GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארבל אסטרחן: "(ה) הצעת החוק תונח על שולחן הכנסת לקריאה שנייה, רק אחרי שוועדת הכנסת תיתן החלטתה" - זה לא כתוב היום וועדת יצחק לוי הציעה לכתוב כהבהרה, כדי שהשר לא יגיד: אני מניח את זה, בינתיים ועדת הכנסת תדון.
ארבל אסטרחן: לא מניחים עד שוועדת הכנסת החליטה, וגם הגבלנו את ועדת הכנסת לישיבתה הקרובה.
רשף חן: בואו נוסיף שלפני ההחלטה של ועדת הכנסת, תינתן חוות דעת של הייעוץ המשפטי לכנסת.
ארבל אסטרחן: זה בעצם מה שקורה.
ארבל אסטרחן: אני תמיד מבקשת שיבוא היועץ המשפטי של הוועדה, שבקיא בנושא ויכול להסביר על מה החוק ולמה זה נושא חדש.
רשף חן: אם אתם אומרים שזה ממילא קורה, אז על אחת כמה וכמה שיש להוסיף את זה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל כך אתה מבזה את היועץ המשפטי, כי הרבה פעמים ההחלטה היא פוליטית.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היועץ המשפטי יטען למה זה חורג מגדר הנושא, וחברי הכנסת יגידו ההיפך.
רשף חן: זה לא מבזה את היועץ המשפטי.
רשף חן: הוא יגיד: ההחלטה פוליטית.
רשף חן: הנושא הזה אמור להתקבל לגופו של עניין, הוא לא אמור להיות פוליטי.
רשף חן: אם מישהו יודה שההחלטה התקבלה פוליטית, זה ייפסל.
ארבל אסטרחן: בכוכביות יש דוגמאות לכך.
ארבל אסטרחן: ערוץ 7 היה נושא חדש, ובית המשפט פסל את הסעיף הזה.
ארבל אסטרחן: חבר הכנסת פורז טען כי חלק החוק הנוגע לשידורי חדשות על-ידי ערוצים ייעודיים מהווה נושא חדש, וזה נפסל.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בכוכבית כתוב גם: "זהו מסוג העניינים שבו יש ליתן משקל ניכר לעמדת הוועדה הנוגעת בדבר ולהחלטת ועדת הכנסת, על פיה אין מדובר בנושא חדש".
רשף חן: מי שירצה, יבקש חוות דעת והוא זכאי לקבל אותה תמיד.
רשף חן: אבל האמת היא שזה נושא משפטי פרופר.
רשף חן: זה מסוג הנושאים שבכלל לא צריכים להיות מסורים לפורום הפוליטי.
רשף חן: הייעוץ המשפטי צריך לפסוק לכאן או לכאן, ואנחנו צריכים להצביע.
רשף חן: לכל הפחות צריכה להיות פה חוות הדעת של היועץ המשפטי שלנו.
רשף חן: הרעיון שאנחנו מקבלים פה החלטה בשאלה משפטית בלי ייעוץ משפטי - הוא מגוחך.
ארבל אסטרחן: כשחוקקו את החוק היה על זה דיון בשאלה האם לכתוב שחוות הדעת של היועץ המשפטי לכנסת מחייבת, והחליטו שלו.
ארבל אסטרחן: נתנו לעניין זה את הדוגמא של קביעת ועדה.
ארבל אסטרחן: את סעיף (ה) אני משאירה כמות שהוא.
ארבל אסטרחן: בתקנון הקיים יש כוכבית האומרת: "ועדת הכנסת קבעה לעצמה כלל מנחה, לפיו, כאשר בעת הקריאה הראשונה של הצעת החוק מודיע השר או סגן השר כי בדעתו להציע תיקונים להצעת החוק, ולאחר מכן מועלית בוועדה טענה של חריגה מגדר הנושא, לא תראה ועדת הכנסת את התיקון המוצע כחורג מגדר הנושא".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה לא חדש במובן זה שחברי הכנסת היו מודעים לכך כאשר הצביעו על הצעת החוק בקריאה ראשונה.
ארבל אסטרחן: השר או סגנו מציג נוסח כחול, ואומר: דעו לכם שבוועדה ארצה להכניס גם את הנושא הזה.
