GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים דהן: בפעם הבאה הם יעברו ולא ישאלו איש, שינסו לעצור אותם.
רוני בר-און: אל"מ לוטשטיין, אני באמת לא רוצה שהדיווח שלכם יעמוד בסתירה כלשהי.
רוני בר-און: איך האוטוביאנקי נסע?
רוני בר-און: חבר הכנסת אלדד גם אומר שהעיתונות נסעה.
יאיר לוטשטיין: לפי מה שנמסר לי, בסמוך להגעתם של חברי הכנסת, רכב עיתונות…
רוני בר-און: מה זה "בסמוך"?
רוני בר-און: הוא ראה אותו עובר.
יאיר לוטשטיין: אני אומר:
יאיר לוטשטיין: רכב אחד עבר במקום ונתקע ב"נינג'ות".
יאיר לוטשטיין: הבנתי שרכב עיתונאים אחד נתקע.
יאיר לוטשטיין: לכן עיתונאים אחרים עלו ברגל.
רוני בר-און: כשהוא עמד שם ועבר רכב עיתונאות, עוד לא ידעו שהרכב ייתקע ב"נינג'ות", נכון?
רוני בר-און: תן לו גם להיתקע.
יאיר לוטשטיין: שוב, לפי המידע שנמסר לי, ואני לא רוצה להכעיס את חבר הכנסת טל, גם העיתונאים עלו ברגל ולא ברכב.
יאיר לוטשטיין: זה המידע שנמסר לי.
יאיר לוטשטיין: ברגע שהיה אפשר לעבור, נתנו להם לעבור, ברכב.
יאיר לוטשטיין: ברגע שהציר נפתח, ההנחיה היתה שאכן נותנים לעבור.
אריה אלדד: כשהפינוי הסתיים נתנו לנו לעלות.
מאיר קרמרסקי: אני מבקש להוסיף כמה מילים.
מאיר קרמרסקי: חייביים להבין: כשחבר כנסת מגיע לשטחי איו"ש ואזח"ע הטיפול בו נעשה אחרת.
מאיר קרמרסקי: הוא נעשה לנוכח השאלה אם יש סכנה.
אריה אלדד: הייתי מקבל את מה שאתה אומר לי אילולא קיבלנו את התשובה "תעלו ברגל".
אריה אלדד: מה עם האבטחה שלנו כשאנחנו עולים ברגל?
מאיר קרמרסקי: היתה סכנה לעבור שם עם הרכב, בגלל הנינג'ות, השמן שנשפך על הכביש.
מאיר קרמרסקי: מישהו ניתח את המצב בשטח והחליט שזה מסוכן.
מאיר קרמרסקי: אנחנו סתם שופכים את דמם של החיילים בשטח.
מאיר קרמרסקי: באמת.
עמרי שרון: אנחנו לא שופכים את דמם של החיילים, אף אחד לא עושה את זה.
עמרי שרון: אנחנו מדברים על שיקול הדעת של הקצינים.
עמרי שרון: אנחנו לא מדברים על החיילים.
מאיר קרמרסקי: זה הגיע עד לשכת הרמטכ"ל, המטה הכללי.
רוני בר-און: אתה זה שאמרת שאתה לא רוצה שזה ייראה כאילו זאת חקירת בית משפט, אז אל תעשה דרמה איפה שהיא לא נמצאת, ותימנע בבקשה מביטויים כאלה – שפיכת דמם של חיילים.
מאיר קרמרסקי: אני מצטער, אני מתנצל.
רוני בר-און: אנחנו מאוד רגישים לביטויים האלה, כל אחד מצדו הוא.
רוני בר-און: את הביטויים האלה צריך לשמור ולעשות בהם שימוש, אם בכלל, ממש בקפידה, ולא כדי להרתיע מישהו מלטעון את הטענות.
מאיר קרמרסקי: אני חוזר בי.
מאיר קרמרסקי: אני רק רוצה להבהיר את הדברים כמו שהיו בשטח.
מאיר קרמרסקי: אני מחזיק כללי התנהגות לחיילי צה"ל, הם מתייחסים גם לחברי כנסת.
מאיר קרמרסקי: החייל צריך לנהוג בכבוד עם חברי הכנסת.
מאיר קרמרסקי: פרסמנו נהלים בנושא של כניסת חברי כנסת.
מאיר קרמרסקי: אנחנו פועלים על מנת שחברי הכנסת ייסעו בביטחון בצירים, תוך תיאום.
מאיר קרמרסקי: כשמגיע חבר כנסת במצב לא ברור, כשיש סכנה, מישהו צריך להפעיל שיקול דעת.
מאיר קרמרסקי: לקח קצת זמן להפעיל שיקול דעת ולתת להם להיכנס.
אריה אלדד: התייחסו אלינו בכבוד מלא, לא פגעו בנו.
רוני בר-און: רק רגע, תרשה לי.
רוני בר-און: אין בעיה עם הפנקס.
רוני בר-און: הוא בסדר.
רוני בר-און: לא רק שהוא בסדר, אלא באופן מקרי לחלוטין החייל שהחזיק את הפנקס גם התנהג לפי מה שכתוב בו.
רוני בר-און: אומר חבר הכנסת אלדד שבמו עיניו הוא ראה את ה"שאטל".
רוני בר-און: ולא יכול להיות שה"שאטל" בא והלך אם הוא עלה על "נינג'ות".
