GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חיים רמון העלה פעם הצעה לסדר היום ואחרי שהוא גמר לדבר הוא אמר: אני מסתפק בדבריי, אני לא רוצה את תשובת הממשלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז יש כוכבית שאומרת: לממשלה מותר להשיב גם כשחבר הכנסת אומר שהוא לא רוצה תשובה.
רשף חן: אחרי הסעיף על הסתפקות בדברי השר, אנחנו עוברים לסעיף (א) ויש לנו הצבעה אחת על כל ההצעות ביחד.
רשף חן: ואז עוברים לסעיף 129(ב).
רשף חן: פה יש בעיה.
רשף חן: המצב הוא שבהצעות דחופות, שהן היותר רבות ויותר בעייתיות, כמעט תמיד יש יותר ממציע אחד.
רשף חן: מה קורה אם חלק מסכימים להעביר לוועדה וחלק לא מסכימים?
רשף חן: כלומר, יש הצעה לדון בנושא בוועדה - זאת יכולה להיות הצעה של השר או הצעה אחרת, ואין הצעה להסיר מסדר היום, אבל לא כל המציעים מסכימים לכך.
רשף חן: אני מציע שנכתוב כך: "ולא הסכימו כל בעלי ההצעה לסדר שהצעתם תועבר לוועדה" - כי מספיק שאחד לא מסכים להעביר לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בוא נתחיל בדוגמא הפשוטה שיש הצעה אחת לסדר היום של מציע אחד.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש הצעה להעביר לוועדה והוא לא מסכים לכך.
ארבל אסטרחן: המציע ביקש מליאה ומישהו מציע ועדה - אז מצביעים מליאה מול ועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא לא רוצה להעביר לוועדה, אז למה מצביעים על האופציה הזאת?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם המציע מבקש להעביר למליאה, ראשית מצביעים על האופציה של מליאה - אם לכלול בסדר היום או לא לכלול בסדר היום.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם הוחלט לא לכלול בסדר היום, צריך להצביע על העברה לוועדה, אם בעל ההצעה מסכים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם הוא לא מסכים, אי אפשר להצביע.
רשף חן: מה שכתוב כאן זאת סיטואציה אחרת, די נפוצה - שהשר או מציע הצעה אחרת אומרים: אני מציע להעביר לוועדה.
רשף חן: בעל ההצעה - או לשיטתי, אחד מהמציעים - אומר: אני לא מסכים להעביר לוועדה, אני רוצה רק במליאה.
רשף חן: אז לא עושים הצבעה א' לכלול בסדר היום או לא לכלול בסדר היום, אלא שתי האופציות היחידות שעומדות פה על השולחן הן או מליאה או ועדה.
רשף חן: אז מתקיים סעיף קטן (ב) - מרכזים את שתי ההצבעות להצבעה אחת של מליאה מול ועדה.
רשף חן: התיקון שאני מציע בסעיף (ב) הוא "ולא הסכימו כל בעלי ההצעה לסדר שהצעתם תועבר לוועדה".
ארבל אסטרחן: זה יהיה מנוסח כך: "ולא הסכים בעל ההצעה ...
ארבל אסטרחן: ואם היו מספר הצעות באותו נושא, לא הסכימו כל בעלי ההצעה".
רשף חן: "כל בעלי ההצעה" זה כולל גם מציע יחיד בהצעה אחת.
ארבל אסטרחן: אנחנו לא מנסים את זה מלכתחילה ברבים.
ארבל אסטרחן: גם בסעיף הקודם חשבתי לכתוב: "חבר הכנסת רשאי להודיע שהוא מסתפק בתשובת השר.
ארבל אסטרחן: היו מספר הצעות באותו נושא" וכו'.
אנה שניידר: אם זה רק יבהיר את העניין, אין לנו בעיה.
רשף חן: אני רוצה שיהיה ברור שלא כל בעלי ההצעה הסכימו שהצעתם תועבר לוועדה, מצביעים מליאה מול ועדה.
רשף חן: מה קורה אם כולם מסכימים להעביר לוועדה?
ארבל אסטרחן: אז עוברים לסעיף (ג).
רשף חן: אני קורא: "הסכים בעל ההצעה לסדר" - זה צריך להיות הסכימו כל בעלי ההצעה - "שההצעות יועברו לוועדה, ואין הצעה שלא לכלול את הנושא בסדר היום של הכנסת, יעמיד יושב-ראש הישיבה את ההצעה להעביר את הנושא לוועדה להצבעה אחת, בעד או נגד".
רשף חן: אני לא מבין למה, מפני שאין אף אחד באולם שהציע להסיר את הנושא מסדר היום, למה צריך לתת את האופציה של "נגד"?
ארבל אסטרחן: אף אחד לא הציע, אבל יש מישהו שרוצה להצביע נגד.
רשף חן: אם הוא רוצה להצביע נגד, הוא צריך להציע את זה.
ארבל אסטרחן: הוא לא רוצה לדבר.
