GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער, אני אהיה הקול המאזן.
רשף חן: ראשית אני לא חושב שיקרה משהו אם נקבע יומיים.
רוני בר-און: אז תישאר, אני רוצה אותך כאן.
רשף חן: אני מצרף את קולי, אני חייב ללכת.
רוני בר-און: אני לא יכול ככה.
רשף חן: יש ועדה שמארחים שם מישהו, אני מוכרח ללכת.
רשף חן: זאת הסיבה שהתפרצתי.
רשף חן: אני חושב שלא יקרה כלום.
רשף חן: במקביל לזה אפשר באמת להקדים קצת בימי שלישי וגם להישאר קצת יותר מאוחר.
רשף חן: כך ננקה את השולחן.
רשף חן: זאת משימה חשובה.
רשף חן: אפשר להתכנס אליה.
רשף חן: זה לא אסון גדול.
מאיר פרוש: אם אפשר לסיים את זה בישיבות של ימי שני ושלישי כולל הקדמה של שעתיים בישיבת יום שלישי – מה טוב.
מאיר פרוש: אם לא, לפחות שעתיים או שלוש בימי חמישי בבוקר.
רשף חן: אם כבר עושים את זה, אז יום ארוך.
רשף חן: אני אבוא מחיפה לשעתיים?
רוני בר-און: לא, תישאר ביום רביעי בלילה.
רוני בר-און: נקבע ישיבה בשעות 09:00-12:00.
רוני בר-און: תישאר בלילה ביום רביעי, ובבוקר כל אחד ייסע לפעילות הפוליטית שלו.
רוני בר-און: עוד מישהו?
רוני בר-און: מזכיר הכנסת, בשתי דקות, כי אני רוצה לסכם את זה.
אריה האן: לצד הפרקטי, אני רוצה להביא לתשומת לבכם: לא קורה שחבר כנסת שהמליאה החליטה לקיים דיון בנושא שלו פונה אלינו ולא מעלים את זה על סדר היום.
אריה האן: כל הנושאים שאינם מועלים על סדר היום – חברי הכנסת פשוט לא התעניינו מה קרה לנושא שלהם.
אריה האן: יש חברי כנסת שמאוד עומדים על כך שנביא את הנושאים.
אריה האן: אם תשימו לב, כל הדיונים שאנחנו מצרפים לסדר היום הם בעיקרם יוזמה של אותם חברי כנסת שהגישו את ההצעה שלהם.
אריה האן: זה מה שקורה פה.
אריה האן: שנית, אני מבין שצריך להמליץ לפני יושב-ראש הכנסת על העניין.
רוני בר-און: אני מציע את ההצעה הבאה: נמליץ לפני יושב-ראש הכנסת לקיים בשני ימי החמישי האחרונים של החודש – בחודש יוני ובחודש יולי – דיון במליאה, שיתחיל בשעה 09:00 ויסתיים בשעה 12:00.
רוני בר-און: במסגרת הדיונים האלה יבוצע ניקיון, או ביעור חמץ, של כל הנושאים שטרם בא זמנם לדיון ושנמצאים על סדר יומה של הכנסת.
רוני בריזון: הכוונה לא לשני ימי החמישי האחרונים של החודשים אלא יום חמישי האחרון בכל חודש.
רוני בר-און: ביום חמישי האחרון של יוני וביום חמישי האחרון של יולי.
רוני בר-און: כמו כן אנחנו ממליצים לפני הנשיאות – כנדבך נוסף בדרך שלנו לדלל את הרשימה המפורטת הזאת וגם כמהלך שניתן יהיה להסתייע בו בעתיד, כדי שהרשימה לא תתפח לממדים הנוראיים שלה – להאריך את הדיונים בימי שני וגם להקדים את הדיונים בימי שלישי בשעתיים.
רוני בר-און: דווקא בשעות 14:00-16:00, שהן לא שעות קריטיות, כי האנשים עוד לא באים מתל-אביב או הם יצאו לארוחת צהריים – בשעתיים האלה של יום שלישי, לפני המליאה הרגילה, ובשעתיים הנוספות של יום שני, יתקיים דיון בהצעות שנמצאות באותה רשימה.
אריה האן: ביום שני יתחילו מ-14:00?
רוני בר-און: ביום שני זה יהיה בשעות 20:00-22:00 או בשעות 21:00-23:00.
רוני בר-און: ביום שלישי זה יהיה בשעות 14:00-16:00.
רוני בר-און: ופעמיים ביום חמישי, לפני הקיץ.
אריה האן: אני רוצה להבין: יום שני ויום שלישי הם ימים של הממשלה.
אריה האן: סדר היום נקבע.
אריה האן: אם באותם ימים הממשלה רוצה למלא את סדר היום בהצעות שלה, אנחנו חייבים לעשות את זה.
רוני בר-און: לא, השעות האלה שמורות לצורך העניין הזה.
רשף חן: זאת תהיה ישיבה אחרת.
רוני בר-און: אם הממשלה תתחכם, אנחנו יודעים להתחכם עם הממשלה.
רוני בר-און: הכול בנוסח הצעה, כי הסמכות היא ליושב-ראש הכנסת.