רוני בר-און: אותו מפקד שהחליט שחייו של אריה אלדד לא מסתכנים בזה שהוא עולה ברגל אלא כשהוא עושה שימוש בכלי תחבורה היה צריך לקבל את אותה החלטה לגבי האוטוביאנקי שהסיע את הילדים, או לגבי הרכב שהסיע את צוות הטלווייזה.
רוני בר-און: אומרים לך שלא כך היה.
רוני בר-און: קשה להשתחרר מההרגשה שיש בעיה – לחבר הכנסת לאלדד בוודאי קשה להשתחרר ממנה וגם לשומע האובייקטיבי ששומע את הדיבור שלכם קשה להשתחרר מזה.
רוני בר-און: איש לא מטיל ספק בכך שחבר הכנסת אלדד ראה רכב נוסע ובא, לפחות האוטוביאנקי ולפחות של הרכב הטלוויזיה.
רוני בר-און: איש גם לא מטיל ספק בכך שאתם האמנתם בכנות שיש סכנה לכלי רכב בדרך.
רוני בר-און: יוצא אפוא שמי שקיבל את ההחלטה למנוע מהם שימוש בכלי רכב אמר: נו, קודם כול כדאי שהאווירה תירגע, למה שיראו שם חברי כנסת, אולי בשבילם הם יעשו עוד הצגה, עוד קצת ייאבקו בשוטרים ועוד קצת תהיה התלהמות, והתקשורת עוד תחגוג.
נסים דהן: זאת דווקא טענה לגיטימית, אם היו אומרים: אתם לא עולים כי אתם עלולים ללבות את האש, הייתי מבין.
נסים דהן: אבל סיפורים כאלה?
רוני בר-און: לא יכולים להגיד דבר כזה לחבר כנסת.
רוני בר-און: העצות שנתת עד עכשיו, לא אתן להן ציון.
רוני בר-און: אני מבקש לברר את זה לעומק.
רוני בר-און: אני לא מקבל את התשובות האלה, אל"מ לוטשטיין, בכל הכבוד.
רוני בר-און: אני מבקש לקים בירור מדויק, לעשות תחקיר אילו כלי רכב נסעו בשעתיים האלה, אילו כלי רכב באו.
רוני בר-און: צריך לתחקר את המפקד שיקבל את ההחלטה ואמר שהם לא עולים.
רשף חן: הוא לא קיבל את ההחלטה.
רוני בר-און: אז שיגיד שקיבל את ההחלטה פלוני בלשכת הרמטכ"ל.
אריה אלדד: התשובה היתה לשכת המח"ט.
אריה אלדד: הקצין במחסום בירר ואמר בסוף: לשכת המח"ט לא מאשרת.
אריה אלדד: לקחתי את הטלפון שלי ונתתי לקצין במחסום את לשכת הרמטכ"ל, ששם אמרו: אנחנו מאשרים מעבר.
אריה אלדד: למחרת אמרתי לרמטכ"ל: או שהארגון שאתה עומד בראשו לא יעיל מספיק, והוראה מלשכת הרמטכ"ל לא עוברת ללשכת המח"ט; או שיש כאן מגמה מכוונת לעצור אותנו.
אריה אלדד: בשני המקרים זה לא נראה טוב.
אריה אלדד: ואני שב ואומר: הקצין במחסום היה זהב טהור.
רוני בר-און: לשכת הרמטכ"ל אמרה לעבור והקצין במחסום אמר שהוא לא מציית?
אריה אלדד: לשכת הרמטכ"ל אמרה: אנחנו הורינו לאפשר מעבר.
רוני בר-און: עכשיו זה כבר לא רק במערכת העחסים של חבר הכנסת עם צבא, אלא זה במערכת היחסים של הצבא עם הצבא.
רוני בר-און: חבר הכנסת אומר שלשכת הרמטכ"ל מאפשרת לעבור, ובכל הכבוד החלטת המפקד בשטח היא לא לכבד את זה?
רוני בר-און: אני רוצה לדעת.
רוני בר-און: ואני אומר לך, צא מההנחה שמה שאומר חבר הכנסת אלדד – דבר דבור על אופניו.
רשף חן: יש להניח שלשכת הרממטכ"ל לא בדקה את השטח.
רשף חן: היא אמרה: לעבור בכפוף למצב בשטח.
יאיר לוטשטיין: בדיוק.
רוני בר-און: הוא היה אומר לך את זה.
רשף חן: לא אמרו לו את זה.
יאיר לוטשטיין: אני לא נכנס לפולמוס, חלילה.
יאיר לוטשטיין: חבר הכנסת היה שם.
אריה אלדד: דבר עם יפעת בלשכת הרמטכ"ל.
יאיר לוטשטיין: לא אתווכח בעניין הזה.
יאיר לוטשטיין: מה שחבר הכנסת אמר נכון:
יאיר לוטשטיין: גם לשכת הרמטכ"ל וגם לשכת האלוף – כי הבנתי שגם שוחחת עם רל"ש האלוף –
אריה אלדד: חבר הכנסת אריאל דיבר עם האלוף.
יאיר לוטשטיין: נכון, ביררתי ושמעתי שחבר הכנסת אריאל אכן שוחח עם רל"ש האלוף, ונמסר שניתנה הנחיה כזאת.