ארבל אסטרחן: אתה מציע הצעה, הוא רוצה להצביע נגדה בלי לדבר במליאה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה נכון גם לגבי סעיף (ב).
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אתה לא יכול לשלול מחבר הכנסת, שהוא לא המציע ולא מציע ההצעה האחרת, להצביע נגד המליאה, נגד הוועדה ונגד הכל.
רשף חן: אני ממש לא מסכים עם זה.
רשף חן: יש תהליך.
רשף חן: אם מישהו רוצה להסיר מסדר היום, הוא צריך להגיד שהוא רוצה להסיר מסדר היום.
רשף חן: כל מה שהוא צריך לעשות זה לקום, ללכת למיקרופון ולהגיד: אני רוצה להסיר מסדר היום.
ארבל אסטרחן: לפי מה שאתה אומר, אם מישהו מציע הצעה לסדר היום ואף אחד לא אומר כלום, זה נכלל בסדר היום בלי הצבעה בכלל?
ארבל אסטרחן: אתה אומר שאם אין הצעה אחרת, מה שיציע המציע זה מה שמתקבל, בלי הצבעה.
רשף חן: לדעתי כן.
רשף חן: אבל זה לא המצב, תמיד יש תגובת ממשלה.
רשף חן: סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא תמיד יש תגובת ממשלה.
אנה שניידר: אם הממשלה מסכימה, אתה לא רוצה להצביע?
רשף חן: לדעתי לא צריך.
רשף חן: אם זאת הצעה יחידה והממשלה לא מתנגדת, אף אחד באולם לא מתנגד, למה צריך להצביע?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל הרבה פעמים חברי כנסת לא רוצים לדבר, הם רוצים להצביע נגד.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אתה שולל מהם את האפשרות להצביע נגד?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש להם זכות להצביע נגד.
אנה שניידר: אם עכשיו אנחנו מנציחים את המצב הקיים, ודוד אומר שהוא לא מעורר בעיות, למה לנו לחפש בעיות במקום שאין?
רשף חן: אני מקבל את זה, אבל ההרגשה שלי היא שהניסוח כאן הוא מאוד מסובך.
אנה שניידר: אני הייתי מחברת את סעיפים (ב) ו-(ג): "נשמעה הצעה לדון בנושא בוועדה, ולא הוצע שלא לכלול אותה בסדר היום - (1) לא הסכים בעל ההצעה, יהיה כך וכך; (2) הסכים בעל ההצעה, יהיה כך וכך.
אנה שניידר: אחר כך יהיה לנו "נשמעה הצעה לדון בנושא בוועדה, ויש הצעה לכלול על סדר היום, ושוב נעשה (1) ו-2) - הסכים ולא הסכים.
רשף חן: בואי נראה את האפשרויות שלנו.
רשף חן: האפשרות הראשונה היא אם כל המציעים מסתפקים בדברי השר, אז אין הצבעה.
רשף חן: האפשרות השנייה, המציעים מציעים מליאה, השר מסכים, אף אחד לא מציע הצעה אחרת.
ארבל אסטרחן: אז יש הצבעה אחת - בנגד או נגד הכללה בסדר היום.
רשף חן: האפשרות השלישית, שיש הצעה אחרת.
רשף חן: הצעה אחרת יכולה להיות רק ועדה.
רשף חן: כי אם מישהו מציע להסיר מסדר היום או נשאר לשבת במקום - אתם הסברתם לי שאדם שקם למיקרופון ואמר "אני מבקש להצביע נגד" ואדם נשאר בכיסא שלו ולא אמר כלום, עשה בדיוק אותו הדבר.
ארבל אסטרחן: אתה בעצם אומר שאם מישהו מציע לכלול בסדר היום, כאילו באותו רגע יש גם מישהו שמציע לא לכלול כי תהיה הצבעה מול זה.
רשף חן: לכן בכלל אין טעם להתייחס לאופציה הזאת, זאת אופציה לא רלוונטית.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אתה מציע לבטל את האופציה של הצעה אחרת, שאומרת להסיר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זאת המשמעות המעשית.
ארבל אסטרחן: אנחנו עכשיו בשלב ההצבעות, לא בשלב ההצעה האחרת.
רשף חן: הזכות שלו להצעה אחרת היא הזכות שלו לבוא ולנמק למה צריך להסיר מסדר היום.
רשף חן: זה לנמק את ברירת המחדל, כי כרגע היא עומדת בלי נימוק.
רשף חן: אבל מבחינת עץ ההחלטה, זה היינו הך אם היתה או לא היתה הצעה להסיר, חבל להתייחס לזה.
רשף חן: אנחנו אומרים: הצעה אחרת - ועדה.
רשף חן: אז זה מתפצל.
רשף חן: אם כל המציעים מסכימים להעביר לוועדה, אז האופציה של מליאה ירדה מסדר היום, אז מצביעים בעד ועדה או להסיר.
