GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד לב: זה לא חד-משמעי, פעם זה כך ופעם זה אחרת.
דוד לב: צריך לדון בזה.
דוד לב: לעומת זה, בסעיף 58(א) נאמר "כן יכלול יושב-ראש הכנסת בסדר היום של ימים אלה, כל נושא שסעיף קטן (ב) לא חל עליו, ובלבד שלהצעות ממשלה תינתן עדיפות".
דוד לב: צריך להיות שסעיף קטן (ב) כן חל עליו, ובלבד שזה יהיה בסוף.
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף (א) זה הצעות ממשלה וסעיף (ב) זה הצעות לסדר והצעות חוק.
עו"ד ארבל אסטרחן: האם יכול להיות משהו שהוא לא הצעה לסדר ולא הצעת חוק, ובכל זאת הוא לא בא מהממשלה?
דוד לב: ביום שלישי אפשר לדון בהצעות לסדר היום ובהצעות פרטיות בקריאה הטרומית, ובלבד שזה בסוף סדר היום, אם נשאר זמן ביום שלישי.
דוד לב: האם זאת המשמעות של 58(א)?
עו"ד ארבל אסטרחן: לא.
רשף חן: מדובר על הצעות חוק שהן לא בקריאה טרומית ולא הצעות חוק פרטיות.
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף 60(ג) אומר: "בישיבה שיועדה לדיון בהצעות לפי סעיף 58 (א) ולא היו לפני הכנסת נושאים כאמור, רשאית הכנסת לדון בהצעות לסדר היום ובהצעות חוק של חברי הכנסת".
רשף חן: בסעיף 58(ב) נאמר "הודעה על כך תינתן לחברי הכנסת".
רשף חן: איך מוסרים את ההודעה הזאת?
עו"ד ארבל אסטרחן: כמו שמודיעים להם על סדר היום.
רשף חן: האם לא כדאי לפרט באיזה אופן תינתן ההודעה?
עו"ד אנה שניידר: למה לנו להגביל את עצמנו?
עו"ד אנה שניידר: ייתכן שמזכירות הכנסת תחליט שצריך לשלוח פקס לחברי הכנסת וכדומה.
עו"ד ארבל אסטרחן: היתה לנו לא מזמן שאלה בנושא.
עו"ד ארבל אסטרחן: כשיש הודעת ראש הממשלה כתוב שזה יהיה הנושא הראשון בסדר היום, כשיש אי-אמון כתוב שזה הנושא הראשון, וגם בעניין זה כתוב שזה הנושא הראשון.
עו"ד ארבל אסטרחן: לכן הוספנו את המשפט "או בהודעה של ראש הממשלה לפי סעיף 61".
רשף חן: מה קורה בימים שנפתחים באחד מהנושאים האלה?
עו"ד אנה שניידר: זה יבוא אחר-כך.
עו"ד ארבל אסטרחן: אני הבנתי שבמקרה כזה נאומים בני דקה בטלים בכלל.
דוד לב: בדרך-כלל מבטלים את הנאומים בני דקה במקרה כזה.
רשף חן: זה מה שעולה מהסעיף.
עו"ד אנה שניידר: אולי כדאי לתת אופציה, שיושב-ראש הכנסת רשאי לקבוע נאומים בני דקה באמצע הישיבה או בסופה.
דוד לב: אבל אז זה מאבד מהאופי של הסעיף.
עו"ד ארבל אסטרחן: הרעיון הוא שהסעיף הזה הוא בהתחלה, כשחברי הכנסת מדברים על נושאים שלא קשורים לנושאים שעל סדר היום בכנסת.
רשף חן: אני לא מבין למה צריך את הסעיף הזה של נאומים בני דקה.
אתי בן-יוסף: זה נתן דינמיקה טובה מאוד לכנסת.
דוד לב: אברהם בורג חשב שזה יחיה את הכנסת, ולכן הוא קבע את הסעיף הזה.
עו"ד ארבל אסטרחן: אם כך, נשאיר את הסעיפים כמו שהם.
רשף חן: האם זה לא מיותר?
רשף חן: האם בנאומים אחרים מותר שיהיו חריצת משפט או ביטוי מעליב או פגיעה בכבוד הכנסת?
עו"ד ארבל אסטרחן: על דיונים אחרים אין הוראה מפורשת.
עו"ד ארבל אסטרחן: בכללי האתיקה כתוב שחבר הכנסת לא יפגע בכבוד הכנסת.
דוד לב: היות שאתה לא יודע על מה חבר הכנסת מתכוון לדבר, כדאי שחבר הכנסת יידע את המגבלה שיש עליו.
עו"ד ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי ביקשה להוסיף בסעיף הנוגע לשאילתות את המלה גזעני: "חריצת משפט, כינוי או ביטוי מעליב או גזעני".
עו"ד ארבל אסטרחן: הנוסח הוא אותו נוסח גם כאן.
רשף חן: בעיקרון אין הבדל בין הנאום הזה לבין כל נאום אחר במליאה.
עו"ד ארבל אסטרחן: יש הבדל, כי כשאתה מדבר על הצעת חוק אתה אמור לדבר לעניין הצעת החוק.
רשף חן: היושב-ראש צריך להיות מסוגל להפסיק מישהו שמדבר לא לעניין הצעת החוק.
עו"ד ארבל אסטרחן: יש הוראה כזאת.
