GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שאול יהלום: אבל חבר כנסת מעט ותיק, או שהוא מקבל עוזר שכבר עבד אצל חבר כנסת אחר שפרש או שהחליף, לפעמים הוא לא יכול לשחק עם המשכורות.
שאול יהלום: הסכום שמגיע למקצועי, מגיע למקצועי.
שאול יהלום: הסכום שמגיע לעוזר הפרלמנטרי המנהלי, מגיע למנהלי.
שאול יהלום: לכן נוצר פער שלדעתי הוא בלתי הוגן, הוא בלתי אפשרי והוא בלתי מוסרי.
שאול יהלום: שני העוזרים יושבים זה ליד זה, ליד אותו שולחן, קרובים זה לזה.
שאול יהלום: בשעות העבודה אין שום הבדל.
שאול יהלום: לפעמים העוזר המנהלי עובד יותר מהמקצועי, ולפעמים הפוך.
שאול יהלום: לכן לומר שההפרש של שניים שעוזרים לאותו חבר כנסת וצריכים להיות חברים זה עם זה, כדי שהאווירה תהיה נעימה, ויושבים זה ליד זה – ההפרש בשכר שלהם הוא 68%, עם השכלה, או 73% בלי השכלה, והוותק קופץ יותר מהר לעוזר המקצועי, זאת אומרת ההפרשים מגיעים לפעמים עד כדי 60%.
שאול יהלום: זה זועק, אי-אפשר לקבל דבר כזה.
שאול יהלום: זה רק יכול להוסיף אווירה לא נעימה בין שני העוזרים.
שאול יהלום: אני מציע להשאיר, כמובן, את העוזר המקצועי ואת העוזר המנהלי על מכונם, אבל להעלות את שכרו של העוזר המנהלי.
שאול יהלום: הצעתי שהוא יקבל 90% משכרו של העוזר המקצועי.
שאול יהלום: אם יש בעיה, אפשר להתחיל בשלושה החודשים הראשונים ב-80% ולהעלות אחר-כך ל-90%.
ראובן ריבלין: אני רוצה להציג בפני חבר הכנסת יהלום שאלה שהיא היפותטית, אבל היא תוכל להפרות את הדיון שלנו.
ראובן ריבלין: עלה אצלי רעיון, שכל יושב-ראש ועדה יקבל עוזר נוסף שיהיה דוקטורנט.
ראובן ריבלין: כדי לעודד דוקטורנטים, אני רוצה לתת לו 10,000 שקלים בחודש.
ראובן ריבלין: האם אני צריך לסגת מייד מהרעיון שלי, משום שבעוד שנה יבוא שאול יהלום ויאמר: אומנם הוא דוקטורנט, אבל הוא יושב ליד אותו שולחן עם העוזרים האחרים והאי-צדק זועק, לכן צריך להשוות.
ראובן ריבלין: דרך אגב, תמיד משווים לכיוון מעלה, זאת אומרת שהזחילה היא כלפי מעלה, ההשלכה היא השלכה אופקית.
ראובן ריבלין: במקרה הזה רצינו בחור כמו זה שמביא את דברם של העוזרים הפרלמנטריים, אורי.
ראובן ריבלין: בזמנו שאפנו שאדם כמוהו יוכל להשתלב בכנסת, והקפצנו את השכר מ-4,000 שקלים ל-8,000 שקלים.
ראובן ריבלין: אני מסכים אתך, דרך אגב, שכל שלוש שנים במערכת שווים לפחות תואר אחד או שנה אחת בתואר, כפי שנעשה בשירות המדינה.
ראובן ריבלין: אבל בסך הכול אם אתה אומר שהאי-צדק זועק, אנחנו צריכים להיזהר מאוד היום מהבאת כוחות מקצועיים, כי לאחר תקופה שהיא כהרף עין, יאמרו שצריך להשוות את התנאים בגלל שהם כולם עובדים על אותו שולחן.
שאול יהלום: כאשר מדברים על תפקידים כמו מנהל ועדה ועוזר פרלמנטרי, כל אחד יודע.
שאול יהלום: כאן מדובר לא רק על התארים, שהם זהים, אלא גם קיבלנו שעוזר פרלמנטרי מקצועי יכול להיות אדם שכל השכלתו היא ארבע שנות ותק.
שאול יהלום: הוא אפילו לא צריך להיות בעל תואר, והוא מקבל משכורת בהפרש של 40% מהעוזר האחר, איך זה ייתכן?
ראובן ריבלין: אם כך, נבטל רטרואקטיבית.
שאול יהלום: למה לא לתקן?
שאול יהלום: למה לקלקל?
שאול יהלום: בוא נבנה הרים, לא נחפור בורות.
רוני בר-און: חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה.
נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרשו לי לנמק את ההסתייגות שלי.
נסים דהן: כפי שאמרה חברת הכנסת גבריאלי, חברי הכנסת עובדים שעות רבות וימים רבים, לפעמים שבעה ימים בשבוע.
רוני בר-און: לא שבעה ימים בשבוע.
נסים דהן: אני עובד שבעה ימים בשבוע.
נסים דהן: כשאני הולך להתפלל, הציבור עומד בתור בשורה אחרי התפילה, כל אחד עם הבקשות שלו.
נסים דהן: התפקיד של העוזר במהותו הוא תפקיד שמתאים יותר לרווקים ולרווקות, כי מדובר בשעות ארוכות ובימים רבים.