ארבל אסטרחן: אם כל המציעים מסכימים להעביר לוועדה, יכול חבר כנסת להציע הצעה אחרת שזה ייכלל בסדר היום.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כשחבר כנסת מציע הצעה לסדר היום, המשמעות היא שהוא מבקש לכלול את הנושא בסדר היום של הכנסת, במליאה.
ארבל אסטרחן: לפי הנוסח שאני הכנתי יכול להיות מצב שהשר מציע להעביר לוועדה והמציע מסכים לוועדה, ויש הצעה אחרת להעביר למליאה.
ארבל אסטרחן: כי כתבתי שמציע הצעה אחרת יכול להציע כל אחת מהחלופות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ההצעה למליאה כבר הוצעה בעצם העלאת ההצעה לסדר היום.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: המציע מוכן מסכים, כברירה שנייה, להעביר את הצעתו לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: המציע, שהציע את המליאה, מוכן להסתפק בוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז אין למישהו אחר אפשרות להציע מליאה.
רשף חן: אם יש הצעה אחרת להעביר לוועדה, וכל המציעים מסכימים לכך, אז מצביעים על ועדה או להסיר, ואף אחד לא יכול להגיד שהוא רוצה מליאה.
רשף חן: אם אחד המציעים מבקש להעביר למליאה, חייבים גם את ההצעה של להסיר מסדר היום.
ארבל אסטרחן: אז מצביעים על לכלול בסדר היום מול לא לכלול בסדר היום.
ארבל אסטרחן: אם מחליטים לא לכלול בסדר היום, מצביעים על ועדה או להסיר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכול להיות שבשתי ההצבעות זה לא מתקבל, והנושא יורד מסדר היום.
רשף חן: נדמה לי שאין עוד אפשרויות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כל זה בתנאי שבעל ההצעה מסכים שהצעתו תועבר לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם הוא לא מסכים, והרוב הם בעד לא לכלול בסדר היום, בזה נגמר העניין.
רשף חן: אבל בכל רגע לפני ההצבעה הוא יכול להתחרט וכן להסכים לוועדה.
ארבל אסטרחן: אם המציע מבקש לכלול והממשלה מבקשת להסיר, ומישהו מציע הוועדה - אם המציע לא מסכים, אז לא מצביעים על העברה לוועדה.
רשף חן: אז בין שני השלבים האחרונים, אם החליטו לא לכלול את הנושא במליאה, אז מצביעים על ועדה, אלא אם כן כל המציעים הודיעו שהם לא רוצים שהנושא יעבור לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש לנו בעיה עם האחידות של הקבוצה, כי למעשה הקבוצה היא לא הומוגנית, ואנחנו רוצים שלא יהיה פיצול בהחלטה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם מעבירים למליאה - מעבירים את ההצעות של כולם, אם מעבירים לוועדה - מעבירים את כולם, אם מסירים - מסירים את כל ההצעות.
אנה שניידר: וזה מה שצריך להיות, כי אנחנו מדברים על עניין אחד.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: איך תכריעי בין השלושה שרוצים להעביר לוועדה והשלושה שרוצים לכלול במליאה?
רשף חן: בסעיף האומר שהוא רשאי להסיר את ההצעה שלו עד ההצבעה, נכתוב: עד תום ההצבעה.
רשף חן: כאן יש לנו הצבעה שהיא דו-שלבית, זה מאפשר למציע בין השלב הראשון לשלב השני להגיד: אם אתם מצביעים על ועדה, אני בשום פנים ואופן לא מוכן שזה יידון בוועדה, אני מסיר את ההצעה שלי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שואלים אותו מראש אם הוא מסכים להעביר לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם הוא לא מסכים, לא מצביעים.
ארבל אסטרחן: הוא לא מסכים, ובכל זאת עשו הצבעה, כי מציע אחר מסכים לוועדה.
ארבל אסטרחן: אז הנושא ילך לוועדה בלי השם של המציע שלא מסכים לכך.
ארבל אסטרחן: אני אנסה לעשות מזה נוסח ולהביא את זה לישיבה הבאה.
רשף חן: עכשיו נחזור לנושא של ההצעה האחרת.
ארבל אסטרחן: עשיתי פה נוסח חדש בעקבות הישיבה, זה סעיף (ד).
רשף חן: "אחרי תשובת הממשלה, ואם לא השיבה - אחרי הנמקה כאמור בסעיף קטן (א), רשאים חברי כנסת אחד או שניים שביקשו זאת אחרי תשובת הממשלה או אחרי ההנמקה, לפי העניין, להציע את אחת החלופות האמורות בסעיף קטן (ג), ובלבד שחלופה זאת טרם הוצגה בידי חבר כנסת אחר או בידי הממשלה.
רשף חן: חבר הכנסת יציע הצעה כאמור ממקומו במשך זמן שלא יעלה על דקה אחת".
ארבל אסטרחן: פה התכוונתי ש"אחת החלופות" זה אומר שהוא גם יכול לבקש לכלול בסדר היום.
ארבל אסטרחן: כי זה מתייחס לחלופות בסעיף (ג), מה שהממשלה רשאית להציע - שהנושא יידון בכנסת, יידון בוועדה או לא ייכלל.
