב להיות כך שהתקציב הזה יבוא מתקציב נפרד.
רוני בר-און: נדמה לי שהוא גם מוגדר.
ארבל אסטרחן: שלושת אלפים ומשהו שקל לשנה.
רוני בר-און: עמדת ועדת הכנסת היתה להמשיך עם הסידור הזה; ההמלצה המעודכנת של הוועדה הציבורית היא שזה לא יבוא בתקציב נפרד, שניתן יהיה לממן לימוד שפה מ"קשר עם הציבור".
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, גם בוועדת המשנה שכבודו הקים בזמנו ודנה בשלל הנושאים, גם כשדיברתי על הנושא בוועדת הכנסת - אני חוזר על העמדה שלי.
יולי יואל אדלשטיין: נקודה נוספת, שבוודאי קשה מאוד לראות בזה - אומנם אפשר - אבל קשה קצת לראות בזה ישירות קשר עם הציבור.
יולי יואל אדלשטיין: לכן, אני חושב שאת התקציב הזה כדאי להשאיר כתקציב, ודווקא במקום לבטל אותו, הייתי מעודד חברי כנסת ללכת ולשפר את היכולות שלהם בתחום הזה.
מאיר פרוש: הייתי יכול לחזק את עמדתו של חבר הכנסת אדלשטיין אם הייתי יכול לקבל נתון כמה חברי כנסת למשל בשנת 2003 השתמשו בסעיף הזה, ואם זאת לא הוצאה גדולה - ודאי שאפשר לחזק את עמדתו של חבר הכנסת אדלשטיין.
אבי לוי: התקציב השנתי הוא סדר גודל של 300,000 שקל לשנה.
מאיר פרוש: כמה מימשו את זה?
אבי לוי: מנוצל - בדרך כלל, אם בשנים הראשונות זה היה יותר, בשנת 2003 מדובר על סדר גודל של מחצית התקציב.
רוני בר-און: ב- 2003 נוצלה מחצית מהתקציב.
קריאה: 150,000 שקל.
אבי לוי: היו גם מקרים שבהם חבר כנסת שלא הספיקו לו השלושת אלפים שקל, ניצל גם מקשר עם הציבור את ההפרש.
רוני בר-און: זה הגיוני מאוד.
רוני בר-און: יש כאלה שרוצים ללמוד יותר משפה אחת.
מאיר פרוש: אני מחזק את עמדתו של חבר הכנסת יולי אדלשטיין.
רשף חן: אני חושב שבאיזון בין הדברים, המצב הזה שבו חבר כנסת הולך ושוכר מורה פרטי שילמד אותו שפה, נראה קצת כהטבה מוגזמת.
רשף חן: מצד שני, יש אינטרס שאנשים ילמדו שפה.
רשף חן: נראה לי שזה פתרון יותר סביר.
רשף חן: אם לא זה - אני בעד ההמלצה של הוועדה.
רוני בר-און: הצעות ייעול בקשר למרכוז עבודתם של חברי הכנסת בסוג הזה של הדברים יש לא מעט.
רוני בר-און: חברי כנסת - לטעמי הם לא צריכים להתיישר לפי זה.
רוני בר-און: בכל אופן, זה לא קיבוץ ולא קיטנה, ולא ועד עובדים.
רוני בר-און: באמת, מדברים בחברי כנסת, עם כל הכבוד.
רוני בר-און: מי שרוצה לחסוך את ה- 150,000 שקל - אני אתן לו עכשיו שורה של אלף הצעות ייעול.
אבי לוי: רציתי לציין שהבקשה המקורית, היוזמה לבטל את הסעיף הזה היתה של יושב-ראש הכנסת.
רוני בר-און: מי אמר שזאת היתה יוזמה של יושב-ראש הכנסת?
רוני בר-און: היועצת המשפטית.
קריאה: לא לבטל אותו.
קריאה: להעביר אותו.
יולי יואל אדלשטיין: לא להעביר.
יולי יואל אדלשטיין: זה לא שיש תוספת לתקציב.
רוני בר-און: ההצעה המקורית היתה לבטל את זה, והפשרה - אחרי שאנחנו אמרנו שלא מבטלים- היתה לא לבטל, אבל שיהיה על חשבוננו, כך שזה לבטל בכאילו.
יולי יואל אדלשטיין: לא בכאילו.
יולי יואל אדלשטיין: אתה לא מוסיף לגובה התקציב ולקשר עם הציבור את אותם 300,000 שקל.
רשף חן: אתה נייטרלי.
רשף חן: אתה לא מעודד; אתה גם לא מונע.
רוני בר-און: אתה רוצה ללמוד שפה - תלמד על חשבונך, על חשבון זה שיש פחות מכתב, או פחות הודעה לעיתונות.
רוני בר-און: מי בעד עמדת ועדת הכנסת, ירים את ידו.
רוני בר-און: בעד - 3
רוני בר-און: יש לנו תיקו.
רוני בר-און: אנחנו נביא את זה לישיבה הבאה.
ארבל אסטרחן: לא התקבלה המלצת הוועדה הציבורית.
ארבל אסטרחן: נשאר מה שהיה קיים, שזה סעיף תקציבי נפרד.
ארבל אסטרחן: היום - כבר כמה שנים - יש סעיף תקציבי נפרד.