יאיר לוטשטיין: גם במצבים כאלה המצב בשטח דינמי.
יאיר לוטשטיין: אם המפקד בשטח מגיע למסקנה שיש בעיה – המצב דינמי.
יאיר לוטשטיין: שוב, אני לא נכנס לפולמוס עם חבר הכנסת, אבל אם המצב בשטח הוא כזה שלא ניתן לעבור, בהינתן מצב שלא ניתן לעבור – הסמכות בסופו של עניין היא של המפקד בשטח, שהוא מנהל את האירוע.
יאיר לוטשטיין: לשכת הרמטכ"ל וגם לשכת האלוף לא נמצאות שם.
רוני בר-און: הכול היה נכון אילו החלטת המפקד בשטח, ככל שהיא נוגעת לחברי הכנסת, היתה עולה בקנה אחד עם מה שנראה לגבי אחרים.
רוני בר-און: אז לא היה מקום לבירור, לא היתה לחבר הכנסת אלדד טרוניה.
רוני בר-און: הכול היה בסדר.
אריה אלדד: עדיין נראה לי שזה מנוגד לחוק.
רוני בר-און: בסדר, אז היינו מנהלים את זה על בסיס אחר.
אריה אלדד: לא, עניין ביטחון המדינה הוא שמונע, לא ביטחוני האישי.
רוני בר-און: היינו מנהלים את זה על פלטפורמה אחרת.
רוני בר-און: כרגע היא רחבה הרבה יותר.
שאול יהלום: ביטחונך האישי הוא ביטחון המדינה.
רוני בר-און: מישהו מחברי הכנסת רוצה לשאול או להוסיף?
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת דהן.
נסים דהן: אדוני היושב-ראש, צריך להעלות כאן עוד נקודה: תפקיד הכנסת, כרשות המחוקקת, לפקח על הרשות המבצעת.
נסים דהן: אם הרשות המבצעת אינה נותנת את האפשרות לפקח, כנראה יש לה מה להסתיר.
נסים דהן: אחרת אני לא מבין למה לא אפשרו לחברי הכנסת שהגיעו למחסום לראות את הפינוי או את ההריסה, לעמוד מקרוב ולראות אם הכול מתבצע כמו שהחוק מחייב.
נסים דהן: הם לא התכוונו להפריע.
נסים דהן: אם יש צו שצריך להרוס ולפנות, אז מפנים והורסים.
נסים דהן: אבל הרי היתה אלימות משני הצדדים: מצד המתנחלים כלפי החיילים, וצריך לגנות זאת, ויש אומרים שגם מצד החיילים – שגם מצדם היתה אלימות, שהם פינו קצת באלימות יתר, לא בכוח סביר אלא בכוח יתר.
יאיר לוטשטיין: קודם כול, חיילים לא פינו, אלא שוטרים.
נסים דהן: שוטרים – עוד יותר.
נסים דהן: על חיילים יש פחות טענות.
נסים דהן: על שוטרים יש יותר טענות.
נסים דהן: מותר שיהיו טענות.
נסים דהן: זה בדיוק מתפקידה של הרשות המחוקקת, שתפקידה לפקח.
רוני בר-און: בסדר, אנחנו מנסים להבין.
רוני בר-און: בעצם איש מאתנו לא מבין כרגע.
רשף חן: לדעתי אי-אפשר לברר את המקרה הספציפי הזה עד שלא נשמע מהמח"ט, בין שבעצמו ובין שבאמצעות נציגי צה"ל אחרים, למה קיבל את ההחלטה.
רוני בר-און: חבר הכנסת אלדד, תסתפק בבירור כתוב?
רוני בר-און: אציע הצעה ברוח הדברים האלה.
רוני בר-און: אני פונה ליועמ"ש איו"ש: אני מבקש שתקיימו בירור עד לרמת המפקד שקיבל את ההחלטה, ותשאלו אותו את השאלות שעלו כאן בעניין ה"שאטל" מסוג אוטוביאנקי ובעניין כניסת צוות העיתונות ברכב.
רוני בר-און: אני מבקש תמציאו לנו את סיכום הבירור הזה.
רוני בר-און: אם נקבל אותו ונסתפק בכך, מה טוב.
רוני בר-און: אם לא, נשוב ונתכנס בעניין הזה.
רשף חן: אני רוצה לומר עוד משהו: משפטית כרגע אין לחברי כנסת חסינות בשטחים.
רשף חן: אני חושב שהגישה של צה"ל צריכה להיות, בהסכמה,
רוני בר-און: אבל כאן זאת לא בעיה של חוץ וביטחון.
רוני בר-און: עוד מעט זה יעבור לוועדת הכלכלה כי אלה בעיות תעבורה, שמן בכביש.
רשף חן: לשנות את זה משפטית – אני לא יודע אם צריך או לא.
רשף חן: זאת שאלה מעניינת.
רשף חן: גישת צה"ל צריכה להיות כאילו החסינות חלה גם בשטחים.
רשף חן: כלומר, כפוף לשיקולי ביטחון מובהקים לחברי הכנסת, זה קריטי שחברי כנסת – מימין, משמאל, מהאמצע – יורשו לראות מה קורה שם ולפקח על הרשות המבצעת שלנו.
רשף חן: זה מתבקש מסוג הנוכחות שלנו שם.
רשף חן: זה לא קרב שמנתהל, זאת לא כניסה לאזור מלחמה, זה שטח בשליטה שלנו.