רוני בר-און: זאת המלצה, המלצה דחופה.
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב
רוני בר-און: קבענו ברוב דעות.
רוני בר-און: לא סיימנו, יש דיון בהמלצות הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: 5.
רוני בר-און: המלצות הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא ייעוץ בדבר ביטוח פנסיוני לחברי הכנסת
רוני בר-און: יש עניין שאני מוכרח לומר שאין לי מושג מהו.
רוני בר-און: אם מישהו יסביר לי את זה, מאוד אודה לו: ייעוץ בדבר ביטוח פנסיוני לחברי כנסת – המלצת הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: אנחנו צריכים לאשר את זה.
רוני בר-און: לא הוגשו השגות.
רוני בר-און: מישהו רוצה לקבל הסברים?
רוני בריזון: חס וחלילה, רק להעיר הערה.
רוני בריזון: החלפתי אתך מילה בעניין הזה.
רוני בריזון: זה המקום לציין שגיליתי להפתעתי שכל חברי הכנסת, על-פי החלטה של ועדת הכנסת משנת 1996 או 1997, מחויבים להעביר את הכספים שמועברים לקרן ההשתלמות לקרן השתלמות אחת ספציפית, היא קרן ההשתלמות של בנק הפועלים, ששמה "כנרת".
רוני בריזון: אין לנו האפשרות, שיש בכל מקום עבודה, לבחור.
אבי לוי: זה המצב.
רוני בר-און: אז נשנה את זה מייד.
קריאה: היתה ועדת משנה של ועדת הכנסת והיא החליטה.
רוני בר-און: אנחנו מייד משנים את זה.
רוני בר-און: הכינרת התמלאה בינתיים, הכול בסדר.
אבי לוי: מבחינתנו אין בעיה.
רוני בר-און: זה היה במצוקת מפלס הכינרת, היה צריך למלא אותה בכספם של חברי הכנסת.
רוני בר-און: קודם כול, אנחנו מאשרים את המלצות הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: עו"ד אסטרחן, יש מניעה לשנות את ההחלטה על "כנרת"?
אבי לוי: זה גם עניין של קופת גמל.
ארבל אסטרחן: זה חלק מהחלטה הקיימת היום, ולכן זה יצטרך ללכת…
רוני בר-און: החלטה של מי?
ארבל אסטרחן: זה חלק מהחלטת ועדת הכנסת.
רוני בר-און: בסדר, היא סוברנית לשנות את החלטותיה.
ארבל אסטרחן: כבר לא, כי יש חוק שקובע שהכול צריך לעבור דרך ועדה ציבורית.
רוני בר-און: אני לא מבין את זה.
רוני בר-און: ועדה ציבורית צריכה להסיר את הדבר הזה?
רוני בר-און: את בטוחה בזה?
יולי יואל אדלשטיין: אני אתך, אבל אני לא חושב שבחיפזון כזה צריך לפעול.
ארבל אסטרחן: יש הגדרה של קרן השתלמות: "קרן השתלמות 'כנרת' או קרן השתלמות בלעדית לחברי הכנסת, המנוהלת על-ידי בנק הפועלים…".
קריאה: זה "כנרת".
רוני בר-און: הכול בסדר, אבל אנחנו מבטלים את זה, זה הכול.
רוני בר-און: לא ועדה ציבורית צריכה לעשות את זה, זה לא במהות.
רוני בר-און: אין בזה השפעה.
רוני בר-און: זה עניין טכני.
ארבל אסטרחן: אתה אומר שזה עניין של פרשנות?
רוני בר-און: התכלית המסורה לוועדה הציבורית היא למנוע מחברי הכנסת לגרום לעצמם טובות הנאה.
רוני בר-און: כאן אין שום טובת הנה, להיפך.
מאיר פרוש: למה בשעתו עשו את זה דרכם דווקא?
מאיר פרוש: אני לא רוצה לחשוד באיש מעובדי הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: אל תשאל שאלות כאלה.
אריה האן: ועדת הכנסת החליטה על כך.
רוני בר-און: למה צריך לחפש חור איפה שאין?
רוני בר-און: מישהו חושד?
מאיר פרוש: הוא אמר לי "אל תשאל שאלות".
רוני בר-און: אנחנו לא חושדים באיש.
רוני בר-און: חברים, קודם כול אנחנו מאשרים את המלצת הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: בעקבות הצעתו של חבר הכנסת בריזון אני מציע שנשנה את החלטת ועדת הכנסת בעניין העובדה שקרן ההשתלמות וקופת הגמל חייבים להתנהל רק בקרן ספציפית אחת.
רוני בר-און: אנחנו מאשרים לחברי הכנסת לבחור כאוות נפשם.
רוני בר-און: מי בעד אישור הדוח של הוועדה הציבורית?
רוני בר-און: אושר פה אחד.
רוני בר-און: מי בעד ביטול החלטת ועדת הכנסת הקובעת רק קופות וקרנות ספציפיות?
רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 1 נמנעים – אין
רוני בר-און: אושר ברוב של ארבעה נגד אחד.
רוני בר-און: תודה, הישיבה נעולה.