ירדנה מלר-הורוביץ: או שבדיון אחר מחברי הכנסת אומר "חבל שלא התייחסתם לזה", והשר אומר:
ירדנה מלר-הורוביץ: אין מניעה שאוסיף את זה להצעת החוק.
רשף חן: אני מציע כך.
רשף חן: לפני סעיף (ד), שזה השלב שבו ועדת הכנסת מחליטה את ההחלטה, נכתוב כך: אחד, "כל חבר בוועדת הכנסת רשאי לבקש חוות דעת של הייעוץ המשפטי של הכנסת אם הנושא חורג מגדר הנושא או לא".
רשף חן: זה תיאור של המצב הקיים גם היום, זה לא חידוש.
רשף חן: שניים, נוסיף מה שנאמר בכוכבית: "אם בעת הקריאה הראשונה של הצעת החוק מודיע מציג החוק כי בכוונתו להציע תיקונים להצעת החוק, תילקח הודעתו זו בחשבון בעת הדיון בטענה של חריגה מגדר הנושא".
רשף חן: כי השאלה מה הוא הודיע, האם הודיע באופן כללי, איזה פירוט הוא נתן.
רשף חן: זאת שאלה שאי אפשר לכמת אותה מראש.
ארבל אסטרחן: סעיף 178 הוא סעיפים 121-122 הקיימים, בשינוי: "(א) הוועדה רשאית בכל עת לעשות אחד מאלה, ועליה להודיע על כך לכנסת - ".
ארבל אסטרחן: סעיפים 121 ו-122 מדברים על חלוקת הצעות חוק.
ארבל אסטרחן: לזה תמיד צריך אישור ועדת הכנסת, וזה משהו מאוד טכני כי היא לא מכירה את החוק.
ארבל אסטרחן: השאלה אם נדרש אישור ועדת הכנסת לדברים האלה, או שהוועדה הרלוונטית יכולה להחליט ביוזמתה.
ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי הציעה למחוק מסעיף 122 הקיים את המילים "על פי יוזמתה ובאישור ועדת הכנסת".
ארבל אסטרחן: אגיד מה הדברים שיכולה להחליט הוועדה שדנה בהצעת החוק.
ארבל אסטרחן: הוועדה יכולה להחליט שהיא רוצה להגיש את הצעת החוק שהועברה אליה כשתי הצעות חוק נפרדות, בעת ובעונה אחת או במועדים שונים.
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, היא רוצה בחלק להמשיך לדון וחלק להגיש, או שהיא רוצה להגיש שתי הצעות חוק ביחד.
ארבל אסטרחן: היום, אם היא רוצה חלק מהצעת החוק להשאיר אצלה וחלק להביא למליאה, היא צריכה אישור הכנסת לשם כך, ורואים את זה כאילו זאת עוד קריאה ראשונה של חלק החוק.
ארבל אסטרחן: זה מה שאומר 121 הקיים, זה מאוד מסורבל.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי זה מיותר.
רשף חן: את בעצם אומרת כך: "הוועדה רשאית בכל עת לעשות אחד מאלה, ועליה להודיע על כך לכנסת" - היא לא צריכה רשות, אלא הודעה.
רשף חן: זה התיקון.
ארבל אסטרחן: נכון, היא תחליט והיא רק מודיעה, בלי אישור של ועדת הכנסת.
ארבל אסטרחן: "(1) למזג שתי הצעות חוק או יותר שעברו קריאה ראשונה ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת".
רשף חן: אני מציע להגיד: "למזג שתי הצעות חוק או יותר שעברו קריאה ראשונה, והמונחות לפניה".
רשף חן: זה לא מובן מאליו.
ארבל אסטרחן: נכתוב: "שעברו אליה אחרי הקריאה הראשונה".
ארבל אסטרחן: "(2) לחלק הצעת חוק לשתי הצעות חוק או יותר".
רשף חן: לחלק הצעת חוק שהועברה אליה לשתי הצעות חוק או יותר.
ארבל אסטרחן: בסדר.
ארבל אסטרחן: אני ממשיכה: "לפי סעיפים או לפי נושאים או בחלוקה אחרת, ולהביאן כהצעות חוק נפרדות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת".