רשף חן: אבל מה אם מדובר בהצעה לסדר?
עו"ד ארבל אסטרחן: אפשר לא לאשר לך הצעה לסדר כשהיא בנושא מסוים.
עו"ד ארבל אסטרחן: במקרה הזה חבר הכנסת לא מסר את הנושא מראש, לא יודעים על מה הוא ידבר.
רשף חן: האם בכל הנאומים האחרים שלי מישהו יודע מה אני מתכוון להגיד?
עו"ד אנה שניידר: אבל אז יש כלל מכללי האתיקה, שעליך לשמור על כבוד הכנסת וכבוד חבריה.
עו"ד אנה שניידר: השאלה היא אם אתה רוצה להוסיף את המלה "גזעני".
עו"ד ארבל אסטרחן: האם ברור שזה גם סגן שר?
דוד לב: זה ברור, כי כתוב במקום אחר שאת סגן השר רואים כשר לכל דבר שהשר הטיל עליו.
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף 60 בא לעשות סדר בינו לבין סעיף 58, שאמר יומיים לממשלה ויום לכנסת.
עו"ד אנה שניידר: השאלה היא אם לא כדאי לשלב את סעיפים 58 ו-60, כי הכול קשור לסדר היום באותו יום, ואז יהיה יותר קל לקרוא ולהבין את זה.
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף 58 אמר, יומיים ראשונים לממשלה ויום אחרון לכנסת.
עו"ד ארבל אסטרחן: אפשר לשים את הסעיף הזה כסעיף קטן (ד) בסעיף 58.
עו"ד אנה שניידר: לישיבה הבאה נביא הצעה שתשלב את שני הסעיפים 58 ו-60.
עו"ד ארבל אסטרחן: לא מדובר בסעיפים 55 ו-57(א), כפי שכתוב, אלא בסעיפים 56 ו-58(א).
רשף חן: למרות שזה היום שמיוחד לחברי הכנסת.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה יהפוך להיות סעיף (ה).
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף (ג) אומר הפוך, כשדנים בדברים של הממשלה ונגמר סדר היום, אפשר להכניס דברים של חבר הכנסת:
רשף חן: סעיף 60(א) הנוכחי הוא יום רביעי.
רשף חן: להמשיך לדון במה?
עו"ד ארבל אסטרחן: בהצעות חוק של הממשלה.
דוד לב: ימים ב' ו-ג' הם ימי ממשלה, יום ד' הוא יום של חברי הכנסת.
דוד לב: אומר התקנון, שבימים ב' ו-ג', בסוף סדר היום הזה שהוא מתואם עם הממשלה, אפשר שתביא הצעה לסדר היום או הצעת חוק פרטית שלך בקריאה טרומית, ובסוף סדר היום ביום רביעי, שזה היום של חברי הכנסת, אפשר לאפשר לממשלה בסוף היום להביא הצעת חוק ממשלתית.
עו"ד אנה שניידר: זה קרה פעמים רבות.
עו"ד ארבל אסטרחן: אנחנו נעביר את סעיף 60 לסעיף 58.
עו"ד ארבל אסטרחן: זאת תוספת בשביל להבהיר, שזה קודם לאי-אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: לא כתוב שמתקיימת הצבעה, אבל בפועל מתקיימת הצבעה על הודעת ראש הממשלה.
דוד לב: זה מתאים לסעיף שאומר, שבתום דיון שלא בהצעת חוק וכו' – רשאית סיעה להגיש הצעת סיכום.
דוד לב: ההצבעה היא על הצעת הסיכום, לא על הודעת ראש הממשלה.
עו"ד ארבל אסטרחן: זאת אומרת, לא מצביעים על הודעת ראש הממשלה, אלא על הודעת הסיעות.
רשף חן: התוספת: "הודעת ראש הממשלה והדיון יקדמו לדיון בכל נושא אחר" צריכה להיות בסוף סעיף (א) ולא בסוף סעיף (ב).
עו"ד ארבל אסטרחן: בסדר.
דוד לב: סעיף 61 פותח את המושב.
דוד לב: גם כאן זאת אותה פרוצדורה, הודעת ראש הממשלה פותחת את המושב, אחרי יש אי-אמון ואחרי זה עושים דיון משולב.
עו"ד אנה שניידר: אריה מנסה לעשות פרשנות על הסעיף הזה, להחיל אותו על-פי המצב היום גם על הודעות ראש הממשלה.
עו"ד ארבל אסטרחן: הודעת ראש הממשלה תקדם לאי-אמון.
דוד לב: היום זה אחרת, ואני חושב שכך צריך להמשיך.
דוד לב: צריך לתת לראש הממשלה להודיע את ההודעה שלו, אחרי זה האי-אמון ואחרי זה מקיימים דיון משולב.
עו"ד ארבל אסטרחן: היום אנחנו במצב שיש שתי הוראות שאומרות שהם יהיו דבר ראשון בדיון – גם הודעת ראש הממשלה וגם אי-אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: היינו צריכים למצוא איך לפתור את העניין הזה.
עו"ד ארבל אסטרחן: היום נותנים קודם לראש הממשלה לדבר, אחר-כך האי-אמון ואחר-כך מקיימים דיון משולב.
רשף חן: צריך שיהיה סעיף שאומר, שבמקרה שבאותו שבוע יש הצעת אי-אמון, יקיימו דיון משותף.