רוני בר-און: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
רוני בר-און: בראשית הדברים אני רוצה לשלוח מכאן על דעת כולכם איחולי החלמה מהירה לחברי הכנסת יוסי שריד ויחיאל חזן.
רוני בר-און: אנו מקווים כולנו לראות אותם כאן במהרה שלמים ובריאים במלוא האון.
רוני בר-און: רפואה שלמה.
רוני בר-און: בשבוע שעבר נתנו פטור מחובת הנחה לשתי הצעות חוק דומות, שלא לומר כמעט זהות, של חבר הכנסת גדעון סער וחבר הכנסת הרב משה גפני.
רוני בר-און: כזכור, שתי ההצעות עברו במליאת הכנסת בקריאה טרומית, וכבר הן מתכנסות לקראת עבודה בוועדת הכלכלה של הכנסת.
רוני בר-און: אנו מבקשים לאפשר להצעת החוק של חברת הכנסת פינקלשטיין להצטרף לעניין הזה.
רוני בר-און: לשם כך היא תצטרך להעביר את זה גם מחר בקריאה טרומית.
רוני בר-און: תודה רבה, ברוב דעות נתנו פטור מחובת הנחה גם לעניין הזה.
רוני בר-און: בהצלחה בטיפול בחוק.
רוני בר-און: ערעורים על החלטת יושב-ראש הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום
רוני בר-און: יש בפנינו שני ערעורים, הראשון ערעורו של חבר הכנסת ישראל אייכלר בנושא העלאת תעריפי הנסיעה בתחבורה הציבורית.
רוני בר-און: חבר הכנסת אייכלר הוזמן, נמסר לו המועד, אין ייפוי כוח, הערעור מבוטל.
רוני בר-און: הערעור הבא הוא של חבר הכנסת אופיר פינס-פז בנושא חלוקת כדורי לוגול נגד קרינה רדיואקטיבית לתושבים.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת פינס.
אופיר פינס-פז: מדובר בהחלטת ממשלה שרב בה הלא ברור על הגלוי והברור.
אופיר פינס-פז: אני חושב שנושא מהסוג הזה מחייב דיון ציבורי, שיבוא שר, יסביר לתושבים מה קורה אחרי ההחלטה, יסביר לתושבים מה קורה כאן, ויתקיים דיון פרלמנטרי בכנסת, כפי שמקובל.
אופיר פינס-פז: ההחלטה של הנשיאות להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון, בעייני, אינה נכונה.
רוני בר-און: נמסר לי כי הצעה דומה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי, שהכותרת שלה היא החלטת מערכת הביטחון על חלוקת גלולות נגד קרינה לתושבי דימונה, ירוחם ויבנה בשל חשש לדליפה בכורים הגרעיניים הועברה לדיון מהיר בוועדת החוץ והביטחון.
רוני בר-און: מהוועדה נמסר לי כי הדיון נקבע ליום 5.7.04, יום שני הקרוב, וזה משמיט את כל עוצמת העניין, או ליום 19.7.04.
רוני בר-און: הם ממתינים לתשובת לשכת שר הביטחון לסכם על התאריך.
רוני בר-און: האם אתה מסתפק בסידור הדומה הזה גם לגבי הצעת הסדר שלך?
אופיר פינס-פז: אין לי בעיה שיאשרו לחברת הכנסת גבריאלי דיון בוועדת חוץ וביטחון, זה בסדר.
אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, הפתרון שציינת מספק.
אופיר פינס-פז: לא צריך לגרור את הבית הזה לדיונים כפולים ומשולשים בכל נושא, בכל עת ובכל מקום.
אופיר פינס-פז: יש הליך של דיון מהיר שאושר.
שאול יהלום: אני הצעתי באופן קבוע שוועדת הכנסת תנחה את הנשיאות, קודם כל בדבר כזה היו צריכים לצרף את אופיר פינס לדיון המהיר.
שאול יהלום: אם אתה מציע הצעה דחופה ומחליטים על דיון מהיר, שיצרפו אותו.
רוני בר-און: ההערה הזאת היתה נכונה אז, היא נכונה גם היום.
רוני בר-און: אני מקווה שהמזכירות והנשיאות יפנימו אותה.
אליעזר כהן: אני מצטרף לבקשתו של אופיר פינס משני טעמים; אחד, אני יודע שהנושא בעייתי.
אליעזר כהן: יש מתווכחים האם צריך בכלל לחלק את הכדורים או לא.
אליעזר כהן: שנית, הדיונים בחוץ ובביטחון היו סגורים, והנושא חייב להיות פתוח בפני הציבור.
רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, אני כבר נתתי הוראות בעניין ניסוח תיקון לתקנון ברוח הדברים שאמרת, דומני בישיבה הקודמת ביום שני שעבר.
רוני בר-און: אנחנו מתייחסים ברצינות הרבה ביותר להערות שלך.
רוני בר-און: אני מקווה שבזמן הקרוב ביותר גם נפעל הלכה למעשה.
רוני בר-און: אני בדרך כלל לא מתערב בנושא הערעורים, אני מרשה לעצמי לומר שהדיון בעניין חלוקת התרופות זה שוב אותו סוג של דיונים שהשאלה היא מה מרכזי בזה, האם ענייני הביטחון, או במסגרת הדאגה לרווחת הפרט ולבריאות התושבים בהתנהלות בעניין הגלולות.