ארבל אסטרחן: כתבתי "לפי סעיפים או לפי נושאים או בחלוקה אחרת", כי זה נמצא בכוכבית.
ארבל אסטרחן: הסיבה לכך היתה הצעת חוק טל.
ארבל אסטרחן: רצו להביא לאישור את כל החוק אבל כהוראת שעה.
ארבל אסטרחן: ואז אמרו שאפשר גם לחלק לפי תקופות.
ארבל אסטרחן: הצעת החוק שהממשלה הציעה היתה לחמש שנים.
ארבל אסטרחן: אמרו: אנחנו מעלים עכשיו למליאה הצעה שכל החוק יהיה בתוקף למשך שנה, ואת כל החמש שנים אנחנו משאירים בוועדה.
ארבל אסטרחן: באו לוועדת הכנסת שתתיר לחלק לפי תקופות, ובהתאם לכך יש כוכבית: "הוראת סעיף 121 מאפשרת למליאת הכנסת להרשות להביא לפניה חלק מהצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית, לא רק בדרך של פיצול לפי סעיפים הצעת החוק, אלא גם בחלוקה מהותית, בין לפי הנושאים בהם דנה הצעת החוק, ובין לפי התקופות, אליהן מתייחסת הצעת החוק".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני הייתי עושה הבחנה בין שני הסעיפים האלה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כאשר יש שתי הצעות חוק שעברו קריאה ראשונה, והמליאה נתנה את דעתה והצביעה על כל אחת מהן, זה בסדר, אפשר למזג אותן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כאשר אתה רוצה לחלק הצעת חוק, פה הייתי רוצה שיצביעו על זה ולא שרק יושב-ראש ועדת הכנסת יבוא ויודיע על כך.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני הייתי עושה הבחנה בין שני הנושאים האלה.
אתי בן-יוסף: כך זה היה עד עכשיו.
אתי בן-יוסף: מיזוג הצעות חוק עבר באישור ועדת הכנסת; חלוקת הצעת חוק והבאת רק חלק ממנה לאישור הכנסת - היתה צריכה הצבעה במליאה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם רוצים לראות בזה קריאה ראשונה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האמת היא שהיום כמעט אף אחד לא יודע שזאת קריאה ראשונה ושהוא יכול להירשם לדיון.
רשף חן: מה שעולה מן הדיון הוא שיש הבדל בין מיזוג לחלוקת הצעת חוק.
רשף חן: המיזוג הוא הרבה פחות משמעותי, זה קורה כמעט כל הזמן כדבר שבשגרה, לעומת חלוקה שהוא דבר הרבה יותר משמעותי.
רשף חן: נדבר קודם כל על מיזוג.
רשף חן: האם צריך הסכמה של מציעי החוק למיזוג הצעות חוק?
ארבל אסטרחן: ממש לא, זאת החלטה של הוועדה.
רשף חן: אז צריך לאחד את סעיפים 178(א) ו-178(א)(1): "הוועדה רשאית בכל עת למזג שתי הצעות חוק או יותר שעברו קריאה ראשונה ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת, ועליה להודיע על כך לכנסת בעת ההבאה לקריאה שנייה וקריאה שלישית".
רשף חן: סעיף 178(ב) יאמר: "הוועדה רשאית, באישור ועדת הכנסת, לחלק הצעת חוק לשתי הצעות חוק או יותר" - תורידי את "לפי סעיפים או לפי נושאים או בחלוקה אחרת" - "ולהביאן כהצעת חוק נפרדות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת".
ארבל אסטרחן: האם לא נפריד בין מצב שמגישים את הצעות החוק הללו בעת ובעונה אחת לבין מצב שאת הצעות החוק המחולקות מגישים במועדים שונים?
ארבל אסטרחן: היום, אם רוצים חלק מהצעת החוק להשאיר בוועדה וחלק להעלות לקריאה שנייה ושלישית, צריך את אישור הכנסת, שזה כמו קריאה ראשונה.
ארבל אסטרחן: לעומת זאת, אם הוועדה מחלקת את הצעת החוק לשתי הצעות חוק או יותר ומביאה אותן ביחד לקריאה שנייה ושלישית, לא צריך את אישור הכנסת.