דוד לב: צריך לומר: "הודעת ראש הממשלה תקדם לדיון בכל נושא אחר, למעט אי-אמון".
דוד לב: הדיון הסיעתי יהיה אחרי האי-אמון.
רשף חן: מי מוסמך לקבוע שהדיון יהיה דיון משולב?
דוד לב: ועדת הכנסת.
רשף חן: אז שיישאר כך.
עו"ד ארבל אסטרחן: השאלה היא למה שלא נקבע הוראת קבע.
רשף חן: אפשר לקבוע סעיף נפרד שאומר שהודעת ראש הממשלה תקדם לדיון בכל נושא אחר, אולם אם הוגשה הצעת אי-אמון הדיון יהיה משולב – ראש הממשלה יפתח, אחריו ידברו מגישי הצעת האי-אמון ואחר-כך יתקיים דיון סיעתי משולב.
עו"ד ארבל אסטרחן: הנוסח יהיה: "הוגשה הצעת אי-אמון, תחילה תהיה הודעת ראש הממשלה, אחר-כך הבעת אי-אמון ויתקיים דיון סיעתי משולב".
עו"ד אנה שניידר: לדעתי גם 62(א) יצטרף לנוסח החדש, ו-62(ב) יעמוד בפני עצמו.
רשף חן: למה מיועדת ההודעה הדחופה?
אתי בן-יוסף: לעניינים כמו הסכמי שלום.
דוד לב: השתמשו בזה כשהיתה הצעת אי-אמון והממשלה רצתה שהיא תהיה בעלת הזכות.
רשף חן: זה בא לסייג את הכלל שאומר שהצעת האי-אמון היא הדבר הראשון שנדון?
דוד לב: השאלה היא מי קובע מה זה הודעה דחופה.
רשף חן: זה צריך אישור של יושב-ראש הכנסת.
רשף חן: זה המצב היום.
רשף חן: סעיף 62(א) יישאר כפי שהוא.
רשף חן: מתי הממשלה משתמשת בסעיף הזה?
דוד לב: הפעם האחרונה שאני זוכר שהשתמשו בסעיף הזה היא בעניין הודעות על מינוי סגני שרים.
דוד לב: חברי כנסת ניצלו את ההודעה הזאת לבקש דיון.
עו"ד ארבל אסטרחן: השאלה היא מה קורה אם הממשלה מוסרת את ההודעה הזאת ביום רביעי, ואז יוצא שהדיון צריך להתקיים ביום חמישי או שישי.
עו"ד ארבל אסטרחן: כי נאמר "48 שעות נוספות".
דוד לב: ועדת הכנסת יכולה לקבוע אחרת.
רשף חן: האם יש חובה למסור הודעה על חילופי שר?
עו"ד ארבל אסטרחן: יכולים 30 חברי כנסת לבקש דיון.
עו"ד אנה שניידר: ההודעה שהממשלה מוסרת מוסדרת היום בחוק הממשלה.
עו"ד אנה שניידר: יש רשימה של הודעות, וחברי הכנסת יכולים לבקש.
עו"ד ארבל אסטרחן: מדובר על כל דבר שאין הצבעה.
רשף חן: מדוע שלא נשנה את 48 השעות ליום המליאה הבא אחריו?
עו"ד אנה שניידר: בחוק הממשלה בסעיף 9 כתוב: "על פעולות אלה, לפי הסעיפים המפורטים להלן בחוק יסוד: הממשלה, תודיע הממשלה לכנסת.
עו"ד אנה שניידר: למשל: מילוי מקום של ראש הממשלה, מתן פסק-דין נגד ראש הממשלה בעבירה שיש עמה קלון, הפסקת כהונת ראש ממשלה בשל פסק-דין סופי, התפטרות, מילוי מקום של שר, מינוי שר נוסף, העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד".
עו"ד אנה שניידר: על הנושאים האלה, 30 חברי כנסת יכולים להגיד שהם מבקשים דיון.
דוד לב: אם צריך את אישור הכנסת ברור שיש דיון.
עו"ד אנה שניידר: אבל יש כאן הודעות בלבד, והן לא צריכות הצבעה.
עו"ד ארבל אסטרחן: השינוי שאנחנו מכניסים הוא שיהיה ביום הישיבה הרגיל, ורשאית הממשלה לדרוש שהדיון יידחה ליום הישיבה הבא אחריו, ואחר-כך ליום הישיבה שלאחריו.
דוד לב: נניח שביום שלישי הממשלה מסרה הודעה, ויום רביעי הוא יום של חברי הכנסת.
דוד לב: האם הדיון קודם להצעות לסדר היום ולהצעות חוק פרטיות או אחר-כך?
עו"ד ארבל אסטרחן: גם אם מכניסים את זה לחלק של חברי הכנסת, זה יכול להיות בסוף שלו.
עו"ד ארבל אסטרחן: לדעתי לא צריך לציין את זה, היושב-ראש יחליט.
עו"ד ארבל אסטרחן: סעיף 63 הוא סעיף חשוב מאוד, שצריך לכלול אותו בחוק יסוד: הממשלה החדש.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה קיים.
עו"ד ארבל אסטרחן: אבל נשאלה השאלה, אם אומרים שלוש הצעות במושב והיא הגישה את זה ביום האחרון של המושב.