רוני בר-און: לכן אני מציע שנסיים את הדיון, נעבור להצבעה.
רוני בר-און: אני מודיע לך חד משמעית שאם הערעור הזה מתקבל, למרות שהוא לא באסופת הנושאים, זאת החלטת ועדת הכנסת, שגם הנושא שלך נכלל בגדר הנושא הזה.
רוני בר-און: בבקשה, סגן היושב-ראש, נציג הנשיאות, חבר הכנסת אדלשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אפשר להסתפק כאן בדיון, כי נימוקי הנשיאות דומים מאוד.
יולי יואל אדלשטיין: הנושא כלל וכלל אינו דרמטי שצריך לדון בו.
יולי יואל אדלשטיין: הסוגייה הזאת, אם כן או לא, יכולה להתבהר ברצינות רק בוועדת חוץ וביטחון, שם הגורמים המוסמכים יכולים לתת את התשובה המוסמכת והאמינה לנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין: לכן הנימוק הזה מצטרף לשש הצעות דחופות לסדר היום.
יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע להסתפק בפתרון שהוצע כאן, דיון מהיר.
רוני בר-און: אין ספק ששר הביטחון או סגן שר הביטחון, אם יהיה סבור שדיון גלוי במליאה בעניינים שנוגעים לקרינה, אם קיימת או לא, איך יש לטפל בה, יידע לדאוג שהנושא יועבר לוועדה הנכונה.
רוני בר-און: אנו עוברים להצבעה.
רוני בר-און: אני קובע אפוא שהערעור התקבל.
רוני בר-און: הנושא יצורף על סדר היום וגם הצעתה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי.
רוני בר-און: מי שחשב שהצעתה של חברת הכנסת גבריאלי שונה באיזה וריאנט, הרינו מפנים את תשומת לבו שאנו חושבים אחרת.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא זוכר אם יש חבר מסיעת הליכוד שהגיש הצעה בנושא כזה, ושם מה שיקבע זה קדימות ההצעה.
רוני בר-און: אחרים לחברי הכנסת בנושא: "עוזרים פרלמנטריים"
רוני בר-און: אנו עוברים לדון בנושא המרכזי שלשמו התכנסנו, וזה דוח והמלצות הוועדה הציבורית בנוגע לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: "עוזרים פרלמנטריים".
רוני בר-און: אני רוצה להזכיר שזה אחד המקרים הבודדים והחריגים שגם אני וגם כל חברי הכנסת שהתבטאו כאן, התבטאו מתוך זה שיש להם "אינטרס אישי" במעשה החקיקה הזה.
רוני בר-און: אנו יושבים פה מתוך דאגה ברורה, כזאת שאנו אפילו גאים עליה, לאינטרסים של העוזרים הפרלמנטריים.
רוני בר-און: אם יש בעניין הזה משום וריאנט של ניגוד אינטרסים, אנו מצהירים על זה בגילוי ובשקיפות.
רוני בר-און: הוגשו למעלה מ-70 הסתייגויות.
רוני בר-און: בתמצית אומר כך; חלק גדול מהן היתה לגביהן תמימות דעים של רבים מחברי הכנסת, וחלק גדול מחברי הכנסת המסתייגים חתמו בעצם על אותו מכתב שבו מופיעות ההסתייגויות המרכזיות.
רוני בר-און: יש ארבעה חברי כנסת שהגישו השגות נוספות.
רוני בר-און: אקרא בפניכם את ההסתייגויות המרכזיות שעליהן נתכנסו בדעתם אותם 70 או 70 חסר ארבעה חברי הכנסת שהגישו את ההסתייגויות.
רוני בר-און: אחר כך נפתח את הדיון על ידי כך שניתן לנציגות העוזרים הפרלמנטריים לומר את דברה, אחר כך נשמע את חברי הכנסת, ואחר כך נתכנס להחלטות.
רוני בר-און: אתן לכל אחד לדבר.
רוני בר-און: כולם יקבלו רשות דיבור.
רוני בר-און: חברי ועדת גרונאו אינם פה, הם הוזמנו.
רוני בר-און: פעם הם מחליטים לבוא, פעם הם מחליטים שלא לבוא, זה, כמובן, עניינם.
רוני בר-און: ההסתייגויות עוסקות בנושא מרכזי אחד – מעמד העוזר.
רוני בר-און: בעניין הזה מפנים חברי הכנסת את תשומת לבם של חברי הוועדה הציבורית לכך כי הפיכת חברי הכנסת למעסיקים מכוח ההתקשרות בהסכם שבין חבר הכנסת לעוזר חושף את המעסיק, קרי את חבר הכנסת, לתביעות משפטיות.
רוני בר-און: שעה שחבר הכנסת אינו מחזיק בביטוח מעבידים - לא מעסיקים, כפי שכתבתם פה - הם נחשפים לתביעות במקרה של תאונות עבודה או אפילו כשהעוזר הפרלמנטרי חוטא ברשלנות.
רוני בר-און: אני ישבתי עם ועד העוזרים הפרלמנטריים, ראיתי את ההסתייגויות.