ארבל אסטרחן: במצב רגיל, אם הביאו לוועדה הצעה של 100 עמודים והיא הכינה מתוך זה 10 עמודים והעלתה את זה לקריאה שנייה ושלישית, זה מותר לה ובזה נגמר העניין.
ארבל אסטרחן: אם הוועדה רוצה ש-90 העמודים הנותרים יישארו אצלה להמשך דיון, היא צריכה אישור של הכנסת.
רשף חן: אני חושב שמספיק אישור של ועדת הכנסת.
רשף חן: לגבי החלק שנותר בוועדה, זה יהיה כמו כל חוק שעבר לוועדה וצריך ללחוץ שהוא יעלה לקריאה שנייה ושלישית ולא ייקבר בוועדה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל אם מישהו בקריאה הראשונה הצביע עבור החוק הזה, בידיעה שיש איזון בין החלקים והוא היה מוכן לוותר בחלק אחד כדי לקבל את החלק האחר?
ארבל אסטרחן: בכל מקרה, הוועדה היתה יכולה להכין רק חלק מהצעת החוק.
ארבל אסטרחן: אין לו ביטוח מה יעלה לקריאה שנייה ושלישית.
רשף חן: באופציה השנייה, תוסיפי לפחות הודעה למליאה.
ארבל אסטרחן: נאמר כך: "הוועדה רשאית, באישור ועדת הכנסת, לחלק הצעת חוק לשתי הצעות חוק או יותר, ולהביאן כהצעות חוק נפרדות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת.
ארבל אסטרחן: יושב-ראש ועדת הכנסת יודיע החלטת הוועדה לכנסת".
ארבל אסטרחן: עכשיו יש כוכבית האומרת שבהצעת חוק ממשלתית אפשר לשלב הצעת חוק פרטית, וכתבתי את זה כאן בסעיף 178(ב): "הוועדה רשאית לשלב בהצעת החוק, הצעת חוק פרטית שאושרה בדיון המוקדם ואשר עוסקת באותו נושא; החליטה הוועדה כאמור, תינתן לאחד מחברי הכנסת שהציעו את הצעת החוק הפרטית רשות להסביר את ההצעה במליאה במשך זמן שלא יעלה על שלוש דקות, אחרי דברי יושב-ראש הוועדה כאמור בסעיף ..." - עכשיו יש תוספת שלי, כי זה מה שקיים היום - "חזרה בה הממשלה מהצעת החוק, יראו את הצעת החוק הפרטית כאילו לא שולבה בהצעת החוק".
ארבל אסטרחן: זאת אומרת, הצעת החוק הפרטית עברה קריאה טרומית והיא משולבת עם הצעת חוק שעברה קריאה ראשונה.
ארבל אסטרחן: אם הממשלה חוזרת בה מהצעת החוק, לא רואים את ההצעה הפרטית כאילו היא עברה קריאה ראשונה.
ארבל אסטרחן: היא חוזרת למצב שהיא היתה בו.
רשף חן: אני מבין שזה המצב הקיים, בסדר גמור.
רשף חן: נסיים עכשיו את הישיבה.
רשף חן: תודה רבה.
רשף חן: צריך גם להצביע על ההסתייגות שנדונה בוועדה.
ארבל אסטרחן: נכון, כך אמור להיות.
ארבל אסטרחן: הסתייגות זה משהו שהוועדה הצביעה עליו, החליטה לא לקבל וזה נכנס כהסתייגות.
ארבל אסטרחן: לפעמים זה לא כך - לפעמים נותנים איזשהו נייר, אפילו אחרי הישיבה, ומבקשים להכניס את זה כהסתייגות.
אתי בן-יוסף: לפעמים זאת הסתייגות דיבור.
רשף חן: בעצם מוצע לשנות את המצב הקיים היום ולומר שלא תוגש הסתייגות לאחר שהוועדה סיימה את דיוניה בחוק, במקום לאחר שהונחה על שולחן הכנסת.
רשף חן: זה בסתירה מוחלטת למה שהתקנון אומר כרגע.