רשף חן: זה חשוב מאוד.
רשף חן: נדמה לי, אם אני מבין נכון, זאת לפחות המדיניות הרשמית של צה"ל, וכך זה צריך להתבצע בשטח.
דלית דרור: חוק החסינות ודאי לא חל מחוץ למדינת ישראל, אבל רשויות הצבא צריכות לכבד את החסינות כי הן צריכות לפעול לפי אמות המידה המנהליות הקיימות.
דלית דרור: הן צריכות לכבד את זה, אך ודאי שיכולים להיות מצבים שבהם השיקול הביטחוני, יש לו משקל מיוחד.
רשף חן: כלומר מבחינת המשפט המנהלי החסינות בפועל חלה על הצבא?
דלית דרור: החסינות לא חלה, אך הצבא צריך להנחות את עצמו לכבד את החסינות, כפי שהוא חייב להתנהג לפי אמות המידה של המשפט המנהלי, אף שהחוק לא חל.
רוני בר-און: הפלטפורמה לא צריכה להיות בעיה, אנחנו נדון בנושא של שטחי A ויהיה אפשר להכניס גם את הנושא הזה.
רוני בר-און: כמה זמן נדרש לכם, אל"מ לוטשטיין?
יאיר לוטשטיין: כמה זמן?
רוני בר-און: מפתיע בצבא שמדברים על לוחות זמנים?
עמרי שרון: אל"מ לוטשטיין, השאלה היא כזאת.
עמרי שרון: הוא שואל אותך אם אתה צריך יומיים לקרוא לכולם ולקבל תחקיר מסודר, או אתה רוצה לקחת חודש, וכולם יחשבו וישכחו איך נראה האוטו, מה היה צבע שלו.
רוני בר-און: את זה אפשר גם ביומיים, אבל עזוב, אני לא חשדתי עד כדי כך.
רוני בר-און: אני שמח שאתה נמצא כאן ואתה קיצוני ממני בעניין הזה.
עמרי שרון: סליחה שאני מתערב, אבל לדעתי יש כאן שתי רמות של עיסוק בעניין.
עמרי שרון: אחת, הרמה העקרונית, אם חל או לא חל, איך יחול ומה יחול.
רוני בר-און: בזה נדון כשנדון בנושא של כניסה לשטחים.
עמרי שרון: לדעתי הנושא שהעלו חברי הכנסת אלדד ואריאל הוא בעיה נקודתית בשטח.
עמרי שרון: היה נוח יותר שהם לא יהיו שם, ולכן זה קרה.
עמרי שרון: זה לא נכון, אסור שזה יקרה.
רוני בר-און: אני מקבל את זה.
עמרי שרון: לכן התשובות הן כמו שרמז חבר הכנסת טל: "כמו שהועבר לי", "כמו שאני חושב", וכו'.
רוני בר-און: חבר הכנסת עמרי שרון, אני לא חושד בצה"ל שיביא לי פחות מהאמת, המאה אחוז שלה שהוא יכול להגיע אליה.
עמרי שרון: אני בטוח בזה במאה אחוז.
רוני בר-און: אחרי שנקבל את מאה אחוז האמת שהצבא יכול להגיע אליה, נראה אם אנחנו צריכים להעיר הערות או אנחנו רואים בזה מקרה חד-פעמי.
רוני בר-און: אם זה מקרה חד-פעמי, אני לא חושב שהוועדה צריכה להתערב בעניין.
רוני בר-און: אם נראה שנעשה כאן מעשה שלא היה ראוי לעשות, נעיר את ההערות שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: זה לא יכול להיות חד-פעמי, כי ועדת הכנסת נדרשה לנושא הזה לפני כחודשיים בראשותך, בעקבות התלונה של חברי הכנסת טיבי וברכה.
רוני בר-און: לא, לא היית כאן כשהתחלנו את הדיון.
רוני בר-און: התלונה של חברי הכנסת טיבי וברכה עניינה שטחי A.
רוני בר-און: כאן מדובר בשטחי C.
רוני בר-און: זה לא בדיוק אותו דבר.
רוני בר-און: זאת אופרה אחרת.
רשף חן: זה אותו דבר, אבל הפוך.
יאיר לוטשטיין: נשיב בתוך כשבועיים.
רוני בר-און: בתוך שבועיים נקבל תשובה מכם.
רוני בר-און: נשמח לקבל את התשובה בתוך שבועיים, אין חגים, אין פגרות.
רוני בר-און: בקשתה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי להקדמת הדיון בקריאה הטרומית בהצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מס' חברי המועצה), התשס"ד 2004, פ/2288
רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא הבא.
רוני בר-און: בקשתה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי להקדמת הדיון בהצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מס' חברי המועצה), התשס"ד 2004, פ/2288, בקריאה הטרומית.
רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת גבריאלי.
ענבל גבריאלי: תודה רבה.
ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא בעצם שינוי של הצעת חוק אחרת, שכבר סיימה את חובת ההנחה שלה וכבר עלתה לוועדת השרים.
ענבל גבריאלי: בשבוע הבא כנראה יידון הערר בעניינה.
ענבל גבריאלי: הצעת החוק האחרת מדברת על הוספת נציג למועצה להשכלה גבוהה, נציג סטודנטים.