עו"ד ארבל אסטרחן: האם זה נחשב במושב שבו זה הוגש או במושב שבו זה נדון?
עו"ד ארבל אסטרחן: אנחנו נתנו חוות דעת שזה נחשב במושב שבו זה הוגש.
עו"ד ארבל אסטרחן: האם זה ברור?
רשף חן: למה אנחנו צריכים את הערה 6?
רשף חן: למה לא לכתוב את זה למעלה?
עו"ד ארבל אסטרחן: לדעתי לא צריך, אבל התעוררה שאלה.
רשף חן: לדעתי ההסבר הזה מיותר.
רשף חן: בסעיף (ב) כתוב:
דוד לב: היו מצבים במליאה, שקם יושב-ראש סיעה ואמר שהוא רוצה לראות בזה הצעת אי-אמון, ורצו לבדוק אם זה אפשרי.
רשף חן: אפשר בסעיף 63(א) לכתוב: "רשאית להציע הבעת אי-אמון בממשלה באופן האמור בסעיף 63(ב)".
עו"ד ארבל אסטרחן: ברור שהמכסה זה מועד ההגשה, לא צריך להבהיר דבר?
עו"ד אנה שניידר: כתוב "להגיש".
דוד לב: אני חושב שכדאי לקיים דיון יותר מעמיק בנושא של אי-אמון בסוף דיון.
דוד לב: למשל, הצעת חוק של חבר הכנסת שהגיעה לקריאה ראשונה או לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
דוד לב: שואלים מה הממשלה חושבת על זה.
דוד לב: הבעיה שחבר כנסת מנסה לחוקק, והממשלה מתנגדת או מסכימה, ונוצרים פרדוקסים בלתי אפשריים רק כדי לנצל את המכשיר של האי-אמון.
דוד לב: אני שואל את עצמי, האם בסיום סעיף שהתחיל כהצעת חוק פרטית אין בזה בעיה.
עו"ד ארבל אסטרחן: הרעיון היום הוא, שאומרים לממשלה שהיא מביעה עמדה בנושא מסוים, ובגלל שהיא תומכת בנושא או מתנגדת חושבים שהיא צריכה ליפול.
עו"ד אנה שניידר: אבל אז בא התרגיל הנגדי, שהממשלה אומרת שהיא רואה בזה אמון.
עו"ד אנה שניידר: אבל לפי החוק החדש אין יותר אפשרות של אמון.
דוד לב: השאלה היא האם זה צריך להיות על כל נושא שהממשלה הביעה את דעתה.
עו"ד אנה שניידר: אבל אתה נכנס פה לשיקול דעת של הממשלה ושל חברי הכנסת, שאני חושבת שהתקנון לא צריך להיכנס לשיקול דעת כזה.
עו"ד אנה שניידר: איך תחליט מה כן ומה לא לגבי נושאים?
עו"ד אנה שניידר: כל נושא הוא לפי שיקול דעתו של מי שדן בנושא וחושב שזה כל-כך שערורייתי שצריך להפיל את הממשלה.
דוד לב: כשיש הצעת חוק ממשלתית אין לי בעיה שהמציע אומר בתום הקריאה הראשונה שהוא רואה בזה אי-אמון.
דוד לב: לפעמים יושב חבר כנסת מטעם סיעה כלשהי ופתאום אומר שבשם הסיעה הוא אומר שזה אי-אמון.
דוד לב: באותו רגע צריך לחפש מה עמדת הממשלה.
דוד לב: לא תמיד הוא יודע מה עמדת הממשלה, וצריך לחפש.
עו"ד ארבל אסטרחן: בשביל להביע אי-אמון חייבת להיות עמדת ממשלה.
עו"ד ארבל אסטרחן: היו מקרים בעבר, שביקשו אי-אמון על הצעות חוק פרטיות, ואחר-כך גילו שהממשלה בכלל לא הביעה את העמדה שלה בנושא, אז איך אפשר להביע אי-אמון?
רשף חן: צריך לכתוב "ובלבד שהממשלה הביעה את דעתה בנושא".
דוד לב: בכל הנושאים שהמקור שלהם הוא לא ממשלתי, צריך לחשוב איך לנהוג כדי שזה לא יהפוך למכשיר סתם.
עו"ד אנה שניידר: אם רואים שיש על סדר יומה של הכנסת דיון בהצעת חוק פנסיה, ומישהו חושב שזה נושא שראוי, צריך לדאוג שזה לא יהיה בסיום דיון, אלא בשלב שכאן ייקבע, כדי לא לנצל לרעה את הכלי הזה.
דוד לב: נניח שהגעת לקריאה שלישית, וקמה חברת כנסת ואומרת שסיעתה רואה בזה אי-אמון.
דוד לב: השאלה היא אם הממשלה הסכימה להצעת החוק או לא.
עו"ד ארבל אסטרחן: צריך לשאול את הממשלה מה דעתה.
דוד לב: לא תמיד השר שנמצא במליאה יודע במה מדובר.
רשף חן: ההיגיון שתוכל להשתמש בזה היא שתבוא הממשלה ותיתן עמדה.
רשף חן: אי-אפשר שזה יהיה בטרומית ולא בהצעה לסדר.
רשף חן: צריך שזה יהיה בין הקריאה השנייה לשלישית.
עו"ד אנה שניידר: הסיבה היא שהם רוצים לדחות את קבלת החוק.