רוני בר-און: אני מסכים עם מרביתן, כמעט עם כולן.
רוני בר-און: הדברים טעונים הבהרות מצדנו, טעונים הערותינו.
רוני בר-און: אני מקווה שהוועדה הציבורית תתחשב בכך, כדי שבדיון הבא גם נוכל לאשר את ההמלצות.
רוני בר-און: העוזרים הפרלמנטריים אומרים - את זה לא בדקתי, אך אתם רשאים לבדוק את זה - שמצב הדברים מנוגד להמלצות ועדת גלנור, שהיתה הוועדה הקודמת, שם נכתב כי העוזר יועסק במסגרת משרת אמון, אך יחתום על חוזה מול הכנסת.
רוני בר-און: החלטות בנוגע לתנאי עבודתם של העוזרים, הגם שאנחנו הם המעסיקים שלהם, מתקבלות שלא על דרך התייעצות אתנו, אם נו המעסיקים אך אחרים קובעים את תנאי ההעסקה, הדעת נותנת שלפחות יתייעצו אתנו בעניין הזה.
רוני בר-און: לא מתייעצים אתנו, לא מתייעצים גם עם העוזרים.
רוני בר-און: זה דבר שאני מוכן להבין אותו, כי לא בהכרח מעסיק שעה שהוא מציע תנאי העסקה מתייעץ עם המועמד להעסקה.
רוני בר-און: אך אם אני המעסיק, מסגרת הרשת צריכה לדעת לתת את תשומת הלב המתאימה לצרכים או לרצונות שלי.
רוני בר-און: ההסתייגויות המציעות כי ייקבע נוהל שבו כל החלטה משפיעה על תנאי עבודת העוזרים, יובאו בפני ועדת הכנסת לאישור.
רוני בר-און: מכאן אנו מגיעים לסעיף 10 א (2) בהמלצות - תשלומים והטבות.
רוני בר-און: האש"ל שמשולם כיום לעוזרים אינו מספיק.
רוני בר-און: הבעיה קשה במיוחד בכל הנוגע לעזרים המגיעים מחוץ לעיר, ועל כן נדרשת גם קצובת נסיעה בהתאם למקום מגוריו של העוזר, וזאת על פי תעריפי התעבורה הציבורית או תעריפי החשב הכללי.
רוני בר-און: הדעת אינה סובלת שעוזר פרלמנטרי המגיע אפילו מתל אביב, שזה עיר המחוז הכי קרובה לכאן, ישלם עבור המינימום של שלוש נסיעות שבועיות – הלוך וחזור, כל זה מהצרור הנקוב אליו הוא משתכר.
רוני בר-און: לסעיף 10 א (3), בעת דיוני התקציב אמרתי, כשדיברתי עם העוזרים דיברתי על כך שלפחות חלקם ודאי נוסע עם חברי הכנסת הלוך וחזור, שלא לומר גם נוהג את הרכב, אך מסתבר שהעניין הזה אינו מקיף, כי יש ימים שאתה בא אתו או לא, יש ימים שחבר הכנסת לא נוסע, ויש כאלה שבאים מתל אביב וחבר הכנסת גר בירושלים או כאלה שבאים מחיפה וחבר הכנסת גר בתל אביב ולהפך.
רוני בר-און: צריך לפתור את הבעיה הזאת כנגד הוכחה על הוצאה בפועל.
רוני בר-און: אני מניח שאנו עסוקים פה במשרות אמון ולא באנשים שיביאו כרטיסים על הוצאות ברכב ציבורי או יתנו הצהרה על נסיעה ברכב ציבורי שעה שהם נוסעים או נוהגים את רכבו של חבר הכנסת.
רוני בר-און: סעיף 10 א (3) אומר: בעת דיוני התקציב המתמשכים אל תוך הלילה מבקשים העוזרים הגרים מחוץ לעיר להיות זכאים לדמי מדור, לדמי מגורים בבית מלון, אם הדיונים מסתיימים לאחר השעה 22:00.
רוני בר-און: אני אמרתי להם שאסכים להסתייגות הזאת על תנאי שביום שהדיונים מסתיימים לאחר 22:00 וביום שלמחרת העוזר צריך להיות פה לפני 09:00 או 10:00, לא יעלה על הדעת שנשלם מגורים במלון ביום רביעי אחרי 22:00, כאשר העוזר לא צריך להיות פה ביום חמישי.
רוני בר-און: סעיף 7, עוזר מנהלי ועוזר מקצועי – זאת בעיה שימיה ימי שנות דור.
רוני בר-און: הקטע מי העוזר המנהלי, מי המקצועי, איך מחלקים ביניהם, האם ניתן לחלק את התקציב כראות עיננו, יש פה הצעה נוספת שאומרת שאם חבר הכנסת מבקש להעסיק באותה מסגרת תקציבית שלושה עוזרים ולא שניים, למה אנו צריכים למנוע ממנו?
רוני בר-און: חבר כנסת מהמפלגות החרדיות אמר לי: העוזרות שאנו מעסיקים הן לפעמים גברות נשואות שמטופלות בילדים ו/או יוצאות לחופשות לידה, ואני מוכן במקום להעסיק שני עוזרים במשרה מלאה, להעסיק שלושה עוזרים במשרה של שני שלישים.