רשף חן: זאת שאלה של ניסוח.
רשף חן: במקום "אחת החלופות", תכתבי "להעביר לוועדה או להסיר מסדר היום".
רשף חן: עכשיו עולה השאלה מה הדין כשיש לך תשע הצעות זהות.
רשף חן: אני חושב שלפי הנוסח הנוכחי, ברור שזה רק שניים.
רשף חן: גם הממשלה לא מדברת 18 פעמים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה בדיוק השינוי שאני מבקש לעשות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היום יכול להיות מצב ש-9 חברי כנסת עולים ומציעים הצעה לסדר היום, הממשלה אומרת "מסכימים לדיון במליאה", 18 חברי כנסת מציעים הצעה אחרת - 9 בעד ועדה ו-9 בעד להסיר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יוצא ש-28 איש מדברים על אותה הצעה.
ארבל אסטרחן: זאת הבעיה שעלתה היום.
ארבל אסטרחן: אבל קודם יש בעיה אחרת - האם הם יכולים להציע מליאה.
ארבל אסטרחן: כתוב "להציע את אחת החלופות האמורות בסעיף קטן (ג) ובלבד שחלופה זאת טרם הוצגה".
ארבל אסטרחן: החלופה הזאת כן הוצגה כי חבר הכנסת המציע הציע לכלול את זה בסדר היום.
רשף חן: נכתוב פשוט "רשאי להציע להסיר מסדר היום או להעביר לוועדה".
רשף חן: אלה בעצם האפשרויות שיש, הוא לא רשאי להציע משהו אחר.
ארבל אסטרחן: אז נכתוב כך: "רשאי להציע שהנושא לא ייכלל בסדר היום או יועבר לוועדה".
רשף חן: בסעיף (ד) צריך לכתוב במפורש: "היו יותר מהצעה אחת, יתייחסו הצעות שני חברי הכנסת הנ"ל לכל ההצעות במשותף".
ארבל אסטרחן: ננסח כך: "היו יותר מהצעה אחת באותו נושא, תוצע כל אחת מהחלופות האמורות על-ידי חבר כנסת אחד בלבד לכל ההצעות במשותף".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הממשלה לא מציעה לכלול בסדר היום, היא מסכימה להכללה והיא מציעה להסיר או להעביר לוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז כשאתה אומר "ההצעות המנויות בסעיף (ג)", ברור שהכוונה היא לוועדה או הסרה.
ארבל אסטרחן: אז נכתוב כך: "רשאית הממשלה להודיע על הסכמתה לכלול את הנושא בסדר היום או להציע שהנושא יידון בוועדה של הכנסת או שלא ייכלל בסדר היום של הכנסת".
ארבל אסטרחן: התוספת הזאת - שההצעות האחרות יתייחסו לכל ההצעות באותו נושא - היא שינוי מהותי.
ארבל אסטרחן: צריך לסמן את זה.
רשף חן: אנחנו עוברים לסעיף הקטן הבא: "אין מצביעים כאשר בעל ההצעה נעדר מהאולם, אלא אם כן ראה יושב-ראש הישיבה הצדקה לכך, אחרי שבעל ההצעה הראה נימוקים מיוחדים להעדרו; בכל מקרה, תיכלל ההצעה במניין מכסת ההצעות".
ארבל אסטרחן: זאת תוספת של יצחק לוי.
ארבל אסטרחן: היום כתוב בכוכבית בעמוד 63: "לא נכח חבר הכנסת המציע באולם בעת סיום תשובת השר, יראו את הצעתו כבטלה ולא יוכל אחד מחברי הכנסת להעלות הצעה אחרת".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה כבר לא רלוונטי, אם רק פעם אחת מדברים.
רשף חן: תכתבי "אין מצביעים על הצעה כאשר בעל ההצעה נעדר מהאולם".
רשף חן: אם הוא מציע יחיד, לא מצביעים על ההצעה בכלל.
רשף חן: אם יש כמה מציעים, מוחקים את ההצעה של חבר הכנסת שנעדר מההצבעה.
רשף חן: אם כולם נעדרים, לא מצביעים והנושא יורד.
רשף חן: "אלא אם כן ראה יושב-ראש הישיבה הצדקה לכך".
רשף חן: איזו סיבה יכולה להיות שיצביעו על הצעה למרות שבעל ההצעה איננו?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בחמש וחצי הוא מתראיין בטלוויזיה, ואז מתקיימת ההצבעה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא הציע את ההצעה, היה נוכח בעת תשובת השר וההצעה אחרת, אך בזמן ההצבעה יש לו ראיון בטלוויזיה והוא צריך ללכת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זאת יכולה להיות סיבה לכך שיצביעו בהעדרו.
רשף חן: בסוף הסעיף כתוב "בכל מקרה, תיכלל ההצעה במניין מכסת ההצעות" - בוודאי, כי הוא בדיון.