דוד לב: כל התרגיל הוא, שאם זה אי-אמון דוחים את ההצבעה לשבוע הבא, ובינתיים שמים מקל בגלגלים.
דוד לב: אלא אם כן הממשלה אומרת שזה אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: ואם זה היום האחרון של המושב, זה נדחה עד אחרי הפגרה.
רשף חן: באילו מצבים זה חל?
עו"ד ארבל אסטרחן: בסוף קריאה ראשונה ובסוף קריאה שנייה על הצעות חוק.
עו"ד ארבל אסטרחן: וכן כשדנים לגופו של עניין.
עו"ד ארבל אסטרחן: לפי החוק החדש אין הצעת אמון, כי מה קורה אם יש רוב נגד הממשלה, על מי הנשיא יטיל להיות ראש ממשלה?
עו"ד ארבל אסטרחן: זה נכון שבפועל עושים שימוש לרעה, בשביל לדחות נושא.
עו"ד ארבל אסטרחן: יכול להיות שהדרך להימנע מזה היא לא לאפשר את הדחייה.
עו"ד ארבל אסטרחן: האם התוספת היא טובה, שהממשלה תוכל לבקש שההצבעה תהיה מייד?
עו"ד ארבל אסטרחן: כי היום חבר הכנסת אומר "אי-אמון" ואז הממשלה אומרת "אמון", וברגע שזה אמון ולא אי-אמון אין הסעיף שדוחה את ההצבעה.
עו"ד ארבל אסטרחן: אנחנו מבקשים לומר, שהיום בתקנון אחרי הסעיף של "אי-אמון" יש סעיף של "אמון", שלדעתנו לאור חוק-יסוד: הממשלה החדש אין לו כל משמעות.
עו"ד ארבל אסטרחן: כי היום אם יש 61 חברי כנסת שמצבעים בעד האי-אמון, הנשיא מטיל את תפקיד הרכבת הממשלה על אותו חבר הכנסת שביקש.
עו"ד ארבל אסטרחן: אבל נניח שהממשלה מבקשת אמון ויש 70 נגד, מה קורה?
עו"ד ארבל אסטרחן: עד היום נפלה הממשלה, אבל היום לא נופלת הממשלה, כי יש אמון קונסטרוקטיבי.
עו"ד ארבל אסטרחן: אבל על מי יטילו להרכיב את הממשלה?
עו"ד ארבל אסטרחן: אף אחד לא יסכים לזה.
רשף חן: היום כשמציעים אי-אמון, צריך לומר מי יהיה ראש הממשלה?
עו"ד ארבל אסטרחן: צריך להיות מוכן לו בכיס מכתב שהוא מסכים.
עו"ד ארבל אסטרחן: אבל אנחנו סבורים שאין היום משמעות להצבעת אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה נושא שאנחנו חושבים שיש צורך לדון בו.
עו"ד ארבל אסטרחן: זאת אומרת, שאי-אפשר באותה קריאה להצביע שתי הצעות אי-אמון, שבוע אחר שבוע.
רשף חן: חסרה המלה "דחייה" – "דחיית ההצבעה בסעיף העומד על סדר היום, תיעשה פעם אחת בלבד לעניין אותו סעיף".
עו"ד ארבל אסטרחן: כי ההצעה והדחייה זה אותו דבר, תמיד כשיש הצעה יש דחייה.
רשף חן: אבל זה מבלבל.
רשף חן: אני חושב שהניסוח הקודם הוא הרבה יותר ברור.
עו"ד ארבל אסטרחן: אם כך, זה יהיה אחרי (ד).
עו"ד ארבל אסטרחן: היה תיקון של המפד"ל, הם רצו לתקן את התקנון שאי אפשר יהיה לציין כמה עילות.
עו"ד ארבל אסטרחן: היום מציעים אי-אמון בגלל המצב הביטחוני, הכלכלי, החברתי.
רשף חן: עושים את זה בכתב?
דוד לב: הבעיה היא שאם מגישים אי-אמון בשל עילות שונות, קשה להחליט מי ישיב על ההצעות.
רשף חן: מי שהממשלה תחליט.
דוד לב: יש בזה זילות.
דוד לב: צריך שיהיה משהו קונקרטי.
דוד לב: בפרספקטיבה של 33 שנים, אני אומר שבמשך שנים נעשית זילות של עניין האי-אמון.
דוד לב: פעם אי-אמון היה דבר רציני, והיום זה הפך לטכניקה של דיון רגיל.
דוד לב: יכול להיות שכדאי לקיים דיון רציני בעניין האי-אמון.
עו"ד אנה שניידר: על שולחנו של יושב-ראש ועדת הכנסת יש בקשות שונות לדון בנושא הזה, כולל בקשות שלנו, במסגרת ההתאמה הנדרשת לחוק יסוד: הממשלה החדש.
רשף חן: אני מציע שנסמן לנו שיש לדון דיון מהותי בנושא הזה של אי-אמון.
עו"ד אנה שניידר: הכוכביות הועלו לתוך הטקסט.
עו"ד ארבל אסטרחן: המלה "הרגילה" באה להדגיש שזה לא יהיה בפגרה.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה יהיה בכפוף לאמור בסעיף 61(ג), שבו דנו מקודם מה קורה שיש גם אי-אמון וגם הודעת ראש הממשלה.