רשף חן: היום, כל זמן שהצעת החוק לא הונחה על שולחן הכנסת, כל אחד יכול להגיש הסתייגות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה שנאמר כאן לא עומד בסתירה.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כשארבל אומרת "לא תוגש כהסתייגות הצעה שלא נדונה בוועדה", אני לא לוקח את זה על הציר הכרונולוגי של הדברים, אני לוקח את זה מבחינת העניין.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה לא שייך לציר הכרונולוגי שאומר: כל עוד זה לא הונח, הנושא פתוח גם להסתייגויות.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ההערה בסיפה היא מהותית, היא לא הערה על ציר הזמן.
רשף חן: זאת הערה שתפורש לחלוטין על ציר הזמן.
רשף חן: השאלה אם צריך להעלות את ההסתייגות תוך כדי הדיון - במובן זה נדונה ההסתייגות - או שלא צריך להעלות אותה תוך כדי הדיון.
רשף חן: כרגע התקנון אומר שלא צריך להעלות אותה תוך כדי הדיון.
ארבל אסטרחן: אם מתחילים עם הרישה, אז ברור מה הרעיון של הסתייגות: "חבר הכנסת שהציע הצעה לעניין הצעת החוק והצעתו לא התקבלה".
ארבל אסטרחן: כרגע זה לא כתוב, אבל זה המצב.
ארבל אסטרחן: היום אין סעיף שאומר מה זאת הסתייגות.
רשף חן: בעצם הסעיף הרלוונטי לעניין הסתייגויות, ומי יכול להגיש אותן, הוא סעיף 104 בתקנון הקיים.
רשף חן: מה אמרנו כשדיברנו על הסעיף הזה?
ארבל אסטרחן: את הכוכבית של סעיף 104(א) כתבנו להעביר לפרק החקיקה.
רשף חן: הכוכבית אומרת כך: "הצעת תיקון לחוק שבדיון הוועדה לפי סעיף 104 לתקנון הכנסת (מה שמכונה "הסתייגות") תוגש לוועדה בכתב לפני הדיון.
רשף חן: חבר הכנסת רשאי לבקש כי הוועדה תדון בהצעתו גם שלא בנוכחותו; חבר הכנסת שלא הגיש הצעתו בכתב, רשאי לבקש כי יוזמן להשתתף בדיון הוועדה, ובדיון יציג את הצעתו".
רשף חן: אז עכשיו אנחנו יודעים שאתה יכול להגיש הצעה לוועדה, או לבקש שיזמינו אותך.
רשף חן: עכשיו, כאן את אומרת "חבר הכנסת שהציע הצעה לעניין הצעת החוק" - איפה כתוב שהוא רשאי להגיש הצעה?
רשף חן: צריך להתחיל בזה שחבר הכנסת, וכן הממשלה, רשאים להגיש הצעות.
רשף חן: כאן הלכת לפי סעיף 123, והסעיף הזה מניח שההצעות כבר נדונו וטופלו.
רשף חן: אבל זה לא המצב.
רשף חן: כי דחינו את העניין לפרק הזה.
רשף חן: סעיף 179 צריך לעסוק בהסתייגויות.
רשף חן: צריך לומר שחבר הכנסת או הממשלה רשאים להציע הצעה לעניין הצעת החוק.
ארבל אסטרחן: זה שייך לדיון בוועדה.
ארבל אסטרחן: אנחנו בשלב שההצעה עברה לוועדה, וכבר כתוב "הוועדה תדון בהצעת החוק שהועברה אליה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: רשף חן מבקש שתתחילי את הסעיף מההתחלה, מעצם הזכות שיש לחבר הכנסת ולממשלה להגיש הצעה לעניין הצעת החוק.
רשף חן: המצב הוא זה: יש טיוטה של הצעת חוק.
רשף חן: חבר הכנסת או הממשלה רשאים להגיש הצעה לתיקון הצעת החוק.
רשף חן: אם ההצעה לא התקבלה, היא הופכת להסתייגות.
רשף חן: האם כל חבר הכנסת רשאי להגיש הסתייגות, גם מי שאינו חבר בוועדה שבה נדונה הצעת החוק?
ארבל אסטרחן: כן, אם מאוד מעניינת אותך הצעת חוק שנדונה בוועדה שאתה לא חבר בה, אתה יכול להציע הצעה לעניין הצעת החוק.
ארבל אסטרחן: אתה מגיש את זה בכתב.