רשף חן: האם דנים בהצעה כשבעל ההצעה איננו, אם הוא מציע יותר?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם הוא לא מעלה את זה, אז אין שום דבר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם בעל ההצעה איננו, הוא לא מציג את ההצעה ולא מתקיים דיון.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בדרך כלל הם מבקשים מראש לא לשים את זה על סדר היום, אלא אם כן המציע הוא חלק מרשימה גדולה של מציעים.
רשף חן: סעיף 130: "ביקשה הממשלה להשהות את ההצבעה ובעל ההצעה הסכים לכך, ישאל יושב-ראש הישיבה אם יש התנגדות להשהיה, ורשאי כל אחד מחברי הכנסת להתנגד להשהיה ללא הנמקה; היה התנגדות כאמור, יעמיד היושב-ראש את עניין ההשהיה להצבעה; החליטה הכנסת בעד ההשהיה, תקבע נשיאות הכנסת את המועד להצבעה והודעה תימסר מראש לחברי הכנסת; לא יהיה לפני ההצבעה דיון נוסף בכנסת בנושא זה".
רשף חן: זה בעצם זהה לפרוצדורה בחוקים, זה בסדר.
רשף חן: סעיף 131: "החליטה הכנסת לכלול בסדר יומה הצעה לסדר היום, יקבע יושב-ראש הכנסת, לאחר התייעצות עם הממשלה, את מועד הדיון בתוך שלושה חודשים מיום קבלת ההחלטה".
ארבל אסטרחן: פה צריך לראות אם לגבי הצעה דחופה, שתיכף נגיע אליה, רוצים לקצר את התקופה הזאת - שזה יהיה פחות משלושה חודשים.
רשף חן: לא צריך לצמצם את זה כל כך.
רשף חן: אנחנו גם יודעים שהמטרה של ההצעות הדחופות היא בעיקר הדיון בהצעה, ולא הדיון עצמו.
רשף חן: סעיף 132: "(א) החליטה הכנסת שהנושא של הצעה לסדר היום יידון בוועדה של הכנסת, אך היא לא קבעה את הוועדה, אם משום שהוצעו ועדות שונות ואם משום שלא הוצעה ועדה מסוימת, תקבע ועדת הכנסת את הוועדה שתדון בנושא, ומשקבעה אותה, יודיע על כך יושב-ראש ועדת הכנסת מעל דוכן הכנסת; ההצעות במליאה בדבר הוועדה אליה תועבר ההצעה לסדר היום, לא ינומקו".
ארבל אסטרחן: הסיפה היא תוספת של ועדת יצחק לוי.
רשף חן: "(ב) אחרי שהכריז יושב-ראש ישיבה, בתום הצבעה, על העברת הצעה לוועדה פלונית, אין להיזקק להצעה להעבירה לוועדה אחרת, אלא אם כן ראה היושב-ראש הצדקה לכך, ולפני שעבר לנושא הבא".
רשף חן: למה זה בא?
רשף חן: הרבה פעמים זאת פשוט טעות של היושב-ראש, אף אחד לא מעלה על דעתו שהוא יעביר את הנושא לוועדה למעמד האישה, והוא מעביר לוועדה למעמד האישה כאשר למעשה צריך להעביר את זה לוועדה למאבק בסמים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה שנאמר פה זה דבר כמעט בלתי אפשרי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היושב-ראש אומר ואז מישהו מתעורר.
אנה שניידר: כתוב פה "אלא אם כן ראה היושב-ראש הצדקה לכך".
אנה שניידר: זאת אומרת, הוא יכול לעשות את זה אם הוא ראה שטעה ולפני שעבר לנושא הבא.
ארבל אסטרחן: היום כתוב רק "אחרי שהחליט יושב-ראש ישיבה, בתום הצבעה, על העברת הצעת חוק או הצעה לסדר היום לוועדה פלונית, אין להיזקק להצעה אחרת".
ארבל אסטרחן: זה היה בכוכבית, והתוספת של "אלא אם כן" זאת תוספת של ועדת יצחק לוי.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מתי חברי הכנסת מתעוררים?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כאשר היושב-ראש אמר "ועדת הכלכלה" ומישהו חושב שזה צריך ללכת לוועדת הכספים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אין אפשרות להגיד את זה לפני שהיושב-ראש מכריז.
רשף חן: מתי חבר כנסת יציע להעביר לוועדה אחרת?
רשף חן: בפרט אם עכשיו אנחנו מגבילים את זה לכך שיכול רק אדם אחד להציע לוועדה.
רשף חן: אז אחד משניים - או שיגידו ליושב-ראש:
רשף חן: עכשיו תודיע לחברים לאיזו ועדה אתה מתכוון להעביר את זה.
ארבל אסטרחן: אנחנו רוצים שלא יבוא חבר כנסת אחרי שעה ויגיד: את ההצעה לסדר ההיא אני רוצה לוועדה אחרת.