נסים דהן: הרבה פעמים חבר הכנסת מעסיק סטודנט או סטודנטית רווקים, הם צוברים ניסיון, נישאים ואז הם רוצים להוריד חלק מן המשרה כדי שיוכלו להמשיך ולהיות עוזרים פרלמנטריים.
נסים דהן: אני מציע, שבאותו תקציב, בלי להוסיף אגורה, תינתן הבחירה, כך שאם חבר הכנסת רוצה להמשיך להעסיק את אותו עוזר שנישא, שיש לו ניסיון של שנים רבות ולכן לא כדאי לפטר אותו, הוא יוכל לעשות כך.
נסים דהן: אני מציע לחלק את שתי המשרות בצורה כזאת שיהיה אפשר לא לוותר על הניסיון הגדול שצבר אותו עוזר, שבינתיים שינה את הסטטוס האישי שלו.
נסים דהן: אם מדובר בעוזרת אחרי לידה, כמובן שהיא לא יכולה לעבוד משעה 06:00 ועד שעת לילה מאוחרת.
נסים דהן: אני מציע באותו תקציב בדיוק, לפי חלוקה אחרת של משרות, להעסיק שלושה עוזרים.
מוחמד ברכה: טוב שנקבע שוועדה ציבורית היא שתקבע את הדברים האלה, כדי למנוע לזות שפתיים.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר נכון כשלעצמו.
מוחמד ברכה: לכן חשוב שההשגה לא תהיה על התפיסה של הוועדה הציבורית, אלא השגה בתוך התפיסה שקבעה הוועדה, אילו שיפורים אפשר לעשות, גם לאור הניסיון שלנו.
מוחמד ברכה: לכן אנחנו לא באים לערער על התפיסה שביסוד המלצות הוועדה הציבורית, אלא לשפר נקודות שלדעתנו הן חשובות והן נגזרות מן העבודה.
מוחמד ברכה: אין ספק שגם ההצעה של חבר הכנסת דהן וגם ההצעה של חבר הכנסת יהלום הן הצעות ראויות, ואני חושב שיש מקום לבחון אותם.
מוחמד ברכה: אבל אני תומך בעיקר בהשגה בעניין השתתפות בהוצאות כלכלה ונסיעה.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר שהוא טעון שיפור.
רוני בר-און: המלצה נוספת של הוועדה, שמשנה את המצב לטובה לטעמי, היא שכאשר שני העוזרים שמעסיק חבר הכנסת יכולים ליפול בגדר העוזר המקצועי, ניתן יהיה ניתן לחבר את התקציב של המנהלי ושל המקצועי ולחלק את זה לשניים.
רוני בר-און: זה עושה צדק, בלי לפגוע ברעיון שעליו דיבר יושב-ראש הכנסת, שאנחנו רוצים לעודד מקצועיות בעזרה.
איתן כבל: זה נכון כששני העוזרים מגיעים באותה השעה.
איתן כבל: אתה לא יכול להרע תנאים של עובד שכבר התחיל לעבוד בתנאים מסוימים.
רוני בר-און: התנאי להיווצרות סיטואציה כזאת הוא כאשר נכנסים שני עובדים יחד, ולא במצב שבו אתה צריך לבקש מעוזר לוותר על חלקו, כי נכנס מישהו אחר שראוי גם הוא לתמורה מסוימת.
רשף חן: אני חייב לומר שיש לי הרגשה שאתם מנסים להחזיק בחבל בשני הצדדים.
רשף חן: כי אם מדובר בעובדים של חברי הכנסת, הגיוני לתת תקציב לחברי הכנסת ולאפשר להם לעשות מה שהם רוצים, בכפוף לכללי מנהל תקין.
רשף חן: ואם מדובר בעובדים של הכנסת, שיהיו עובדים של הכנסת.
רשף חן: ההערה הזאת היא הערת אגב.
רשף חן: אני חושב שיש כאן נושא שלא זכה למספיק התייחסות מצד הוועדה הציבורית, וזה הנושא של הרציפות.
רשף חן: יש שני אינטרסים שמחייבים מתן רציפות.
רשף חן: האחד הוא הרעיון הכללי שרוצה עובד, כזה שיודע מה הוא עושה, לא אדם חדש שבא לעבוד.
רשף חן: יש לנו אינטרס לעודד את זה, לפחות באותה מידה כמו שיש לנו אינטרס לעודד אקדמאים.
רשף חן: מעבר לזה, יש מצב שאתה הולך לתפקיד מסוים ואתה רוצה לקחת את העוזרים שלך אתך.
רשף חן: בדיוק בגלל שקבעו שמהותית מדובר בעובדים של חבר הכנסת, כאשר הם הולכים אתו הם לא משנים מקום עבודה.
רשף חן: אם הוא עכשיו יושב-ראש ועדה, הם הולכים אתו לוועדה.
רשף חן: אם הוא עכשיו שר או סגן שר, אז הם אתו שם, וכשהוא חוזר הם חוזרים אתו.
רשף חן: זה אינטרס שלהם וזה אינטרס שלו וזה אינטרס של הכנסת כולה לאפשר את התופעה הזאת.
רשף חן: לכן אני חושב שצריך להתייחס לזה.
רשף חן: אני מעריך שאם הוועדה עצמה תתייחס לזה, היא תקבע שצריך להכיר בוותק הזה, ובעניין הזה לא להגיד שהוותק מתחיל מעכשיו.