ענבל גבריאלי: בעצם סעיף 4 מגביל את מספר חברי המועצה ל-25, וכאן מגדילים את המקסימום ל-26, כדי שיהיה אפשר לקבל את הצעת החוק האחרת בלי שתהיה סתירה פנימית בחוק.
ענבל גבריאלי: זה עניין טכני.
ענבל גבריאלי: הדחיפות היא כדי למנוע את הסתירה.
רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.
זהבה גלאון: קודם כול אני רוצה לומר שאני תומכת בבקשה ואצביע בעדה.
זהבה גלאון: עם זאת אני רוצה לבקש: באחת הפעמים הקודמות, כבר לפני כמה וכמה ישיבות, ביקשתי – גם באופן רשמי בכמתב אליך, אדוני – לקבל נתונים על הבקשות לפטור מחובת הנחה: כמה בקשות אושרו, אילו בקשות וכו'.
זהבה גלאון: דיברנו על זה לא אחת וגם הגשתי בקשה רשמית.
זהבה גלאון: עד היום לא קיבלתי את זה.
רוני בר-און: אני מצטער מאוד.
רוני בר-און: נתתי הוראה עם לוחות זמנים.
זהבה גלאון: בסדר, אז לא קרה כלום, אני רק מבקשת שזה יהיה.
רוני בר-און: אני מתנצל.
רוני בר-און: פנית אלי, נתתי את ההוראה לעשות את זה ולא ידעתי.
רוני בר-און: אני מצטער שלא אמרת לי.
רוני בר-און: כשלא אומרים – חזקת התקינות.
רוני בר-און: לימדו אותנו בפקודת הפרשנות שעד שלא שומעים אחרת צריך לחשוב שהכול תקין.
זהבה גלאון: לא קרה כלום.
זהבה גלאון: כל מה שאני מבקשת הוא שבטווח זמן של שבוע, נניח, אקבל את זה.
רוני בר-און: אפשר.
רוני בר-און: בתוך שבוע תקבלי את זה.
רוני בר-און: גם אם לא יהיה אפשר, יהיה אפשר.
זהבה גלאון: חוץ מזה אני בעד.
רוני בר-און: ואת לא צריכה לחכות עם דבר כזה.
רוני בר-און: אם עובר זמן שאינו ראוי לדעתך, תפני את תשומת לבי לכך.
רוני בר-און: אני לא יכול לנהל גם את העניינים הטכניים של הוועדה.
שאול יהלום: לכן יש ימי חמישי.
רוני בריזון: ודאי, ומייד נגיע לכך.
רשף חן: מעניין לעניין באותו עניין.
רוני בר-און: אנחנו עוברים אפוא להצבעה.
רוני בר-און: מי בעד פטור מחובת הנחה?
רוני בר-און: אני קובע שפה אחד ניתן פטור מחובת הנחה.
רוני בר-און: אנחנו מאחלים לך הצלחה בדרכך זו.
רוני בר-און: הצעת יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר קיום ישיבות מליאה בימי חמישי לדיון במכלול הנושאים העומדים על סדר יומה של הכנסת
רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא הבא:
רוני בר-און: הצעת יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר קיום ישיבות מליאה בימי חמישי לדיון במכלול הנושאים העומדים על סדר יומה של הכנסת.
רוני בר-און: עו"ד דרור, את מפריעה לי.
מאיר פרוש: היא אומרת שלא שמעו את עמדת הממשלה בחוק של חברת הכנסת גבריאלי.
רוני בר-און: הממשלה התנגדה, לא היה לי ספק.
ענבל גבריאלי: באמת?
רוני בר-און: אחרת לא היית צריכה לבקש.
רוני בר-און: אני רוצה להזכיר לכם שההצעה הזאת, מקורה או תחילתה בבקשה – אני כבר לא זוכר של מי, כי היתה בקשה פרטית או של המזכירות.
רשף חן: המזכירות.
מאיר פרוש: היתה בקשה לשנות את התקנון משישה חודשים לשלושה חודשים.
רוני בר-און: בקיצור, לא משנה מה המקור של יוזם ההצעה, ההצעה היתה שנעשה delete על רשימת ההצעות לסדר.
רוני בר-און: מוגשות הצעות לסדר היום של הכנסת.
רוני בר-און: אלה שלא נכנסות נדחפות לאיזו מגירה, ופעם בשבוע, אחרי שרואים מה עומד על סדר היום, מוציאים רשימה שאורכה כאורך הגלות – יש 80-100 הצעות שממתינות לנס שיקרה ופעם הן יעלו על סדר היום.
רוני בר-און: מגלים לנו שאחת לשישה חודשים, אם לא נפרצת פרצה כלשהי וההצעה אינה יכולה להשתלב בסדר היום, היא פשוט נמחקת.
רוני בר-און: היא מתה מזקנה, מתה מיתת נשיקה אחרי שישה חודשים.
רוני בר-און: מישהו שאל: למה להחזיק את חדר הקירור הפתולוגי הזה כל כך הרבה זמן?
רוני בר-און: אולי פעם בשלושה חודשים נמחק מהרשימה?
רוני בר-און: אמרתי שלדעתי זה פשוט זילות של מעמדה של הצעה לסדר היום ושל מידת הרצינות שמייחסים לרצונו של חבר כנסת להציע הצעה.
רשף חן: זה גרוע מזה.