רשף חן: אפשר להגיד את זה מיד אחרי שהיושב-ראש הכריז על הוועדה שאליה הוא מתכוון להעביר, או שאפשר ליצור פרוצדורה שבה היושב-ראש מודיע לפני ההצבעה לאיזו ועדה הוא חושב שצריך להעביר את הנושא, ושואל האם יש מישהו שחושב אחרת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פרקטית לא נזקקים לדבר הזה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היושב-ראש אומר, למשל: "ועדת כלכלה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חבר כנסת אומר "ועדת הכספים".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היושב-ראש אומר "ועדת הכנסת תדון" וגמרנו.
רשף חן: הפרוצדורה שמתוארת בסעיף 132 אומרת שהכנסת צריכה להחליט על ועדה, והיא צריכה לקבוע איזו ועדה.
רשף חן: מתי מתעורר מצב שבו היא לא קובעת את הוועדה?
רשף חן: אם הוצעו ועדות שונות או שלא הוצעה שום ועדה, ואז ועדת הכנסת קובעת את הוועדה שתדון בנושא.
רשף חן: צריך להיות ברור שההצעות האלה צריכות להיות אחרי שהוחלט עקרונית שהנושא עובר לוועדה.
רשף חן: בסעיף 132(א) צריך להיות כתוב: "החליטה הכנסת על העברת הנושא לוועדה, יכריז היושב-ראש על הוועדה אליה לדעתו יש להעביר את העניין וישאל אם יש הצעות נוספות".
רשף חן: הרי זה מה שהוא עושה.
אנה שניידר: אם היושב-ראש ישאל אם יש הצעות נוספות, תמיד יהיה מישהו שיגיד "ועדת הכנסת תקבע".
ארבל אסטרחן: אולי נכתוב "יכריז היושב-ראש על הוועדה שאליה תעבור ההצעה, ורשאי כל אחד מחברי הכנסת להציע - -
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי, כפי שסעיף 132 מנוסח היום, הוא נותן את התשובות לכל מה שצריך.
רשף חן: העובדה היא שמה שעושים היום זה בניגוד למה שכתוב בכוכבית.
רשף חן: (ב) מבטל את הכוכבית, ואתה בעצמך אומר שזה בלתי אפשרי.
רשף חן: אז צריך לוותר על (ב).
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: סעיף 132(ב) בוודאי מיותר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: סעיף 132(א) הוא בסדר.
אנה שניידר: אולי אפשר לאחד את הנוסח עם סעיף 117 שמדבר על הצעות חוק: "החליטה הכנסת להעביר את הצעת החוק לוועדה, והיו הצעות שונות בנוגע לוועדה אליה תועבר הצעת החוק או שלא הוצעה ועדה מסוימת, תקבע ועדת הכנסת את הוועדה אליה תועבר הצעת החוק".
אנה שניידר: אז אולי לא צריך לכתוב "החליטה הכנסת להעביר לוועדה" אלא "היו הצעות שונות לגבי הוועדה או שלא הוחלט על שום ועדה, תקבע ועדת הכנסת".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בסדר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרעיון הוא לא לסרבל את זה.
רשף חן: איך הכנסת יכולה בכלל לקבוע את הוועדה שאליה יועבר הנושא?
רשף חן: "החליטה הכנסת שהנושא של הצעה לסדר היום יידון בוועדה של הכנסת" - זה המשך של התהליך שהיה קודם, יצביעו בעד ועדה או נגד ועדה - "אך היא לא קבעה את הוועדה".
רשף חן: היא אף פעם לא קובעת את הוועדה.
ארבל אסטרחן: יכול מציע הצעה אחרת להגיד "אני מציע שזה יעבור לוועדת החוץ והביטחון".
רשף חן: אני חושב שזה צריך לעבור לוועדת הכלכלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז אתה אומר "ועדת הכלכלה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לפעמים יש יושב-ראש שאומר: אנחנו הולכים להצביע, המציע הסכים לוועדה, מי שמצביע בעד זה להעביר לוועדת חוקה, נגד זה להסיר.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואז אתה קופץ ואומר: לא ועדת הכלכלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואז היושב-ראש אומר במקום, לפני ההצבעה: ועדת הכנסת תקבע.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: וההצבעה היא להעברה לוועדת הכנסת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לפעמים מצביעים והיושב-ראש אומר: זה עובר לוועדת קליטה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואז אתה אומר: אני רוצה שוועדת הכנסת תקבע.
רשף חן: איך זה צריך להיות?
אנה שניידר: זה צריך להיות לפני ההצבעה.
אנה שניידר: לדעתי צריכה להיות קודם כל החלטה שזה הולך לוועדה כלשהי, לאחר מכן צריך להגיד לאיזו ועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במרבית המקרים היא קובעת את הוועדה וההצבעה כוללת את שם הוועדה שאליה יעבור הנושא.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: קביעה של ועדת הכנסת צריכה להיות היוצא מן הכלל.
אנה שניידר: לכן צריך להיות כתוב כאן "החליטה הכנסת שהנושא יידון בוועדה מוועדות הכנסת" - כשהיושב ראש מעמיד את זה להצבעה הוא צריך להגיד לאיזו ועדה, ואז מישהו בא ומציע ועדה אחרת, באותו מעמד.