ארבל אסטרחן: הם המליצו לבטל.
רוני בר-און: הנושא הבא הוא מימון מפגשי הסברה ומסיבות עיתונאים מתקציב קשר עם הציבור.
רוני בר-און: עמדת ועדת הכנסת היתה כי מפגשי הסברה ומסיבות עיתונאים המתייחסים בעיקרם לעבודתו הפרלמנטרית והציבורית של חבר הכנסת יהיו ממומנים, בעוד שההמלצה המעודכנת של הוועדה הציבורית היא כי מפגשי הסברה ומסיבות עיתונאים מתייחסים בעיקרם למילוי תפקידו כחבר הכנסת.
ארבל אסטרחן: בהמלצה הראשונה הם הבהירו שאותם מפגשים ייועדו בעיקר ובמהות לעבודתו הפרלמנטרית של חבר הכנסת.
רוני בר-און: הם לא רצו להתווכח עם הוועדה שלנו, אז הם קבעו תפקידו של חבר הכנסת - והמבין יבין - אם זה רק פרלמנטרית, או זה גם ציבורית.
רוני בר-און: אז אני חושב שהאמירה שלנו כמחוקקים היא הרבה יותר מדויקת ומפורשת, ולכן אנחנו לא נתחבא מאחורי.
רשף חן: מה היתה האמירה?
רשף חן: מה המלל שאנחנו השתמשנו בו?
רשף חן: קשור לעבודתו הפרלמנטרית זה באמת מאוד לא ברור.
רוני בר-און: אנחנו הוספנו לזה גם ציבורית, והם מחקו שוב את המילה ציבורית, ובמקום לדבר על עבודה פרלמנטרית, כתבו תפקידו כחבר הכנסת, ועכשיו אתה תפרש לעצמך.
רשף חן: פרלמנטרית וציבורית זה בסדר.
רוני בר-און: מי בעד קבלת ההמלצה המעודכנת של הוועדה הציבורית, ירים את ידו.
רוני בר-און: מי בעד להשאיר את זה כעמדת ועדת הכנסת, ירים את ידו.
רוני בר-און: בעד - 6
רוני בר-און: אם כך, בעניין הזה נשארת ההחלטה של ועדת הכנסת.
רוני בר-און: תשלום עבור חניה במילוי התפקיד
רוני בר-און: אנחנו עוברים לסעיף אחר שגם הוא עניינו המלצות של הוועדה הציבורית, אבל עכשיו אנחנו לא יושבים בפאזה מס' 2, אלא עכשיו אנחנו יושבים בדיון ראשון.
רוני בר-און: שתי הסתייגויות.
רוני בר-און: א.
רוני בר-און: חבר כנסת שמקבל אחזקת רכב ונוהג ברכבו הפרטי לא יקבל החזר עבור הוצאות חניה גם אם הנסיעה והחניה וההוצאות עליה היו בעת מילוי תפקידו באופן ישיר, אבל זה אומר שגם כשחבר כנסת שמקבל רכב של הכנסת שמשמש אותו לכל דבר ועניין, לרבות עניינים שלא קשורים במילוי תפקידו - ועל זה משלמים לו גם את הביטוח, גם את האגרה, אבל בעיקר גם את הדלק כשהוא נוסע לבקר את בנו בצבא או את הוריו בבית אבות - את החניה ישלמו רק כאשר הפגישה שלצרכיה חנה חבר הכנסת תהיה בתפקיד.
רשף חן: כלומר, הוא יצטרך להצהיר.
רוני בר-און: דברי ההסבר להצעה - הוועדה הציבורית סבורה כי על מנת לאפשר לחברי הכנסת למלא את תפקידם, הכנסת תממן את הוצאות החניה של חבר הכנסת הנוסע ברכב שהועמד לרשותו על-ידי הכנסת, כאשר החניה היא לצורך מילוי תפקידו של חבר הכנסת.
רוני בר-און: הוראה זו לא תחול על חבר הכנסת המקבל החזר הוצאות רכב, שכן ההחזר הוא גלובלי ומגולם בו מרכיב ההוצאה לחניה, וכן לא תחול על חניה שאינה לצורך מילוי תפקידו של חבר הכנסת.
אתי בן-יוסף: לא קיבלנו.
רוני בר-און: הערות של החברים.
רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, צריך לומר שאין לי התנגדות למה שנאמר כאן.
רוני בריזון: אני רק רוצה לציין שעל פי הנהלים הנהוגים כבר היום בכנסת - ואני מעיד עלי - כאשר מגישים קבלות חניה - חוץ מתעודת יושר, אני חושב - מצרפים כל דבר אפשרי, לרבות תצהירים שאני חותם עליהם פעם, פעמיים ושלוש, שהכל נעשה אך ורק לצורך מילוי תפקיד.
רוני בריזון: בעצם, על-פי מה שנהוג היום בכנסת, אין בכלל אפשרות להגיש קבלות חניה אלא אם כן הן לצורך מילוי תפקיד.
רוני בריזון: האם אני צודק?
אבי לוי: זה נכון.
אבי לוי: אנחנו פעלנו עד עכשיו לפי ההנחיות של הוראות התכ"ם בשירות הציבורי.
רוני בריזון: אין לי בעיה.