רשף חן: המליאה החליטה לקיים דיון.
רוני בר-און: אני לוקח רשימה לדוגמה: מוזכרת כאן רעידת האדמה שהיתה כאן לפני שנה.
רוני בר-און: רוצים לדבר על רעידת האדמה.
רוני בר-און: לפחות זה נושא קונקרטי.
רוני בר-און: כי מה יש לדבר על רעידת אדמה שהיתה?
רוני בר-און: בדרך כלל מדברים על רעידת האדמה שתבוא.
רוני בר-און: אבל יש דברים שמצחיק לראות שהם ברשימה.
שאול יהלום: אדוני רוצה לעשות רעידת אדמה בסדר עבודתנו.
רוני בר-און: עדיין יש לכך פתרון.
רוני בר-און: הפתרון יכול להיות או הוספה – אפילו לצורך צמצום רשימת הפיגורים לפני שמתפזרים לפגרת הקיץ – לתת לכל חבר כנסת את יומו במליאה, כדי שיוכל לומר: דיברתי או ויתרתי, מתוך ידיעה שאין לי פתרון.
רוני בר-און: אחרי שראיתי את סדרי היום המפוארים שיש לנו בימי שני ושלישי, בעוונותינו, שב-19:30 או 20:00 צריך למצוא חבר כנסת או שניים בפינצטה, חשבתי שמדי פעם בפעם יהיה אפשר לעשות ביעור חמץ בימי שני ושלישי.
רוני בר-און: שאלו: חבר הכנסת יעמוד מול מליאה ריקה?
רוני בר-און: אמרתי: עדיף לחבר הכנסת שיעמוד מול מליאה ריקה אבל לפחות מול מצלמות הטלוויזיה, מאשר שהנושא ייקבר ברשימה.
רוני בר-און: כי אחרת הנושא יופיע שבוע אחרי שבוע באותה רשימה עד שימלאו שישה חודשים למותו הקליני, ואז הוא יהפוך גם למת הלכה למעשה.
רוני בר-און: זאת היתה ההצעה שלי.
רוני בר-און: הדבר בידכם.
רוני בר-און: אשמח לשמוע אתכם.
רוני בר-און: קודם חבר הכנסת יהלום, אחר כך חברת הכנסת גלאון.
רוני בר-און: אני רואה שכולם רוצים לדבר, אז נשמע את כולם.
אליעזר כהן: הבעיה היא שביום חמישי הוא ודאי יעמוד לפני כנסת ריקה.
שאול יהלום: אדוני, ברוב מחשבתו הטובה – כי מחשבה כיצד למלא חללים ולעבוד זה תמיד טוב – אדוני רוצה לעשות מהפיכה בסדרי עבודתם של חברי הכנסת והכנסת.
רוני בר-און: זה לא בשביל למלא חללים, זה כדי לתת כבוד לאנשים שטרחו וחשבו על הצעה לסדר.
רוני בר-און: שהם יוותרו, אם ירצו.
שאול יהלום: קודם כול אני מציע שהצעתך בימי שני ושלישי תתקיים.
שאול יהלום: אם הנושא מעניין, יהיו עוד חברי כנסת, והם ירצו הצעה שנייה, סיכומים וכל מה שצריך.
שאול יהלום: זאת בעיה שלהם.
שאול יהלום: בפרט היום, כשיש שידורים ישירם מהכנסת, נופל העניין של מליאה ריקה.
שאול יהלום: כי יותר משחבר הכנסת רוצה לדבר לחברי הכנסת, שדעתם ידועה, הוא רוצה לדבר לציבור ולתקשורת.
שאול יהלום: ויש שם אלפי אנשים בשעות לא קונבנציונליות.
רוני בר-און: כמו שאמר חבר הכנסת כחלון: זה חוג בית של מאה אלף איש כל זמן נתון.
רוני בריזון: מזלו שהוא לא רואה את התגובות של מאזיניו.
שאול יהלום: אנחנו לא עובדים רק בכנסת.
שאול יהלום: ימי חמישי הם ימי הפעילות המפלגתית האינטנסיבית.
שאול יהלום: גם בכנסת יש פעילות: סיורים נעשים ביום חמישי, לפעמים יש ועדות שגרתיות.
שאול יהלום: הרבה מהפעילויות – כל כינוסי מוסדות המפלגה נקבעים תמיד בימי חמישי.
שאול יהלום: נוסף על כך, צריך להביא בחשבון שחוץ מחברי הכנסת שיש גם עובדי הכנסת.
שאול יהלום: אדם שקשר את גורלו לכנסת יודע שבימי חמישי הוא עובד בדברים אחרים, לא כשהכנסת ב"פול ווליום".
שאול יהלום: אם ידובר על מה שיהיה בעוד עשר שנים, בסדר, אבל לעשות שינויים מיידיים, זה גם פוגע בעובדים.
שאול יהלום: לכן אני מציע שאדוני יגנוז רעיונו.
רוני בר-און: אני מוכן לראות אם עומדים בזה בימי שני ושלישי.
רוני בריזון: שיגנוז חלק מהרעיון.
רוני בר-און: אני לא חושב שהבעיה של עובדי הכנסת ביום חמישי צריכה למנוע מליאה.
רוני בר-און: זה באמת נשמע לי מופרך.
רוני בר-און: כשאתה מדבר על עובדי הכנסת, את המתכוון לעובדים או למנהלי הסיעות?