רשף חן: אם כך, צריך לכתוב כאן שהיושב-ראש, לפני שהוא מעמיד הצעה להעביר לוועדה, חייב להודיע לאיזו ועדה הוא מציע להעביר את זה.
רשף חן: ואז, אם יש חבר כנסת שרוצה להציע ועדה אחרת, הוא יכול להציע ועדה אחרת, ואז משמעות ההצבעה היא ועדה כלשהי.
אנה שניידר: זה אומר שהלשכה המשפטית צריכה להכין את ההצעה לאיזו ועדה זה ילך, כמו לגבי הצעות חוק.
רשף חן: זאת לא פרוצדורה נכונה.
רשף חן: הפרוצדורה צריכה להיות כמו שהיא היום.
רשף חן: הדיון הוא קודם כל בשאלה איפה ידונו בזה - הסרה מסדר היום, מליאה או ועדה כלשהי.
רשף חן: גמרנו את הדיון, החלטנו לוועדה.
רשף חן: המצב הוא שהכנסת בשום שלב לא נדרשת לשאלה באיזו ועדה זה יידון, אלא היושב-ראש אומר: רבותיי, אני כיושב-ראש מציע שזה יעבור לוועדת הכספים.
רשף חן: אם כולם שותקים, זה עובר לוועדת הכספים.
רשף חן: אם מישהו בשלב הזה אומר: אני מציע לוועדה אחרת, זה עובר לוועדת הכנסת שתקבע לאיזו ועדה להעביר.
אנה שניידר: זה מה שקורה בשטח.
רשף חן: אבל זה לא מה שכתוב כאן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה בכלל צריך לתת לחברי כנסת שאינם קשורים לעניין להגיד לאיזו ועדה זה יעבור.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מצד אחד יש האיש שהציע ומצד שני הממשלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם יש ביניהם הסכמה, למי יש זכות דיבור?
רשף חן: אז הם יסכימו לדון בזה בוועדה למאבק בסמים, אבל הנושא לא קשור לסמים.
ארבל אסטרחן: לפי מה שאתה אומר, זה צריך להיות: "החליטה הכנסת שהנושא של הצעה לסדר היום יידון בוועדה של הכנסת, יכריז היושב-ראש באיזו ועדה יידון הנושא ורשאי כל אחד מחברי הכנסת לבקש להציע ועדה אחרת".
רשף חן: יכריז היושב-ראש באיזו ועדה לדעתו יש לדון בנושא, על פי התקנון.
ארבל אסטרחן: "יכריז היושב-ראש באיזו ועדה יידון הנושא, ורשאי כל אחד מחברי הכנסת להציע ועדה אחרת;
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הנוסח הזה הוא הזמנה לחברי הכנסת להציע ועדה אחרת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פה זה כתוב בלשון שאם הוצעה ועדה אחרת, אבל בלשון שארבל מציעה זאת כאילו הזמנה להציע להעביר לוועדה אחרת.
רשף חן: אף אחד לא קורא את התקנון ופועל על פיו, פועלים לפי מה שרואים שקורה במליאה.
רשף חן: מה שקורה במליאה זה המצב שאנחנו מתארים כאן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בדרך כלל שואלים את המציע והממשלה קופצת.
ארבל אסטרחן: "הוצעו ועדות שונות, תקבע ועדת הכנסת".
רשף חן: אתם רוצים להבהיר שכל ההצעות עוברות לאותה ועדה, או שזה ברור?
ארבל אסטרחן: זאת הצבעה אחת.
ארבל אסטרחן: אז הנוסח יהיה כך: "החליטה הכנסת שהנושא של הצעה לסדר היום יידון בועדה של הכנסת, יכריז היושב-ראש באיזו ועדה יידון הנושא ורשאי כל אחד מחברי הכנסת להציע ועדה אחרת".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכריז היושב-ראש לפני ההצבעה.
רשף חן: זה לא לפני ההצבעה, זה אחרי ההצבעה.
ארבל אסטרחן: זה אחרי ההצבעה, הוא אומר: זה התקבל ויעבור לוועדת הכספים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה שהיושב-ראש לא יגיד לפני ההצבעה: אנחנו מצביעים להעביר את זה לוועדת הכלכלה, ואז יכול לקפוץ ולהגיד: ועדה אחרת, ואז הוא יגיד: ועדת הכנסת תקבע.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב שנכון יותר שהיושב-ראש יגיד לאיזו ועדה הוא מצביע.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בדרך כלל זה יהיה על סמך מה שהשר ביקש או המציע ביקש.
רשף חן: לדעתי היושב-ראש לא צריך להגיד לפני ההצבעה לאיזו ועדה זה ילך.
רשף חן: לפני ההצבעה הוא צריך להגיד: אנחנו מצביעים להעברה לוועדה.
רשף חן: אחרי כן הוא אומר: הנושא יעבור לוועדת הכספים, למשל.