רשף חן: יש אנשים שעובדים פה כבר שש או שבע שנים, וצריך להתייחס אליהם כאנשים עם הוותק הזה.
אילנה כהן: גם אני רוצה להצטרף להשגה בעניין רצף הוותק.
אילנה כהן: אמר יושב-ראש הכנסת, שהוא לא חושב שהעוזרים הפרלמנטריים צריכים להיות עובדי הכנסת.
אילנה כהן: זה מקובל עלי, אבל בכל מקום עבודה יש רצף, וצריך להתחשב בזה.
אילנה כהן: לא מדובר באדם שאחרי 20 שנה חוזר לאותו תפקיד.
אילנה כהן: בדרך-כלל יש מעבר שיש בו רצף.
אילנה כהן: בכל מקום עבודה מתחשבים ברצף הזה, וכשבא למקום העבודה עובד חדש שואלים אותו כמה שנים הוא עבד, ואם מדובר באותו המקצוע, מכירים בשנים האלה כשנות ותק.
אילנה כהן: לכן אם העוזרים האלה עבדו בוועדה או היו עוזרים לשרים, זאת אותה עבודה.
אילנה כהן: צריך גם להתחשב בעובדה שכל שנתיים יש בחירות.
רוני בר-און: אני מבקש שתזכרי את זה בהצבעה על התקציב.
אילנה כהן: אתה יודע שאני אדם עם עקרונות, ולא אדם פוליטי.
אילנה כהן: לגבי הכלכלה, בכל מקום עבודה נורמלי יש סכום סביר שדורשים מעובדים.
אילנה כהן: המחירים פה הם באמת בשמים, ואין שום הצדקה שייקחו מאנשים כאלה בשכר כזה סכומים כאלה.
אילנה כהן: חברי הכנסת שישלמו כפול, אבל לא העוזרים עם המשכורת שלהם.
אילנה כהן: אדם חייב לאכול, מה אנחנו ביאפרה פה?
אילנה כהן: אנחנו רוצים שהם גם ייראו יפים ואמיצים.
אילנה כהן: זה מגיע להם, כי התוספות שהוסיפו פה הם קשקוש.
אילנה כהן: אבל אם אנחנו יכולים לאפשר להם לאכול בסכום נורמלי, אנחנו צריכים לעשות זאת.
ראובן ריבלין: כשחבר הכנסת דהן יפצל את זה לשלושה עובדים במקום שניים, כל אחד מהם יקבל כמובן, כי לאכול הוא צריך, כי אנחנו לא בביאפרה.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, אם נפצל, כל אחד מהעוזרים יקבל הוצאות שהסכום שלהם יהיה יותר גבוה מהשכר.
נסים דהן: ההטבות האלה יחולקו לשלושה העוזרים, והם אף פעם לא יהיו בבניין ביחד.
נסים דהן: תמיד יהיו פה שניים.
אילנה כהן: כיוון שאני מתמצאת בנושא של הסכמי עבודה, אני רוצה להוסיף.
אילנה כהן: ההצעה שחבר הכנסת דהן הציע, שיהיו שלושה עוזרים, היא כמעט לא ריאלית.
אילנה כהן: אולי זה נכון במקרים מיוחדים.
אילנה כהן: הרי גם העוזרים עצמם וגם חברי הכנסת לא ירצו שלושה עוזרים.
אילנה כהן: הם בקושי מסתדרים עם שניים, אז הם ירצו שלושה?
אילנה כהן: בואו לא נגזים.
אילנה כהן: אנחנו מדברים על הכלל.
אברהם פורז: אני רוצה לדבר ברמת העיקרון.
אברהם פורז: אני לא מציע שהוועדה תקבל איזושהי החלטה אם היא לא מקובלת על הוועדה הציבורית.
אברהם פורז: אנחנו, חברי הכנסת, אומנם בעלי סמכות ההחלטה, אבל אנחנו בניגוד עניינים מסוים.
אברהם פורז: העוזרים הפרלמנטריים קרובים ללבנו, וקל מאוד להיות נדיב לטובתם על חשבון הקופה.
אברהם פורז: לכן כל דבר שיתקבל פה, יושב-ראש הוועדה הציבורית צריך לומר שעליו זה מקובל.
רוני בר-און: אם העיקרון שהבעת כאן היה מקודש בעיני אלה שכוננו את הוועדה הציבורית, הם היו מחליטים שהוועדה הציבורית תחליט, ולוועדת הכנסת לא תהיה מלה בעניין.
רוני בר-און: מכיוון שהדברים התגלגלו אחרת, הדברים הם המלצות.
רוני בר-און: גם אני לא אוהב לא לקבל המלצות של גופים שאני מאוד מכבד אותם ומעריך אותם, והם עושים את העבודה במקומי בדרך-כלל.
רוני בר-און: אבל לפעמים קורה שאין מנוס.
רוני בר-און: לא צריך להלך אימים בדבר הזה.
אברהם פורז: אני לא מהלך אימים, אני יודע שהסמכות הפורמלית היא בידינו.
אברהם פורז: אני מציע שבנושאים האלה, כמו בשאלות שכר חברי הכנסת וכדומה, נקבל תמיד את המלצות הוועדה הציבורית, אף שהסמכות הפורמלית תהיה בידינו.