רשף חן: למה באה התוספת "ההצבעה תתקיים בתום הדיון שייערך על פי סעיף קטן (ד)"?
עו"ד ארבל אסטרחן: עד סוף הדיון ביום רביעי, בין אם הגישו ידנית ובין אם אמרו במליאה, זה נדחה ליום שני בשבוע שאחרי כן.
רשף חן: איפה את רוצה להכניס שהממשלה יכולה לבקש הצבעה מיידית?
עו"ד ארבל אסטרחן: זה צריך להיות בסעיף (ד).
רשף חן: צריך להיות סעיף נפרד שאומר: "על אף האמור בסעיף קטן (ד), הצעת אי-אמון שהוגשה בסיום דיון בסעיף העומד על סדר היום, רשאית הממשלה לבקש כי ההצבעה תתקיים מייד".
רשף חן: במצב רגיל, כשבסוף הדיון אני מציע אי-אמון, דוחים את זה ליום שני, וביום שני מתקיים דיון על ההצעה שלי?
עו"ד ארבל אסטרחן: לא, רק הצבעה.
רשף חן: זאת אומרת, לא צריך להבהיר, שבמצב הזה שהממשלה מבקשת הצבעה מיידית אין דיון נוסף?
עו"ד אנה שניידר: זה קורה באותו רגע, מסתיים הדיון ואין דיון נוסף.
רשף חן: נראה לי שהתוספת "ההצבעה תתקיים בתום הדיון שייערך על פי סעיף קטן (ד)" מיותרת.
רשף חן: סעיף (ד) אומר שבשבוע הבא יידונו בישיבת הכנסת הרגילה.
רשף חן: אני מציע שגם הצעה מהסוג השני של סוף דיון – צריך לקיים בה דיון.
רשף חן: ואז צריך את סעיף (ד) רק לסוג הראשון של ההצעות.
עו"ד ארבל אסטרחן: הצעות אי-אמון יוגשו בדרך של הצעת סעיף לסדר היום.
עו"ד אנה שניידר: והצעות אי-אמון שהוגשו בענייני סעיף העומד על סדר היום – יוצבע עליהן.
רשף חן: ההצבעה תתקיים בתום הדיון, אם ביקשה הממשלה.
רשף חן: ואם לא ביקשה, ההצבעה תתקיים בישיבה הרגילה.
רשף חן: אפשר לכתוב ההיפך: הישיבה תתקיים בישיבת הכנסת הרגילה, זולת אם ביקשה הממשלה לקיים את ההצעה מייד.
רשף חן: ואז ברור שזאת הצבעה ולא דיון.
רשף חן: בסעיף (ד) הנוכחי אפשר לכתוב: יתקיים דיון והצבעה.
רשף חן: את השורה האחרונה צריך למחוק, כי בסיטואציה של סעיף (ה) לא יתקיים דיון בכלל, כבר היה דיון.
רשף חן: לכן צריך למחוק את ההערה הזאת.
עו"ד ארבל אסטרחן: קודם זה היה אם הממשלה מתנגדת, עכשיו אם היא תומכת.
עו"ד ארבל אסטרחן: גרסה א' היא בכוכבית וגרסה ב' היא הצעת ועדת יצחק לוי.
רשף חן: אנחנו נוסיף את (ו), ואם צריך לשנות זה במסגרת שינויים.
עו"ד ארבל אסטרחן: אם כך, אני מוחקת את גרסה ב'.
רשף חן: חסר כאן סעיף שאומר, מה סדר הדיון בהצעת האי-אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה מופיע בכוכבית 2 בעמוד 24.
רשף חן: אם יש הצעת אי-אמון, קובעים את משך הזמן שיש לכול סיעה.
עו"ד ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת קובעת כמה זמן יינתן לכול סיעה.
רשף חן: מדוע לא לציין כאן שוועדת הכנסת היא שקובעת?
עו"ד ארבל אסטרחן: זה מופיע בדיונים סיעתיים.
עו"ד ארבל אסטרחן: בתקנון הקיים היום, בעמוד 39, כתוב שבדיון סיעתי תקבע ועדת הכנסת את הזמן.
רשף חן: גם אם ניצור כפילות, מדוע לא ליצור כפילות ושזה יהיה ברור?
עו"ד ארבל אסטרחן: כי אז יהיה צורך לכתוב את ההערה הזאת בכל מקום שיש דיון סיעתי.
עו"ד ארבל אסטרחן: אין צורך.
עו"ד ארבל אסטרחן: אני מציעה שייכתב שכל סיעה תקבל זמן לפי גודלה, ובלבד שלא יפחת מעשר דקות.
רשף חן: כשיתקיים דיון בנושא של אי-אמון צריך להוסיף גם את הנושא הזה לדיון.
עו"ד ארבל אסטרחן: אין פה סעיף אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: זה נושא שצריך לדבר עליו, מכיוון שבשבוע שעבר בכל זאת התקיימה בכנסת הצבעת אמון, כי אף אחד לא שאל אותנו.
עו"ד ארבל אסטרחן: ראש הממשלה ביקש לראות בנושא הצעת אמון, לפי החוק הישן, וכך עשו.
עו"ד ארבל אסטרחן: יש סעיף בתקנון, שכביכול מאפשר לממשלה לבקש לראות בהצבעה מסוימת הצבעת אמון.