רשף חן: סעיף 104 הקיים עוסק בהשתתפות בדיון של חברי הכנסת שאינם חברי הוועדה.
רשף חן: יש בו הערת שוליים שעוסקת בהצעות תיקון של אלה שאינם חברי הוועדה.
ארבל אסטרחן: חבר הכנסת שהציע הצעה לעניין הצעת החוק והיא לא התקבלה, רשאי לבקש לצרף הסתייגות.
רשף חן: בואו נתחיל בזה שכל חבר הכנסת והממשלה רשאים להציע הצעה לתיקון הצעת החוק.
רשף חן: אם ההצעה מתקבלת, אין הסתייגויות.
רשף חן: אם ההצעה לא התקבלה, רשאי חבר הוועדה או הממשלה, או המציע אם סיעתו איננה מיוצגת בוועדה, לצרף את הצעתם להצעת החוק כהסתייגות.
רשף חן: וזה כל עוד לא הונחה הצעת החוק על שולחן הכנסת.
ארבל אסטרחן: זה כתוב אחר כך בסעיף 180(ה): "חבר הכנסת לא יוכל לצרף את שמו לרשימת ההסתייגויות לאחר שהצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת".
רשף חן: זה אומר שגם על פי התקנון הקיים וגם על פי הפרקטיקה, אתה לא יכול להגיש הסתייגות על משהו שלא הוצע או תוך כדי הדיון או בכתב לפני כן.
רשף חן: באיזושהי צורה מישהו צריך להציע את זה כדי שתירשם הסתייגות.
רשף חן: עכשיו, התקיים הדיון, הצעתי את הצעתי ובסוף הדיון עדיין לא אמרתי שאני מבקש להסתייג.
רשף חן: האם עד שההצעה מונחת על שולחן הכנסת, אני יכול לחזור ולהגיד שאני מבקש לצרף את הצעתי כהסתייגות?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כן, כל עוד זה לא הונח אתה יכול.
רשף חן: בואו נוסיף הצטרפות להסתייגויות, הצטרפות בצורה מסודרת.
רשף חן: לאחר שחבר הוועדה אמר: אני מסתייג לסעיף זה, חברי סיעה רשאים להצטרף.
ארבל אסטרחן: בפועל לדעתי אין מגבלה.
ארבל אסטרחן: מי שמגיש הסתייגות, בכלל לא בודקים אם הוא חבר הוועדה או לא חבר הוועדה.
ארבל אסטרחן: "חבר הכנסת או חבר הממשלה רשאים להגיש הצעה לתיקון הצעת החוק.
ארבל אסטרחן: לא התקבלה ההצעה, רשאי חבר הכנסת או הממשלה לבקש לצרף את הצעתו להצעת החוק כהסתייגות".
ארבל אסטרחן: אם כל הסיעה מבקשת להצטרף להסתייגות, כל אחד מחברי הסיעה צריך לבקש.
ארבל אסטרחן: בחוק ההסדרים, שזה מאוד בעייתי, אנחנו מבקשים שכולם יחתמו על זה.
רשף חן: למה לסרבל?
רשף חן: אם אני מגיש הסתייגות ועוד כמה חברי הכנסת רוצים לדבר עליה?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז שיטרחו ויגישו הסתייגויות.
ארבל אסטרחן: סעיף 179(א) יהיה כך: "כל חבר הכנסת והממשלה רשאים להגיש הצעה לתיקון החוק.
ארבל אסטרחן: לא התקבלה ההצעה, רשאי חבר הכנסת או הממשלה לבקש את הצעתו להצעת החוק כהסתייגות, עד להנחת הצעת החוק על שולחן הכנסת".
ארבל אסטרחן: זה יהיה במקום סעיף (א), אבל כן ייאמר שזה בכפוף לסעיף של נושא חדש.
ארבל אסטרחן: אנחנו מורידים את תחילת סעיף 179(ב) האומר "חבר הכנסת שאינו חבר הוועדה, המבקש להציע תיקון להצעת חוק שבדיון בוועדה, רשאי להגישה בכתב לפני הדיון, או להשתתף בדיון לצורך הצגת הצעתו", משום שקבענו ב-(א) שכל חבר הכנסת יכול להגיש הסתייגות.