אברהם פורז: יש מקרים שהם יכולים להמליץ המלצה שהיא מרחיקת לכת עד כדי כך שאנחנו נצטרך לעצור אותם, כי עלינו יש ביקורת ציבורית.
אברהם פורז: הוועדה הציבורית יכולה להגיד שמחר שכר חברי הכנסת יוכפל, ואני לא רוצה שהוא יוכפל.
אברהם פורז: אני חושב שעניין הוותק של העוזרים צריך להיות לרבות לגבי אלה שהיו עוזרים של שרים או סגני שרים בתקופה מסוימת.
אברהם פורז: לי, למשל, היו שני עוזרים בכנסת, הם הלכו אתי כשהייתי שר ועכשיו חזרו לכנסת.
רוני בר-און: הוועדה לא קיבלה את הדבר הזה.
אברהם פורז: אני מבקש מיושב-ראש הוועדה לשקול באהדה את הרעיון, שבזמן שהם היו עוזרים של שר הם מילאו למעשה את אותה הפונקציה.
רוני בר-און: הפינג-פונג בין הוועדה הציבורית לבין ועדת הכנסת הוא פינג-פונג שמסתיים בשלב מסוים.
רוני בר-און: אנחנו מקבלים המלצות, אנחנו מעירים את ההערות, ואז כשזה חוזר בוורסיה השנייה זה הזמן שבו יורד המסך על האינטראקציה הזאת, כי אז אנחנו צריכים להחליט.
רוני בר-און: אי-אפשר להחזיר את זה עוד פעם, כדי שעוד פעם נקבל המלצות, אחרת לדברים האלה אין סוף.
רוני בר-און: זה כבר היה בעבר, וזה התהליך שעכשיו הוא בפנינו, והיום הוא זמן קבלת ההחלטות.
אברהם פורז: הואיל ויושב-ראש הוועדה הציבורית נמצא פה ויש לו אפשרות להגיב, אני חושב שהבקשה שהתקופה שעוזר פרלמנטרי עבד עם שר או עם סגן שר תיחשב לו לתקופת ותק, כי היא למעשה אותו הדבר, זו אותה גברת בשינוי אדרת, מה גם שחלק מהשרים הם גם חברי כנסת, אני לא רואה למה תקופת הוותק הזאת תיגרע מהם.
אברהם פורז: אני פונה ליושב-ראש הוועדה שיביע אהדה לרעיון.
אברהם פורז: הדבר השני שהוא בהחלט נכון הוא האפשרות להשוות בין העוזרים, אם חבר הכנסת רוצה בזאת.
אברהם פורז: בסיעה שלנו, לכל העוזרים הפרלמנטריים המנהליים אנחנו משלמים ברמה הגבוהה.
אברהם פורז: כי נוצר פה מצב ששני אנשים עובדים באותו חדר.
רוני בר-און: אתם גם משלמים להם במזנון.
אברהם פורז: עכשיו כבר לא.
רוני בר-און: עם כל ההבנה לעוזרים הפרלמנטריים של שינוי, זאת תופעה שבעיני היא לא ראויה, ואני אנסה לבדוק אותה באמצעות מבקר המדינה.
אברהם פורז: אין לך מה לבדוק, כי יש להם שתי משרות, אחת בכנסת ואחת אצלנו.
אברהם פורז: אנחנו מנכים להם מס הכנסה ואת כל התשלומים.
רוני בר-און: אני לא אומר שאתם מעלימים הכנסה, אבל לדעתי לא לזה ניתן מימון המפלגות.
רוני בר-און: אבל מכיוון שאתם בקושי אחראים למפלגה שלכם, אני לא יכול להיות אחראי למפלגה שלכם.
אברהם פורז: הואיל ומבקר המדינה בודק את הספרים שלנו כל שנה והוא רואה את התמונה, אין שום בעיה.
אברהם פורז: מי שמכיר את הכנסת, ואני מכיר אותה היטב, יודע שהרעיון הזה שאחד הוא מזכירה שעונה לטלפונים ומקלידה והשני הוא גאון כלכלי שמייעץ בפוליטיקה גבוהה הוא לא נכון.
אברהם פורז: שניהם בפועל עושים עבודה מאוד דומה.
ראובן ריבלין: אם כך, אנחנו צריכים לחזור בנו.
אברהם פורז: הרעיון של ועדת גרונאו אומר, שזכותו של חבר הכנסת לחלק באופן שוויוני.
רוני בר-און: הישיבה שלכם היא לא כדי לדאוג לעוזרים הפרלמנטריים, אלא לקופה של שינוי, כי כל מה שניתן לכם פה יחזור לקופה שלכם.
רשף חן: רק אם אתה תצליח בפנייתך למבקר המדינה.
רוני בר-און: אני אצליח.
רוני בר-און: אני יכול לומר לך לפחות לגבי, שלא הצלחתי לעמוד בקצב העבודה עם מכסת העוזרים שהוקצתה לי ולקחתי עוזר על חשבוני הפרטי, ואני משלם לו במסגרת תיק הניכויים הפרטי שלי.
ראובן ריבלין: אני אתן דוגמה קלאסית.
ראובן ריבלין: בא יושב-ראש של ועדה מסוימת בכנסת ה-16 אל יושב-ראש הכנסת ואמר: לי לא מספיקים שני עוזרים פרלמנטריים, אני מבין שהכנסת לא יכולה לתת שלושה עוזרים, כי אז אנחנו מגדילים את סכום ההוצאה ב-33%.