עו"ד ארבל אסטרחן: השאלה היא מה יקרה אם יהיו 70 נגד.
רשף חן: שינוי חקיקה מבטל תקנון.
רשף חן: נדון גם בזה.
רשף חן: הישיבה נעולה.
רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבה 147 של ועדת הכנסת.
רוני בר-און: יש לנו כמה עניינים על סדר היום, ועוד כמה עניינים שניתוספו בדחיפות אתמול והבוקר.
רוני בר-און: הנושא הראשון, הצעתו של חבר הכנסת אילן שלגי לתיקון התקנון בדבר שינוי שם ועדת החינוך והתרבות.
רוני בר-און: יושב-ראש הוועדה מבקש להוסיף לשם הוועדה את המלה "ספורט", כך שהיא תיקרא "ועדת החינוך, התרבות והספורט", כפי שנקרא המשרד שבעניינו מטפלת הוועדה.
רוני בר-און: בנוסף, במקום "תרבות הגוף" מבקש היושב-ראש שהוועדה תיקרא "הספורט".
אילן שלגי: כאשר מפרטים בתקנון את תחומי עיסוקה של הוועדה, כתוב "תרבות הגוף".
אילן שלגי: אני מבקש שיהיה כתוב "ספורט".
רוני בר-און: בכל מקום שבו כתוב בסמכויות הוועדה בתקנון המונח "תרבות הגוף", מבקש חבר הכנסת שלגי שתבוא במקומו המלה "ספורט".
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.
מאיר פרוש: אני יכול להבין את ההצעה של חבר הכנסת שלגי, אבל דומני שמייעדים לחבר הכנסת שלגי נכבדות, וייתכן מאוד שבימים הקרובים הוא לא יהיה עוד יושב-ראש ועדת החינוך, אלא יהיה בתפקיד אחר.
מאיר פרוש: לכן אני מציע להשאיר את זה ליושב-ראש הוועדה הבא.
אילן שלגי: שם הוועדה לא נוגע לשאלה מי עומד בראשה.
אילן שלגי: הבאתי אותה לפני כשלושה שבועות, כאשר אף אחד לא חזה את האירועים שבאו אחר-כך.
רוני בר-און: ההצעה היא הצעה ראויה.
רוני בר-און: מי בעד לקבל את הצעת התיקון?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – 2 נמנעים – אין אני קובע שברוב ניכר קיבלנו את ההצעה.
רוני בר-און: אנחנו מברכים אותך לרגל היותך יושב-ראש הוועדה החדש לחינוך, תרבות וספורט.
אילן שלגי: 2.
אילן שלגי: פניית חבר הכנסת מתן וילנאי בדבר אישור תשלום שכר דירה בעבור משרדו
רוני בר-און: הנושא הבא הוא בקשתו של חבר הכנסת מתן וילנאי להכיר לו רטרואקטיבית בהסכם שכר הדירה של הלשכה הפרלמנטרית שלו.
רוני בר-און: חבר הכנסת וילנאי דיבר אתי אתמול ואמר שלצערו הוא לא יוכל לבוא לישיבת הוועדה.
רוני בר-און: אני מבקש להציג את הבקשה שלו.
רוני בר-און: חבר הכנסת וילנאי אומר שהוא חסך כסף מתקציב קשר עם הבוחר בכך שהוא החליף את הלשכה הפרלמנטרית הקודמת שעלתה יותר, ללשכה פרלמנטרית שעולה פחות.
רוני בר-און: מטעמים של נסיעה לחוץ לארץ, שלו ושל המזכיר, הוא לא שם לב ולא הביא את הנושא.
רוני בר-און: היתה גם פגרה באמצע.
רוני בר-און: החשבות הכירה לו בחוזה מ-1 במאי.
רוני בר-און: רק מסמכות הוועדה להכיר לו את החוזה מ-1 בינואר.
רוני בר-און: אני מציע לאשר את זה.
רוני בר-און: מי בעד לאשר את ההסכם?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין אישרנו אפוא את ההסכם.
רוני בר-און: קביעת ועדה לדיון בהצעה לסדר היום בנושא: "חלוקת כדורי 'לוגול' נגד קרינה רדיואקטיבית לתושבי הדרום" – של חבר הכנסת עסאם מח'ול
רוני בר-און: הנושא הבא: קביעת ועדה לדיון בהצעה לסדר היום בנושא: "חלוקת כדורי 'לוגול' נגד קרינה רדיואקטיבית לתושבי הדרום" – של חבר הכנסת עסאם מח'ול.
רוני בר-און: נשמעו במליאה הצעות להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות או לוועדת החוץ והביטחון.
רוני בר-און: אני מציע שזה יעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
רוני בר-און: האם יש דעה אחרת?
רוני בר-און: מי בעד ועדת העבודה, הרווחה והבריאות?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין הנושא יעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
רוני בר-און: 4.
רוני בר-און: טענת חריגה מגדר נושא הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2004 – הנדונה בוועדת הכספים
רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בטענת חריגה מגדר נושא הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2004 – הנדונה בוועדת הכספים.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבעת שנותנים לפקידי האוצר להיכנס לדיון, יש לאפשר גם לנציגי עובדים להיכנס לדיון.
רוני בר-און: הם רשאים להיכנס.