רוני בר-און: אם אני לא משפיע תקציבית על הכנסת, למה אתה צריך להתערב לי בשיקול הדעת הזה?
רוני בר-און: ההשגה אומר: אישור תקן עוזר מקצועי נוסף במקרה בו יש עוזר שני בעל תואר אקדמי והוא עובד מעל שנה או במקרה שהוא אינו בעל תואר אך עובד בשירות חבר הכנסת שנה וחצי.
רוני בר-און: המלצה זאת באה כהמשך למגמה שהחלה עם דוח ועדת גלנור מתוך הצורך להמשיך לחזק את הכלים שבידי חברי הכנסת.
רוני בר-און: רספקטיבת הזמן; מעת שהגישה ועדת גלנור את המלצותיה, מגלה כי ריבוי המשימות על חברי הכנסת מקים צורך לעובד מקצועי נוסף.
רוני בר-און: יש שתי בעיות מערכתיות פה; ראשית, השאלה היא האם מערכת התמיכה המקצועית והמנהלתית שמקבל חבר הכנסת במצבה הנוכחי מספקת או יש צורך להרחיבה, והשאלה השנייה, ועליה אני מבקש לתת את הדעת, שהיא השאלה היותר קלה, אם באותה מערכת התמיכה בלי פגיעה במסגרת התקציבית, מותר לחבר הכנסת ככל שהדברים נעשים בגלוי, על פני השולחן, בידיעת המנגנון על פי חוזים ובלי המניפולציות של לפרנס עוד משפחה או מקורב, לעשות את החלוקה כאוות נפשו.
רוני בר-און: גם זה במגבלות - לא נאפשר להעסיק פה גדוד של עשרה או עשרים רבעי משרה.
רוני בר-און: חברי הכנסת המסתייגים מדברים גם על נושא השתלמויות מקצועיות לעוזרים הפרלמנטריים בתחומים שיסייעו להם בעבודתם בשירות חברי הכנסת, תחומים מוצעים כמו תקשורת, משפט ומינהל.
רוני בר-און: הם מדברים גם על הקצאת תקציב שיאפשר קיום פעילות כגון יום האשה, יום הנופש, שי ראוי לחגים.
רוני בר-און: נושא נוסף הוא פתרון בעיות הוותק של העוזרים הפרלמנטריים, ותק שהצטבר מאז הפעם האחרונה שהוועדה הציבורית הגישה את מסקנותיה.
רוני בר-און: הדבר נוגע בעיקר למצבים הבאים: 1.
רוני בר-און: עוזרים שעברו מסטטוס מנהלי למקצועי אינם מתוגמלים על תקופת הוותק שלהם בסטטוס המנהלי.
רוני בר-און: עבודה שקשורה לכנסת או לחבר כנסת שלא כעוזר פרלמנטרי, למשל משרדי ממשלה וועדות הכנסת, לא נצברת כוותק כאשר העוזר הפרלמנטרי מגיע אל המנוחה והנחלה של החוזה מול חבר הכנסת.
רוני בר-און: יש פה עוד ארבעה חברי כנסת שיש להם השגות שונות שלא בא זכרן בקובץ הזה שקראתי בפניכם, אלה חברי הכנסת בריזון, נסים זאב, נודלמן ובני אלון.
רוני בר-און: אני לא ביקשתי להדגיש מה שחברי הכנסת מוחקים מתוך המכתב הסטנדרטי.
רוני בר-און: אם יעבור המכתב הסטנדרטי, דעתם אינה משנה יותר.
רוני בר-און: יש תוספות?
רוני בר-און: נסים זאב, מעבר לקצובת הנסיעה ברכב הציבורי, מבקש לבחון את השאלה, האם לא מן הראוי גם לשלם קצובת אחזקת רכב לעוזרים שהנם בעלי רכב פרטי.
רוני בר-און: ההסתייגות של איוב קרא מדברת על עוזר מחליף במקום עוזר, לתקופה לאחר שהעוזר חזר וכו'.
רוני בר-און: אני אמרתי דבר אחר; מכיוון שהתחלופה בין העוזרים היא מהירה או אטית, תלוי לפי קצב ההתקדמות של העוזרים בחיים מבחינת הלימודים האקדמאים שלהם, מבחינת הרצון והצורך שלהם להפליג למחוזות אחרים, מתעוררת בעיה של תקופת החפיפה.
רוני בר-און: אני מחליף עוזר שהולך לעשות את הסטאז' שלט במשפטים, ורציתי שהעוזר המחליף יחפוף אתו למשך חודש לפחות, עבודה כבדה ומסובכת שאפילו אני לא יודע ללמוד אותה - לא ביום ולא ביומיים.
רוני בר-און: אמרתי שבתקופת הביניים של החודש של החפיפה את המשכורת של העוזר היוצא משלמת הכנסת ממילא על פי החוזה, ואת השכר של העוזר הנכנס אני אוכל לשלם מתוך תקציב קשר עם הבוחר בגבולות משכורת שלא תעלה על יותר ממשכורת-משכורת וחצי.