ראובן ריבלין: לכן אני מבקש אישור להכניס עוד עוזר פרלמנטרי שאני אשלם לו.
ראובן ריבלין: כי עוזר פרלמנטרי הוא עובד של כל אחד, למעשה אתם משלמים אותו מכיסכם.
ראובן ריבלין: אלא באה המדינה ומעמידה לרשות
ראובן ריבלין: כם מקור כספי, שבו תוכלו להשיג עוזרים פרלמנטריים.
שאול יהלום: זה יוצר אפליה.
שאול יהלום: יושב-ראש ועדה עשיר יכול לעשות יותר מאשר יושב-ראש ועדה ממוצע.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן הציע שייתנו 12,000 שקלים לתרנגולות, וכל אחת תקנה מה שהיא רוצה לאכול.
שאול יהלום: אבל אדוני לא עושה את זה.
אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, יש מפלגות שחושבות שהדבר הכי במפלגה הוא שיהיה לה סניף בעיירה כלשהי, עם מועדון פתוח שבו יוכלו להתכנס חברי המפלגה והפעילים ולשתות קפה ולדבר על פוליטיקה גבוהה.
אברהם פורז: יש מפלגה שחושבת שאיכותם של העוזרים הפרלמנטריים כדי לסייע לחברי הכנסת, וההישג של המפלגה בעקבות ההישגים של חברי הכנסת, הם יותר חשובים, ולכן היא רוצה עוזרים פרלמנטריים ברמה מאוד גבוהה, והיא מוכנה לתגמל אותם.
אילנה כהן: זה צריך להיות לכולם, ולא לחלק כך ולחלק אחרת.
אברהם פורז: את תעשי כפי שאת רוצה.
אברהם פורז: הדבר שוועדת גרונאו מציעה, ליצור אפשרות לחבר הכנסת ליצור שוויון בין העוזרים, זה דבר נכון.
אברהם פורז: אצלנו, כמובן, פתרנו את בעיית אי השוויון, כי נתנו לאחד השלמה.
אברהם פורז: אבל במקרה שלא היינו פותרים את אי השוויון, היינו יוצרים מרירות בקרב שני אנשים שעושים אותה עבודה.
ענבל גבריאלי: אף פעם העוזרים הפרלמנטריים לא עושים את אותה עבודה.
שאול יהלום: אצלי הם עושים את אותה עבודה.
אברהם פורז: אומנם יש לי ניסיון מאוד קצר בכנסת.
אברהם פורז: כל אחד לפי דרכו, כל אחד לפי שיטתו.
אברהם פורז: אני לא מבין למה את לא יכולה להבין שיש אנשים שנוהגים אחרת ממך, וזה עובד לא רע.
אברהם פורז: לכן המצב הזה שבו שני אנשים באותו חדר, שבדרך-כלל הם גם באותה רמה, שאחד מהם מוגדר כמנהלי ואחד כמקצועי, הוא לא נכון.
אברהם פורז: זה יוצר אפליה.
אברהם פורז: אני חושב שוועדת גרונאו פתרה את זה בצורה נכונה.
אברהם פורז: היום אנחנו בעידן חדש.
אברהם פורז: גם עורך-דין בעל ותק גדול מקליד לפעמים את כתב התביעה לבד במחשב.
אברהם פורז: כל העוזרים עושים אותה עבודה.
אברהם פורז: לכן אני חושב שהאפשרות ליצור שוויון בין העוזרים היא דבר מאוד חשוב, וזאת בלי לפרוץ את המסגרת.
איתן כבל: בואו נאמר לעצמנו אמת.
איתן כבל: אין אף מקום עבודה שכולם מרוויחים אותו דבר, ואף פעם לא יהיה.
איתן כבל: אלא שצריך להתמודד עם הסיטואציות כפי שנוצרות בחיי היום-יום של עבודת הכנסת.
איתן כבל: זה יפה לדבר על שוויוניות, אבל אף אחד לא גדל פה במבחנות, כך ששני אנשים יוצאים מהמבחנה באותו יום.
איתן כבל: גם אפרוחים לא בוקעים מהביצה באותו יום, כל אחד בוקע בזמן שלו.
איתן כבל: המשמעות היא, שכאשר אתה רוצה לייצר שוויוניות מצד אחד, ומצד שני אתה גם שואף שחבר הכנסת ילך אתך כברת דרך כמה שיותר ארוכה, בגלל המיומנות ובהנחה שאתה עובד עם עוזר שאתה מסתדר אתו ועושה אתו עבודה יוצאת מן הכלל, מנקודת המבט שלי יש קושי עצום לדבר על שוויוניות, כי יש תנועה שנובעת אם מחבר הכנסת ואם מהעוזר הפרלמנטרי.
איתן כבל: צריך לומר את הדברים האלה.
איתן כבל: מצד שני, יש לי סיטואציה שהעוזרת הראשונה שלי נכנסה לפי השיטה הקודמת, ונכנס עוזר חדש.
איתן כבל: כמובן שגם אם הייתי רוצה, ואינני רוצה, להרע את התנאים של אותו עוזר, אין לי כל יכולת לעשות כך.
איתן כבל: אני חושב שצריך להתמקד בעוזר המנהלי, לשפר את תנאיו בהנחת עבודה שהוא לא הגיע לפה לחצי שנה או לשבעה חודשים.