שאול יהלום: גם וגם.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת אדלשטיין.
רוני בר-און: אני עובר לפי הסדר.
רוני בר-און: כולם ידברו.
יולי יואל אדלשטיין: לא אחזור על הטיעונים שהשמיע חבר הכנסת יהלום, אני מסכים עם חלקם.
יולי יואל אדלשטיין: אוסיף רק שתי נקודות: אני מפריד את הנושא של פעילות אינטנסיבית יותר בימי שני ושלישי – כי בעניין זה אני מאלה שבעד ומאלה שלא מבינים למה סדר היום צריך להיות כל כך קצר כפי שהוא מתגבש לפעמים.
יולי יואל אדלשטיין: אבל לגבי הוספת ימי עבודה מלאים, הייתי אומר שני דברים – על דרך המליצה, אבל כוונתי רצינית: אילו רציתי להעביר את הכיוון הזה, הייתי לוקח מפה עם מגורי חברי הכנסת, עושה עיגול סביב ירושלים, של 50 ק"מ נניח, ולא שואל את הירושלמים – אותך, אותי, כל מי שבעיגול הזה.
יולי יואל אדלשטיין: הייתי שואל את חברי הכנסת האחרים, שבעיני הם חשובים, למשל נציגי הגליל.
יולי יואל אדלשטיין: הייתי שואל את חברי הכנסת אזולאי, וקנין, אפללו, ואת כל החברים מהדרום.
יולי יואל אדלשטיין: כי אני – ואפשר לבדוק את זה בלוח, ואני שם לב שגם אתה – נמצא כאן גם בימי ראשון וגם בימי חמישי.
יולי יואל אדלשטיין: זה משרד וזה נוח.
רוני בר-און: רק רגע, כדי להשלים את הטיעון.
רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, לא התייחסת לעניין: לא הצעתי מליאה בכל יום חמישי.
רוני בר-און: אמרתי שעד לפגרת הכנסת, ביום החמישי האחרון בכל חודש, נקיים מליאה אחת, לנקות את סדר היום.
רוני בר-און: לא משנים כאן יסודות עולם.
רוני בר-און: עושים מבצע, מה שנקרא.
יולי יואל אדלשטיין: עדיין, בנושא הזה צריך להיות רגיש למצב.
יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא מתבייש לומר: לא רק פעילות פוליטית וייצוג האזור נעשים בימים האלה, אלא חלק מחברי הכנסת לא נמצאים בביתם במשך שלושה ימים, כמוני וכמוך, אלא הם כאן בירושלים.
יולי יואל אדלשטיין: לא בטוח שצריך למתוח את זה ללא גבול.
יולי יואל אדלשטיין: הנקודה השנייה, גם בהמשך לדברים שכבר נאמרו:
יולי יואל אדלשטיין: הוועדה לתקציב הכנסת גם היא בראשותך, כמו ועדת הכנסת, ויש לי הכבוד והעונג להיות חבר שם.
יולי יואל אדלשטיין: ישבנו עם חשב הכנסת, קיצצנו דברים והתווכחנו על דברים וכו'.
רוני בר-און: רק אצ ל חברי הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שנביא גם את זה בחשבון.
יולי יואל אדלשטיין: לפעמים אנחנו חסכוניים בקטנות.
יולי יואל אדלשטיין: אבל כשמוסיפים ימי מליאה, אנחנו יודעים טוב מאוד מה תהיה ההוצאה שתתווסף לתקציב, גם לגבי יום בחודש.
רוני בר-און: אפשר להרחיב את הדברים שלך עוד: השנה, כשנראה את התקציב, אולי נוותר גם על יום רביעי?
רוני בר-און: יהיה אפשר לחסוך הרבה.
רוני בר-און: על מה אני מדבר?
רוני בר-און: יש 190 נושאים על סדר היום.
רוני בר-און: אני מבטיח לך שכשיודיעו לחברי הכנסת שהנושא שלהם עולה לדיון הם יגידו שזה כבר לא מעניין אותם ויבקשו למחוק.
רוני בר-און: נישאר עם 50 הצעות.
רוני בר-און: בואו נמחק את הרשימה המבישה הזאת.
שאול יהלום: בימים שני ושלישי.
יולי יואל אדלשטיין: עד כאן טיעוני.
רוני בר-און: לא נמחק את הרשימה ברמה הטכנית, אלא ברמה העניינית – ניתן לחברי הכנסת למחוק את זה.
רוני בר-און: נשמע את חברת הכנסת גבריאלי.
רשף חן: בסך הכול יש שני ימי חמישי מעכשיו עד הפגרה.
רשף חן: אחד ביוני אחד ביולי.
רוני בר-און: בסדר, מה רע?
רוני בר-און: יש שניים.
רשף חן: אני מתכוון לחזק.
רוני בר-און: אני אומר לך: נצא לפגרה עם עשרה נושאים ברשימה, לא עם 90.
זהבה גלאון: אני מבקשת להקדים את חברת הכנסת גבריאלי, כי אני מנהלת ועדה בשעה 10:00.
רוני בר-און: בלי נימוקים את יכולה לדבר.
זהבה גלאון: לא אחזור על מה שכבר אמרו קודמי.
זהבה גלאון: אני חושבת שאתה מעלה בעיה אמיתית, וצריך להתמודד אתה.