ארבל אסטרחן: אבל אנחנו משאירים את הסיפה "חבר הכנסת רשאי לבקש כי הוועדה תדון בהצעתו גם שלא בנוכחותו", כי זה קורה הרבה.
ארבל אסטרחן: למשל, אם אתה רואה חוק שעבר בקריאה ראשונה בוועדה שאתה לא חבר בה, אתה מגיש הסתייגות ואתה לא יודע מתי יהיה דיון, ואתה רוצה שידונו בהסתייגות שלך.
רשף חן: בעצם זה אומר שחבר הכנסת שאיננו חבר הוועדה, הרוצה להגיש הצעה לתיקון הצעת החוק כאמור בסעיף (א) רשאי להשתתף בדיון.
ארבל אסטרחן: יותר מזה.
ארבל אסטרחן: הוא רשאי להגיש את ההצעה בכתב לפני הדיון וגם לבקש שידונו בה בהיעדרו.
רשף חן: ואם הממשלה הגישה הצעה והיא לא מתייצבת לדיון, זה אותו הדבר.
רשף חן: אז בעצם סעיף (ב) אומר: מי שהגיש הצעה, כאמור בסעיף קטן (א), רשאי להגיש הצעתו בכתב או בעל פה והיא תידון אף בהיעדרו, ורשאי
ארבל אסטרחן: אז סעיף (ב) יאמר כך: "מי שהגיש הצעה, כאמור בסעיף קטן (א), רשאי להגישה בכתב לפני הדיון, או להשתתף בדיון לצורך הצגת הצעתו; חבר הכנסת רשאי לבקש כי הוועדה תדון בהצעתו גם שלא בנוכחותו".
ארבל אסטרחן: עכשיו, נאמר פה שהממשלה רשאית להגיש הסתייגות.
ארבל אסטרחן: נשאלת השאלה מי זה הממשלה?
ארבל אסטרחן: האם זאת הממשלה או שזה שר מסוים?
ארבל אסטרחן: תראו בהמשך שלא מצביעים על הסתייגות אם המסתייג נעדר מן המליאה.
ארבל אסטרחן: אם שר מסוים מגיש הסתייגות, האם רשאים להצביע עליה כשהוא נעדר מהישיבה אבל נוכחים שרים אחרים?
רשף חן: לדעתי הממשלה זה הממשלה, לא שר מסוים.
רשף חן: זה יכול שר בשם הממשלה, כל אחד מהשרים רשאי לדבר בשם הממשלה, יש להם אחריות קולקטיבית.
רשף חן: אם במקום "הממשלה" נכתוב "שר בממשלה", יכול להיות מצב שלשני שרים, לכל שר תהיה הסתייגות שונה.
רשף חן: לדעתי, לממשלה יש אחריות קולקטיבית, לכן הממשלה צריכה לדבר בקול אחד.
רשף חן: השרים צריכים להחליט ביניהם מה הם רוצים ולהודיע לנו.
רשף חן: לכן זה לא צריך להיות שר בממשלה, אלא הממשלה.
רשף חן: לגבי הפרשנות של מי מדבר בשם הממשלה, נשאיר את זה לעורכי-הדין...
ארבל אסטרחן: באיזשהו מקום בתקנון נצטרך להתייחס לזה.
ארבל אסטרחן: כי היום יכול להיות מצב ששר אחד עולה ואומר: אני מושך את הצעת החוק, ושר אחר אומר: אני לא מושך.
ארבל אסטרחן: פעם אחת צריך לעשות בזה סדר.
רשף חן: התשובה היא שבמקרה של ספק, ראש הממשלה יחליט.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואם הוא לא זמין?
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנחנו מדברים על ישיבת מליאה, שצריך להחליט תוך דקה וחצי.
רשף חן: הממשלה תודיע לכנסת מי מדבר בשמה.
רשף חן: אחרת בכל רגע נתון, יבוא שר ויגיד: אני מדבר בשם הממשלה.
רשף חן: יבואו שניים ויגידו: אני מדבר בשם הממשלה.
ארבל אסטרחן: היום בהסתייגויות כותבים, למשל: שר הבריאות מציע, לא כותבים: הממשלה מציעה.