איתן כבל: צריך לייצר סיטואציה או סל תנאים, שאם עוזר מנהלי ממשיך אתך כברת דרך ארוכה, ואני לא נכנס לשאלה מה אתה מטיל עליו, הוא יודע שלצערי אין יכולת לשנות את המצב הזה.
איתן כבל: אבל צריך לזכור, שגם עם הרצון שלי, אינני יכול להשוות בין שניהם, למרות שהם יושבים באותו חדר, כי שניהם ידעו מלכתחילה לאיזו סיטואציה הם נכנסים.
איתן כבל: השאלה היא מה לוח הזמנים שאתה יכול למשוך את העניין הזה.
איתן כבל: אם העובד עובד אתך שלוש שנים או ארבע שנים, אני חושב שצריך לשפר את המצב הזה.
רוני בר-און: אתה לא יכול עכשיו להציע דבר חדש שאינו נופל בגדר ההשגות.
שאול יהלום: תצטרף אלי.
רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.
רוני בר-און: גם אם הטיעון שלך שובה לב, אני מצטער.
רוני בר-און: שלב הדיון הוא כזה שאנחנו צמודים להשגות שהוגשו.
רוני בר-און: אני לא ארשה לפרוץ אותן.
רוני בר-און: יכול להיות שהפתרון שלך הוא במסגרת של ההשגה של חבר הכנסת יהלום.
רוני בר-און: אני לא ארשה עכשיו דבר חדש.
איתן כבל: אני אסיים את דבריי לפרוטוקול.
איתן כבל: אני חושב שההצעה שמציג חבר הכנסת יהלום היא קיצונית מדי.
איתן כבל: בתוך הדברים האלה צריך למצוא את שביל הזהב.
רוני בר-און: פרופ' גרונאו יתייחס לדברים, ולאחר מכן נצביע על המלצות הוועדה ועל ההשגות.
ראובן ריבלין: יש כאן מצב משונה.
ראובן ריבלין: מי שהוזמן לכאן הם המסתייגים, זאת אומרת הם גם ינמקו את ההסתייגויות וגם יצביעו עליהן, ולא כל חברי הוועדה.
ראובן ריבלין: צריך שכל חברי הוועדה יהיו כאן להצביע.
רוני בר-און: במקרה זה אין צורך בקוורום.
ראובן ריבלין: יש גם קומנסס.
רוני בר-און: גם כשבא חבר כנסת שהוא לא חלק מוועדת הכלכלה ומדבר על עניינו, הוא מצביע אחר כך במקום נציג הסיעה שלו שאיננו נוכח.
רוני בר-און: אני מבקש שנעה תתקשר עכשיו לכל חברי ועדת הכנסת ותודיע שבעוד רבע שעה אנחנו מצביעים על המלצות ועדת גרונאו, כדי שגם האמירה של היושב-ראש תבוא על מקומה.
רוני בר-און: אורי בצרי, יו"ר ועדת העוזרים הפרלמנטריים, בבקשה.
אורי בצרי: אני רוצה להודות לך וליושב-ראש הכנסת על ההקשבה ועל העזרה, וגם לוועדת גרונאו שדנו בנושא, למרות שפרופ' גרונאו אמר בעצמו שהוא לא חשב שהוא זה שיצטרך להתעסק בעניין של העוזרים הפרלמנטריים.
אורי בצרי: לפני שנתיים ביקשנו את הכינוס של הוועדה, שתהיה ועדה הרבה יותר ממצה ותדון יחד עם העוזרים ועם חברי הכנסת מהו מהותו של עוזר פרלמנטרי ומה תפקידו.
אורי בצרי: לצערנו זה לא בא לידי ביצוע, ולכן אנחנו נקבל את מסקנות הוועדה הזאת, כי זה הרע במיעוטו.
אורי בצרי: זה המקסימום שהצלחנו להשיג במצב הקיים.
אורי בצרי: אני רוצה לתקן אותך, יושב-ראש הכנסת.
אורי בצרי: אנחנו לא מקבלים 8,000 שקלים.
אורי בצרי: המקסימום הוא 6,000 שקלים ברוטו.
רוני בר-און: תואר ראשון, לעוזר המקצועי, זה 6,600 שקלים.
רוני בר-און: תואר שני, 7,000 שקלים.
רוני בר-און: העוזר המנהלי מקבל 4,700 שקלים.
אורי בצרי: גם אם העוזר המנהלי הוא בעל תואר, ויש כאלה שיש להם תואר שני.
ראובן ריבלין: הם מקבלים 7,000 שקלים שכר בסיס, ועל כך צורפו כל מיני תנאים, כמו 650 שקלים שצירפנו לפני שלוש שנים כהוצאות.
ראובן ריבלין: לכן אנחנו מתקרבים מאוד ל-8,000 שקלים.
אורי בצרי: אני רוצה לדבר על ההשגות שהוגשו פה.
אורי בצרי: הראשונה היא בעניין של תוספת 4%, שתחול גם על עוזרי שרים וסגני שרים.
אורי בצרי: אני חושב שזה מוצדק.
אורי בצרי: אנחנו בסך הכול עובדים אצל אותם חברי כנסת.
אורי בצרי: בנושא של רטרואקטיביות, אני רוצה לתקן אותך, בייעוץ משפטי מדובר אך ורק על 10-15 עוזרים שפנו כבר לפני שנתיים לדיון בוועדה.