רשף חן: אם בכך זה נגמר, ואף אחד לא מציע הצעה אחרת, זה עובר לוועדת הכספים.
רשף חן: אם מישהו אומר: אני מבקש להעביר לוועדת הכלכלה, אז היושב-ראש אומר שזה יעבור לוועדת הכנסת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לעומת זאת, אם היושב-ראש אומר לפני ההצבעה לאיזו ועדה זה יעבור, ואף אחד לא אומר כלום, אז אחרי שזה הוצבע אין אפשרות לשנות.
רשף חן: צריך להדריך אותם לא להגיד לפני ההצבעה.
רשף חן: היושב-ראש אומר שהוא מצביע על העברה לוועדה, ואחר כך הוא יגיד לאיזו ועדה.
רשף חן: אחרת זה נראה כאילו הכנסת החליטה, אז מי ועדת הכנסת שתחליט אחרת?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועדת הכנסת צריכה להחליט רק כשיש חילוקי דעות במליאה לגבי הוועדה שאליה יעבור הנושא.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועדת הכנסת נכנסת לתמונה רק כשיש דעות שונות.
רשף חן: אם הכנסת צריכה להצביע לאיזו ועדה יעבור הנושא, והמחלוקת מתעוררת בשלב שלפני ההצבעה, אז שיצביעו לאיזו ועדה זה יעבור.
רשף חן: למה שהכנסת לא תחליט לאיזו ועדה זה יעבור?
רשף חן: אני אומר שהכנסת לא אמורה להחליט לאיזו ועדה זה יעבור, זה לא רלוונטי בכלל לפני ההצבעה.
אנה שניידר: אתה מציע שהכל יעבור להחלטת ועדת הכנסת?
רשף חן: אני לא מציע לעשות את זה, אני רק רוצה להראות לכם שזה לא רלוונטי לפני ההצבעה.
רשף חן: הכנסת לא עוסקת בשאלה באיזו ועדה זה יידון.
רשף חן: ברגע שיש מחלוקת זה עובר לוועדת הכנסת.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם אין מחלוקת, הכנסת קובעת באיזו ועדה זה יידון.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוויכוח בינינו הוא רק על דבר אחד - באיזה שלב היושב-ראש אומר לאיזו ועדה זה הוצבע.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האם הוא אומר את זה מראש כדי שחברי הכנסת ידעו שהם הולכים להצביע לוועדת הכלכלה, למשל, ואז מישהו יקפוץ ויגיד: לא, ועדת הכספים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: או שהיושב-ראש הצביע קודם להעברה לוועדה כלשהי, ואחרי ההצבעה הוא אומר: העברנו את זה לוועדת הכלכלה, ואז יקפוץ אותו מישהו ויגיד: ועדת הכספים.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה כל ההבדל, ובעיניי זה לא קריטי.
רשף חן: המצב הקיים הוא שהיושב-ראש מכריז אחרי ההצבעה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא תמיד.
אנה שניידר: לדעתי, מה שצריך להיות - שלקראת ההצבעה היושב-ראש אומר לאיזו ועדה זה יעבור.
אנה שניידר: יודעים כבר שזה הולך לוועדה, ועדה זה לא משהו ערטילאי.
רשף חן: זה לגמרי לא חשוב בעיניי.
רשף חן: רק זה צריך להיות אחד משניהם, ולא אמירה אמורפית שמערבבת את שתי האפשרויות, או שכותבים דבר אחד ועושים דבר הפוך.
רשף חן: צריך להחליט מה מבין השניים לכתוב.
רשף חן: אני רוצה שיהיה כתוב המצב כפי שהוא היום.
רשף חן: המצב היום הוא שמצביעים על ועדה כלשהי, בדרך כלל לא אומרים לאיזו ועדה.
רשף חן: לאחר ההצבעה היושב-ראש מנסה לגבש הסכמה על הוועדה, הוא מציע הצעה להסכמה, אפשרות אחת היא שהוא יגיד: "אני חושב שזה צריך לעבור לוועדת הכלכלה, יש מישהו שמתנגד?".
רשף חן: אפשרות אחרת היא שהוא שואל את היועצת המשפטית "לאיזו ועדה זה צריך ללכת?" ומציע את מה שהיא אומרת.
רשף חן: אפשרות שלישית, הוא שואל את המציע: "לאיזו ועדה אתה רוצה שזה ילך?", ולפי זה הולכים.
רשף חן: בכל האפשרויות האלה, היושב-ראש מציע למליאה הצעה להסכמה.
רשף חן: הוא אומר: "אני מציע שנסכים על ועדת הכלכלה".
רשף חן: מספיק שיש חבר כנסת אחד שאומר שהוא לא מסכים להצעה הזאת, הוא רוצה ועדה אחרת, הפורום המוסמך להחליט זה לא הכנסת אלא ועדת הכנסת.
אנה שניידר: זה בעצם אותו הדבר גם אם הוא היה אומר מראש שהוא מציע שזה ילך לוועדת הכלכלה.