רוני בר-און: פנה אלי חבר הכנסת אברהם הירשזון, יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה לדון בטענת חריגה מגדר הנושא בעניין הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2004, שנדונה אתמול בוועדת הכספים, וזאת לשון המכתב: "ועדת הכספים שבראשותי קיימה היום דיון נוסף במסגרת הדיונים שעניינם הכנת הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2004, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
רוני בר-און: במהלך הדיון העלו חברי הכנסת יצחק הרצוג ומשולם נהרי טענה, לפיה במספר סעיפים בנוסח שהונח על שולחן הוועדה יש משום חריגה מגדר הנושא של הצעות החוק, כפי שאושרה בקריאה הראשונה".
רוני בר-און: הסעיפים פורטו כפי שנתבקשו להכרה בגדר חריגה מגדר הנושא, מה שאנחנו קוראים "נושא חדש", הן הנושאים שטוען כלפיהם חבר הכנסת הרצוג והן הסעיף שטוען כלפיו חבר הכנסת משולם נהרי.
רוני בר-און: ומסכם יושב-ראש ועדת הכספים: "מכוח סעיף 120א לתקנון הכנסת מובא הנושא לפני ועדת הכנסת.
רוני בר-און: אבקשך להעמידו על סדר יומה, כמתחייב מהסעיף האמור".
רוני בר-און: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, תודה על השתתפותך.
רוני בר-און: האם אתה רוצה להוסיף עוד דברים?
אברהם הירשזון: אין לי מה להוסיף, המכתב מדבר בעד עצמו.
רוני בר-און: מונחת לפניכם גם הצעת החוק שהונחה אתמול על שולחן ועדת הכספים, מונחת הצעת החוק שעברה בקריאה ראשונה, ועכשיו תשוו ותגיעו להחלטה על עניין ה"נושא חדש".
רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, נא לפרט את הטענות.
יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לתת לכם סקירה על התהליך שעברנו בחודשים האחרונים.
יצחק הרצוג: החוק הזה עבר בקריאה ראשונה במהלך הפגרה לפני שנה.
יצחק הרצוג: מאז לא היתה התקדמות בחקיקה, ובחודשיים האחרונים הובא החוק הזה במהירות הבזק לתהליך של חקיקה.
יצחק הרצוג: הוקמה ועדת משנה של ועדת הכספים לטפל בחוק הזה, ונתחם לה מועד לסיום הוועדה על-ידי יושב-ראש הוועדה.
יצחק הרצוג: היושב-ראש בחר את המועד ה-8 ביולי, מתוך כוונה לאפשר משא-ומתן והידברות בין הצדדים.
יצחק הרצוג: מדובר בנושא מאוד מורכב וסבוך.
יצחק הרצוג: מבחוץ הוא נראה מאוד פשוט, לכאורה, מעין תדמית של עובדים שכירים ועשירים.
רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אני מציע שלא תעביר את אור הזרקורים שמונח בוועדת הכספים בעניין הזה לוועדת הכנסת.
רוני בר-און: הדיון בוועדת הכנסת הוא דיון מאוד טכני, בשאלה מעין משפטית.
רוני בר-און: אני מבקש להתייחס לטענות מה בהצעת החוק החדשה לא נזכר בהצעת החוק המקורית שעברה בקריאה הראשונה.
יצחק הרצוג: היות שאני לא מאמין שהקואליציה מורכבת מבובות, אלא מאנשים חושבים, אם אני אומר ביטויים שאף אחד לא יבין, באופן טבעי תגיד לי שלא הסברתי על מה מדובר.
יצחק הרצוג: מדובר ברפורמה מרחיקת לכת בצורה בלתי רגילה, שאני אומר מראש שלדעת רוב חברי הוועדה יש בה גם היגיון בסיסי מסוים.
יצחק הרצוג: אבל הבעיה הגדולה היא, שכאשר אתה יורד לפרטי פרטים יש פה נושאים לא סגורים.
יצחק הרצוג: עם קצת רצון טוב וזמן נוח לאישור, היה ניתן להגיע לכל הנושא הזה בהסכמה עם העובדים.
יצחק הרצוג: בעקבות התהליך נוספו סעיפים חדשים לחוק, סעיפים שהם בעלי משמעות והם מאוד משמעותיים גם לעתיד.
יצחק הרצוג: אני אומר לחברי הכנסת, שההצבעה היום היא חלק מתהליך שיכול להוביל את מדינת ישראל לאחד המשברים החמורים ביותר בתולדותיה.
יצחק הרצוג: בתהליך נכון של הידברות ניתן היה לסכם את כל הדבר הזה, המרחקים הם לא גדולים וזאת הטרגדיה הגדולה.
יצחק הרצוג: הדבר הראשון, בפרק ההגדרות, פרק א': פרשנות – המונח "מקרקעין מועברים" לא הוגדר בהצעת החוק המקורית.
יצחק הרצוג: יתירה מזאת, הוא היה עמום לגמרי בהצעת החוק המקורית, ובמיוחד הסיפא שהוספה להגדרת "מקרקעין מועברים" לא נכללה בשום מקום בהצעת החוק המקורית.
יצחק הרצוג: בפרק ב' בסעיף 3, תפקידי הרשות, הוסיפו שני תפקידים שלא היו מנויים בחוק המקורי.
יצחק הרצוג: האחד, סעיף (6) – לנסוע ולקיים קשרים בין-לאומיים.