אורי בצרי: מדובר על הוותק הקודם ולא על הוותק הזה, על אנשים שעברו ממנהלי אצל אותו מעסיק למקצועי, ואך ורק עליהם מדובר.
אורי בצרי: בהסכם עם היועצת המשפטית, זה לא יחול על עוזרים מכנסות אחרות.
אורי בצרי: נושא חשוב מאוד זה נושא האש"ל.
אורי בצרי: אני חושב שמה שהוצע הוא לא מספיק.
אורי בצרי: אנחנו משלמים המון כסף גם על נסיעות.
אורי בצרי: מי שרואה כמה אנחנו משלמים בכנסת על אוכל, אני חושב שזה משהו שאנחנו בהחלט זכאים לו.
אורי בצרי: לקחנו את החישוב של התוספת של 600 שקלים בהתאם למה שעובדי הכנסת מקבלים, בהתאם ל-12 ימים בחודש.
אורי בצרי: עובד כנסת שעובד פה למעלה מ-10 שעות מקבל 55 שקלים ברוטו על יום עבודה, כפול 12 ימים זה יוצא 600 שקלים ברוטו.
אורי בצרי: לפי זה ביקשנו להשוות את התנאים גם לנושא של האש"ל, כך שזה יכסה בצורה מוצדקת את הנושא של הכלכלה.
אורי בצרי: בנושא של ההשגה שהעלה חבר הכנסת שאול יהלום, אני חושב שזה בהחלט מוצדק.
אורי בצרי: פנינו כמה פעמים לוועדת גרונאו לטפל בנושא הזה, ובכל פעם קיבלנו תשובה שלילית.
אורי בצרי: לצערנו לא דיברו אתנו.
אורי בצרי: אם היו מדברים אתנו, אולי באמת היינו מגיעים אתם לעמק השווה.
אורי בצרי: אני חושב שהעוזרים בכנסת עובדים שעות על גבי שעות.
אורי בצרי: אנשים שמגיעים לפה הם אנשים עם תואר.
אורי בצרי: אנחנו לא רוצים שסטודנטים יגיעו לפה לתקופה של הלימודים שלהם ויעזבו אחרי שנה או שנתיים.
אורי בצרי: זה מקצוע אמון, זה מקצוע שבכל מקום בעולם הוא מוערך.
אורי בצרי: אני חושב שהוא מפוצה בדרך-כלל על-ידי תוספות כספיות, בין היתר בגלל שאנחנו יכולים להיות מפוטרים תוך יום, בלי תנאי פיצויים.
אורי בצרי: זה המחיר של מקצוע האמון.
אורי בצרי: אני חושב שזה המינימום שאנחנו צריכים לקבל.
אורי בצרי: אני מבקש שתאשרו את ההשגות האלה, ואנחנו בהחלט נכבד את התוצאות של הוועדה.
רוני בר-און: בבקשה, פרופ' גרונאו.
פרופ' ראובן גרונאו: תודה לכם.
פרופ' ראובן גרונאו: אני שמח שיצא לי לדון בשכר העוזרים הפרלמנטריים, מתוך שאני מודע לחשיבות התפקיד שהם ממלאים לתפקודה של הכנסת, עובדי הכנסת וחברי הכנסת, ומתוך שעד כה הדברים האלה לא גובשו בתקנות המתאימות.
פרופ' ראובן גרונאו: אני חושב שלפחות אני, בפגישות שהיו לי עם העוזרים הפרלמנטריים, ניסיתי להעביר את המסר הזה.
פרופ' ראובן גרונאו: עם זאת, לא ראיתי את עצמי כאחראי על שכר העובדים הפרלמנטריים, בבחינת יובל רכלבסקי שמנהל משא-ומתן מול העוזרים הפרלמנטריים ומגיע לפשרות בשעה 03:00 בבוקר.
פרופ' ראובן גרונאו: אנחנו ועדה ציבורית, שצריכה לדון בתפקודה היעיל של הכנסת, על כל ההיבטים הציבוריים הקשורים בזה.
פרופ' ראובן גרונאו: בשנה של מצוקה תקציבית, ואתם יודעים את הדברים האלה יותר טוב מאתנו, החלטנו על העלאת שכר שבסיבוב הראשון היא הסתכמה ב-12.5%, ואחרי שקיבלנו את המלצותיכם הנוספות תיקנו את זה והיום ההמלצות האלה מסתכמות ב-25% תוספת לעלות השכר.
פרופ' ראובן גרונאו: עלות שכר העוזרים הפרלמנטריים היא 20 מיליון שקלים, והחבילה של השיפורים שאנחנו אישרנו, גם בשכר, גם באש"ל, גם בלינה וכדומה, מסתכמת ב-5 מיליון שקלים.
פרופ' ראובן גרונאו: ההצעות שדחינו, ורוב ההצעות שבהן עסקתם והעליתם בשולחן זה היו על שולחננו משום שנשלחו אלינו במכתב על-ידי ועד העוזרים הפרלמנטריים, מסתכמות ב-5 מיליון שקלים נוספים.
פרופ' ראובן גרונאו: דהיינו, אם תקבלו את ההצעות האלה, מדובר בהעלאה של 50% בסעיף ההוצאה של העוזרים הפרלמנטריים.
פרופ' ראובן גרונאו: חשב הכנסת יוכל לפרט אחד לאחד את פריטי ההוצאה.