רוני בר-און: יש לי תקציב קשר לבוחר, אני רוצה להתפנק עם חפיפה מסודרת, אני מביא את העוזרים ומודיע לחשבות שאני מבקש לשלם לו, עם כל תשלומי החובה, ביטוח לאומי, מס הכנסה וכל הנגזרות היוצאות מתקציב קשר לבוחר שלי את משכורת החודש הזאת.
רוני בר-און: במצב הקיים כיום אני צריך להביא את הכסף מהבית.
רוני בר-און: זה בסדר מבחינתי, אני לא בטוח שזה בסדר מבחינת אחרים.
רוני בר-און: זאת היתה ההסתייגות שלי.
שאול יהלום: אני חושב שבאופן עקרוני, ואדוני כעורך דין יכול לראות את זה בחוק, רוב ההסתייגויות כאן אינן קשורות לוועדה- -
רוני בר-און: חד משמעית קשורות.
שאול יהלום: הוועדה הוקמה על סמך החוק שדיבר על זכויות וחובות חבר הכנסת.
שאול יהלום: האם לעוזר שתקוע כאן אחרי 24:00 תהיה לינה או לא זה נוגע מבחינת עבודתו של חבר הכנסת?
שאול יהלום: זה לא נוגע לו בכלל.
שאול יהלום: לכן אני מציע שקודם כל נחליט שזה לא קשור.
רוני בר-און: כל עניין שנוגע לעוזרים הפרלמנטריים מגדול עד קטון, מרגע שהוקמה ועדה ציבורית, זה שייך לוועדה הציבורית.
רוני בר-און: זה תשובה נכונה משפטית לאור המצב, בסיטואציה הקיימת היא תשובה צדקנית.
רוני בר-און: אין לנו ברירה.
רוני בר-און: נשמע את תשובת היועצת המשפטית.
אנה שניידר: הוועדה הציבורית הוקמה בחוק, ולמעשה היום זה מעוגן בפרק ט לחוק הכנסת.
אנה שניידר: סעיף 49 אומר כך: פרק זה בא להקים ועדה ציבורית ולהפקיד בידיה סמכויות לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת.
אנה שניידר: אנחנו רואים את העסקתם של העוזרים הפרלמנטריים על ידי חברי הכנסת כנכנסים לגדר אותן מלים: "התשלומים האחרים שחברי הכנסת זכאים להם מן הכנסת".
רוני בר-און: אני לא מתכוון להתווכח עם היועצת המשפטית.
רוני בר-און: קיבלתי פניות, ביקשתי לקבל חוות דעת, רציתי להתעסק עם זה בעצמי כדי לחסוך את הפינג-פונג הנוראי הזה עם הוועדה הציבורית.
רוני בר-און: זאת התשובה, אתה יכול לא לקבל את חוות הדעת של היועצת המשפטית.
רוני בר-און: עם כל הכבוד, אני מקבל את ההחלטות בוועדה הזאת, ונמשיך להידיין לפי חוות הדעת.
רוני בר-און: זה גם יהיה יותר קצר, וודאי יותר יעיל, בסוף הדרך הרי אנחנו קובעים.
רוני בר-און: כלומר אם אנו עכשיו שולחים את ההסתייגויות והוועדה מחזירה לנו דוח ומתעלמת מההסתייגויות שלנו, בפעם השנייה אנחנו מחליטים.
רשף חן: לסדר; נדמה לי שהתשובה לשאלה הזאת טמונה בשאלה הראשונה שהעלית במכתב.
רשף חן: נדמה לי שיש הבדל בין מצב שבו רואים אותם כעובדים שלנו והכנסת משלמת, ואז זה מתיישב עם חוות הדעת, לבין מצב שבו רואים אותם כעובדים של הכנסת.
רשף חן: אז זה דומה לכל יתר השירותים – המיזוג שאנו מקבלים פה.
רוני בר-און: עכשיו אתה עושה את חידון הביצה והתרנגולת?
רשף חן: יש פה ביצה ותרנגולת.
רשף חן: אולי אם נדון בעניין הזה ונקבע חד משמעית שמדובר בעובדי כנסת, זה מוציא את זה מהוועדה הציבורית.
רוני בר-און: אין בכלל שאלה, שאם נשנה את הסטטוס שלהם- -
רשף חן: מה הסטטוס שלהם כרגע?
רוני בר-און: כמו הבולים שאתה קונה מתקציב קשר לבוחר, זה הסטטוס שלהם.
רשף חן: חשבתי שהם עובדי כנסת.
רוני בר-און: הם לא.
רוני בר-און: נציג העוזרים הפרלמנטריים, בבקשה.
ליאור וינטרוב: אני העוזר של רן כהן בארבע השנים האחרונות, אני יושב-ראש ועד העוזרים.
ליאור וינטרוב: אני רוצה להודות מאוד ליושב- ראש הוועדה שנתן לנו את ההזדמנות להתבטא ולכל חברי הכנסת שהקשיבו לנו, בעניין איך אנו יכולים לפתור את המצב הקיים כיום.
ליאור וינטרוב: יש נקודה שלא נגעו בה; המסמך שהוציאה ועדת גרונאו עוסק בגורלם של 190 עוזרים.