זהבה גלאון: אני רק רוצה להציע שתי דרכים להתמודדות, כדי לא לבוא בימי חמישי.
רוני בר-און: גם אם מדובר בשני ימים עד הקיץ?
זהבה גלאון: אני רוצה להציע הצעה, כי אתה בהחלט מעלה בעיה.
זהבה גלאון: קודם כול לדעתי צריך לקחת את הרשימה, ושמישהו יעבור וישאל את חברי הכנסת מה אפשר לצמצם ולזרוק.
זהבה גלאון: יכול מאוד להיות שכמחצית מההצעות ירדו.
זהבה גלאון: אני לא מגזימה.
רוני בר-און: אני בטוח שמחצית.
זהבה גלאון: אני אפילו חושבת על עצמי, על דברים שהעלתי לפני זמן – היום זה לא רלוונטי.
זהבה גלאון: עבר זמנו בטל קורבנו.
רוני בר-און: אבל אני לא רוצה להגיע לרשימה חדשה.
רוני בר-און: אני מנסה לפתור את הבעיה.
רוני בר-און: אני לא רוצה להחליף צרה בצרה.
רוני בר-און: הרי בתוך חודשיים, בדצמבר, שוב תהיה רשימה חדשה.
זהבה גלאון: נכון, אבל זה קודם כול.
זהבה גלאון: הצעה שנייה: כדי לא להגיע למצב שבדצמבר נתמודד שוב עם אותה בעיה, אולי צריך להחליט שפעמיים בחודש, למשל, פותחים את המליאה של ימי שלישי בשעה 14:00, למשל, משהו מהסוג הזה.
רוני בריזון: שעתיים יספיקו?
זהבה גלאון: כך מנקים שולחן.
זהבה גלאון: ההצעה של ימי חמישי היא הצעה דרסטית יחסית, ולכן קודם כול בואו נראה מה אפשר לעשות במסגרת ימי פעילות הכנסת.
זהבה גלאון: אם זה ילך, מה טוב.
זהבה גלאון: אם לא, נחזור ונדון בהצעה.
רוני בר-און: אין לי בעיה.
רוני בר-און: אמרתי מלכתחילה: מבחינתי ימי שני ושלישי הם פתרונות אידאליים.
רוני בר-און: אני מנסה לבדוק איך נפטרים מהרשימה הזאת, לא כמהלך ארוך טווח.
רוני בר-און: לא הייתי מציע לפנות לחברי הכנסת בבקשה למחוק הצעות לפני שאני מעלה את זה לסדר היום.
רוני בר-און: זה סוג של מניפולציה: אם אומרים לחבר הכנסת שההצעה שלו עולה ביום שני הבא והוא צריך להישאר כאן, אז הוא יבוא למזכיר הכנסת ויגיד שהוא מוותר ומוחק.
רוני בר-און: זאת נראית לי דרך נקייה יותר.
זהבה גלאון: זה יותר אלגנטי.
רוני בר-און: לקבוע שמתחילים ביום שלישי ב-14:00 – זו שוב פגיעה בעבודת הוועדות.
רוני בר-און: אם כבר, אז להוסיף זמן אחרי כן.
ענבל גבריאלי: רוב הוועדות מסיימות ב-12:00 או ב-13:00.
יולי יואל אדלשטיין: יש שטח מת בימי שלישי.
זהבה גלאון: פעמיים בחודש, אפשר לשקול את זה.
רוני בר-און: בהחלט אתחשב בזה.
שאול יהלום: תהיה הצבעה?
רוני בר-און: כן, אני לא מושך את זה.
רוני בר-און: כבר נגמרים החודשים.
שאול יהלום: אנחנו מנהלים ועדות עכשיו.
שאול יהלום: אני מבקש שתצרף את קולי.
רוני בר-און: לקולי, בסדר.
מאיר פרוש: אתה בעד ימי שלישי?
שאול יהלום: שני ושלישי, כמה שרוצים.
רוני בר-און: אתה לא מסכים שיהיו שני ימי חמישי עד הקיץ?
שאול יהלום: לא, בקיץ זה שפת הים, החוף.
רוני בר-און: שפת הים העולה על גדותיה, הייתי אומר.
ענבל גבריאלי: לא אאריך בדברים, כי אין בהם חידוש.
ענבל גבריאלי: אני בהחלט מסכימה גם עם הטיעון התקציבי של הוספה על תקציב לכנסת בגלל האפשרות שהכנסת תפעיל את המליאה יום נוסף.
ענבל גבריאלי: אני בהחלט חושבת שאפשר לפתור זאת קודם כול על-ידי פנייה לחברי הכנסת – כפי שאמרת, אבל לחדד להם שניתנת להם האפשרות לוותר לפני שזה בכלל עולה למליאה.
ענבל גבריאלי: לדעתי כאופציה ראשונית צריך לנצל קודם כול את הימים שבהם המליאה עובדת בכל מקרה ולנסות להקדים את הדיון ביום שלישי, כי כן יש שם שטח מת של זמן.
רשף חן: אני חייב ללכת.
רשף חן: אני רוצה לומר משפט ולהשאיר את קולי.
רוני בר-און: בסדר, לכו.
רוני בר-און: בסוף נעשה את זה בכל ימי חמישי.
רוני בר-און: אצביע בדעת יחיד.
רשף חן: מבחינתי זה בסדר.