פרופ' ראובן גרונאו: כמובן, ההצעה של חבר הכנסת דהן היא הזולה מבין ההצעות האלה, משום שהיא מסתכמת רק בשיפורים שוליים.
ענבל גבריאלי: היא לא עולה, זה פשוט חלוקת העוגה מחדש.
נסים דהן: אין בה תוספת אגורה.
פרופ' ראובן גרונאו: אנחנו היינו ערים מצד אחד לעובדה שאנחנו רוצים להבטיח שכר הוגן והולם לעבודה שהעוזרים הפרלמנטריים עושים, תוך הכרת המגבלות שיש על המחוקק ויש על התקציב, במיוחד בשנה זאת.
פרופ' ראובן גרונאו: מה המגבלות הנוספות שיש עלינו?
פרופ' ראובן גרונאו: ככל גוף ניהולי, יש בפנינו מגבלות של תקינה.
פרופ' ראובן גרונאו: את התקינה הזאת קבעו ועדות קודמות, שאמרו שיהיה עוזר מנהלי ועוזר מקצועי.
פרופ' ראובן גרונאו: החיים הם לפעמים יותר חזקים מהתקינה, ועל כן לפעמים הסמכויות מתחלקות בצורה שווה בין העוזרים.
פרופ' ראובן גרונאו: אנחנו היינו ערים לזה, ואמרנו שהשכר יחולק בצורה שווה בין העוזרים.
פרופ' ראובן גרונאו: אני יודע שבשלב מעבר נוצרת בעיה, משום שכבר נקבעו תקנים.
פרופ' ראובן גרונאו: אבל זה רק בשלב המעבר, כי אם אתה יודע שאתה רוצה להעסיק רק עוזרים שהם מקצועיים, מראש תקבע שהעוזר הבא שלך, אחרי שהעוזר המקצועי עזב, יקבל את השכר הממוצע.
פרופ' ראובן גרונאו: מאחר שיש פה העלאה משמעותית בשכר שאנחנו ממליצים עליו, שכרו של אף עובד לא יקופח כתוצאה מהשינויים שאנחנו המלצנו עליהם.
פרופ' ראובן גרונאו: נכון שבתקופת מעבר תהיה בעיה, אבל ברגע שאתה תתרגל לזה שיש לך שני עובדים מקצועיים, הם יידעו שהם לא עובדים אצלך תמורת 9,000 שקלים אלא תמורת 7,000 שקלים, שזה הממוצע בין שתי רמות השכר.
פרופ' ראובן גרונאו: עד כה לא היתה מגבלה של היצע של אנשי איכות שיבואו ויסייעו לצד עובדי הכנסת, כך שאי-אפשר לומר שהשכר – אפילו הקודם – לא היה שכר הולם במובן שלא נמצאו האנשים ההולמים.
פרופ' ראובן גרונאו: להיפך, האנשים שיושבים מסביב לשולחן הזה בשורה האחורית הם בוודאי הולמים, והיו מוכנים לעבוד בשכר יותר נמוך, אבל חשבנו שזה שכר לא הוגן ועל כן העלינו את זה.
פרופ' ראובן גרונאו: יש נושא ההכרה בוותק.
פרופ' ראובן גרונאו: הוותק של העוזרים הפרלמנטריים הוא ייחודי, משום שבמנהל הציבורי תוספת הוותק היא אחוז או שניים, ואנחנו, מתוך שהכרנו שאנחנו עוסקים פה בבעל-חיים מיוחד, אמרנו שתוספת הוותק היא 4% או 5%.
פרופ' ראובן גרונאו: אבל ניתן גם, שהוותק צריך להיות מוגבל לתפקיד.
פרופ' ראובן גרונאו: התפקיד הוא עוזר פרלמנטרי, התפקיד הוא לא עוזר, התפקיד הוא לא מי שעבד אתי במהלך השנים.
פרופ' ראובן גרונאו: לא זה מה שקובע את הרצף.
פרופ' ראובן גרונאו: מה שקובע את הרצף הוא העבודה בפרלמנט.
פרופ' ראובן גרונאו: במהלך השנים שהוא היה עוזר שר, הוא קיבל תגמול הולם על זה שהיה עוזר שר, ולא צריך להוסיף לו על זה לאחר מכן עוד את התגמול בתוספות ותק.
פרופ' ראובן גרונאו: להזכירכם, העניין של תוספת ותק כשלעצמו, לפי הערכת החשב, מסתכם ב-1.6 מיליון שקלים.
פרופ' ראובן גרונאו: כלומר, תוספת של 7%-8%.
אברהם פורז: יש עוזרי שרים שמקבלים לא יותר מעוזרים פרלמנטריים.
פרופ' ראובן גרונאו: כנ"ל לגבי מי שהיה עוזר בסיעה וכדומה.
פרופ' ראובן גרונאו: ברור שהדברים האלה מהווים מבחן שהוא יהיה יותר מתאים מאדם אחר, אבל הוא לא צריך להתבטא גם בתוספות ותק.
פרופ' ראובן גרונאו: לבסוף עולה נושא הפיצול.
פרופ' ראובן גרונאו: אנחנו חשבנו שראוי שהעוזרים הפרלמנטריים יהיו אנשי איכות, ועל כן אנחנו הקפדנו על כך שיהיו שני עוזרים פרלמנטריים, ולא שלושה ולא ארבעה.