ליאור וינטרוב: המסמך הזה התקבל בלי שדיברו עם העוזרים הפרלמנטריים ולאחר שביקשנו דיון אתנו.
ליאור וינטרוב: ביקשנו שוב, איימנו, ולאחר שהחתמנו 45 חברי כנסת הסכימו להיפגש אתנו - רק לאחר איומים, בקשות ותחנונים.
ליאור וינטרוב: נפגשנו, אך בפגישה עצמה - כבר בפתחה נאמר לנו שזה לפנים משורת הדין כלומר שהדיון בתנאי העובדים הפרלמנטריים הוא לפנים משורת הדין.
ליאור וינטרוב: חברי הכנסת לא זכו להגיד את דברם, לפחות רק חלקם זכו להגיד את דברם, וזה לא היה הנושא המרכזי.
ליאור וינטרוב: לא ברור לי על סמך מה זה התקבל.
רוני בר-און: הנקודה ברורה.
רוני בר-און: אל תתנצח עם הוועדה.
ליאור וינטרוב: לגבי הנושא של מי יחתום על החוזה; הוזכר הנושא המשפטי, אך יש פה הרבה מעבר לזה.
ליאור וינטרוב: לא סתם החליטו שפעם נחתם מול הכנסת ופעם מול חבר כנסת.
ליאור וינטרוב: שנים רבות עוזר פרלמנטרי מקבל תלוש משכורת שמצוין עליו הסמל של מדינת ישראל.
ליאור וינטרוב: חודש אחד אחרי זה – תלוש משכורת שונה.
ליאור וינטרוב: הכנסת השקיעה הרבה מחשבה וכסף להוריד כל סממן וקשר בין העוזר לכנסת.
ליאור וינטרוב: העוזרים הפרלמנטריים מעולם לא ביקשו את הזכות להיות עובדים קבועים, וברגע שפג האמון אפשר לפטרם, אך מה שקורה פה הוא הרבה מעבר לסתם סמנטיקה – מי חותם על החוזה.
ליאור וינטרוב: חברי הכנסת הם אלה שנותנים לנו הוראות ביום יום, אך בפועל אין לכם שום יכולת, אני אומר את זה בצער, והשפעה על התנאים שבהם אנו עובדים.
ליאור וינטרוב: זה בא לידי ביטוי גם באורח חייו של עוזר פרלמנטרי יום יום; יום אחד אסור לך להיכנס למקום מסוים, אסור לך לחנות, אין לנו שום יכולת להשפיע על ההחלטות, ופה אתם צריכים להגיד את דבריכם.
ליאור וינטרוב: אם הכנסת משלמת את המשכורת – הרי בוועדה לביקורת המדינה, אם היינו יושבים היום ומדברים על משרד ממשלתי שלוקח מכיס אחד ומעביר לכיס אחר, המבקר היה אומר: רבותי, זה טריק משפטי דמוקרטי, זה לא תקין, והיה מבקש להפסיק את זה מייד.
ליאור וינטרוב: גם פה צריך להפסיק את זה מייד.
ליאור וינטרוב: הדרך היחידה היא לחתום חוזה מול הכנסת, ומי שיקבע מי יעבוד בשבילו יהיה חבר הכנסת.
ליאור וינטרוב: בלי טריקים.
ליאור וינטרוב: עורכי דין יש לכולם.
ליאור וינטרוב: יש פה הרבה עוזרים פרלמנטריים שכבר צברו ותק של כמה שנים, הם בעלי השכלה, הם עובדים בשביל הח"כ שלהם שמאוד מעריך את עבודתם.
ליאור וינטרוב: אם הם ייאלצו לעזוב בגלל העובדה שהם לא הצליחו לקבל שכר ראוי, והשכר של העוזרים המנהליים כיום אינו ראוי, יש פה פגיעה קשה בעבודה של הח"כים.
ליאור וינטרוב: לכן הח"כים צריכים לומר את דברם, לומר: אנו צריכים עזרה יותר טובה, תנו לנו את הכלים.
רוני בר-און: תודה, אני פותח את הדיון לחברי הכנסת.
שאול יהלום: העיקרון, שאני אומר שחברי כנסת לא שווים הרבה אם אין להם עוזרים פרלמנטריים.
שאול יהלום: הם שתי הידיים שלנו.
שאול יהלום: המטרה שלנו היא שהם ירגישו טוב, וזה המינימום האפשרי.
שאול יהלום: אתן לך דוגמה לחוסר רגישות שאמרת; נניח שאתה אומר, עוזר, רק אם הוא צריך להיות מחר בבוקר.
שאול יהלום: אבל נניח שהישיבה נגמרת פה ב-01:00, הוא לא צריך להיות מחר, אך אין תחבורה ציבורית.
שאול יהלום: מה הוא יעשה?
רוני בר-און: לאחר הפסקת התחבורה הציבורית ודאי לא.
שאול יהלום: לכן צריך לחשוב לעומק על כל נושא.
שאול יהלום: הצעתי העיקרית היא קודם כל לקבל את העמדה שלהם ולקבוע את זה אפילו בחוק כמשרת אמון.