ארבל אסטרחן: יכול להיות שזאת טעות ושצריך לכתוב: הממשלה מציעה.
רשף חן: לעניין הזה, נכתוב: הממשלה.
ארבל אסטרחן: את סעיף (ג) אפשר להוריד לאור מה שאמרנו.
ארבל אסטרחן: סעיף (ד) קיים היום: "הסתייגות אינה יכולה לשלול את עצם החוק".
רשף חן: כלומר, הסתייגות לא יכולה להציע שכל הסעיפים יבוטלו.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היא גם לא יכולה להציע שסעיף מהותי יבוטל, או הסתייגות שמעקרת את כל החוק.
ארבל אסטרחן: "(ה) הסתייגות לא תכלול כינוי או ביטוי מעליב, גידופין או דברי בלע".
ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי הציעה כאן נוסח קצת אחר: פגיעה אישית, נוסח שיש בו משום בזיון או אי כבוד, או שאין לה נגיעה לחוק או לסעיף אליו היא מתייחסת.
ארבל אסטרחן: אין נגיעה לסעיף - בשנים האחרונות אנחנו מקפידים על זה בלשכה המשפטית.
ארבל אסטרחן: פעם היו כותבים שטויות, בחוק ההסדרים היו מכניסים כל מיני בדיחות, אנחנו לא מרשים את זה.
רשף חן: נשאיר את זה כפי שכתבת את הסעיף.
ארבל אסטרחן: סעיף 180 מבוסס על סעיף 123 הקיים היום, ומדבר על הנחה על שולחן הכנסת לקריאה שנייה.
ארבל אסטרחן: "(א) סיימה הוועדה את דיוניה בהצעת החוק, תביאה" - במקום "תחזירה" היום - לכנסת לקריאה השנייה, בנוסח שאישרה לכך ובצירוף ההסתייגויות, או תציע לכנסת להסירה מסדר היום".
ארבל אסטרחן: סעיף (ב) נמצא היום בכוכבית: "הסתייגות זהה שהוגשה על-ידי מספר חברי הכנסת, תירשם כהסתייגות אחת בשם כל המציעים או בשם סיעתם".
ארבל אסטרחן: את המילים "בשם סיעתם" אני הוספתי, כי זה מה שקורה בפועל.
ארבל אסטרחן: ואז כולם יכולים לדבר.
רשף חן: את לא רוצה לכתוב שלכולם תהיה רשות דיבור?
ארבל אסטרחן: זה מופיע בהמשך, בסדרי הדיון בקריאה שנייה: "הגישו מספר חברי הכנסת הסתייגות זהה, רשאי כל אחד מהם לנמק את הסתייגותו".
ארבל אסטרחן: פה מדובר רק על ההנחה.
ארבל אסטרחן: סעיף 180(ג): "היו הקולות בוועדה שקולים לכל אחת מכמה גרסאות" - היום כתוב שתי גרסאות, לדעתי זה יכול להיות גם יותר משתיים - "לסעיף בהצעת החוק, תביא הוועדה את הגרסאות השונות להצבעה בקריאה השנייה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כלומר, אם בסעיף מסוים הצביעו בוועדה על שתי גרסאות שהוצעו והם זכו באותו מספר קולות, הן באות למליאה כגרסה א' וגרסה ב'.
ארבל אסטרחן: "(ד) הצעת החוק בצירוף ההסתייגויות כאמור תונח על שולחן הכנסת על-ידי יושב-ראש הכנסת, והוא יעמידה על סדר יומה".
ארבל אסטרחן: את הכוכבית שקיימת היום באותו סעיף הכנסתי לסעיף (ה): "חבר הכנסת לא יוכל לצרף את שמו לרשימת ההסתייגויות לאחר שהצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת".
ארבל אסטרחן: סעיף 181 הוא 123א הקיים, שהוא סעיף יחסית חדש ואני חושבת שהוא נשאר כאן בדיוק כמו שהוא.
ארבל אסטרחן: אמרנו שהוועדה יכולה להכין את הצעת החוק או להציע להסיר.
ארבל אסטרחן: "(א) הצעת הוועדה לכנסת להסיר הצעת חוק מסדר היום כאמור בסעיף ..., תוצג מפי יושב-ראש הוועדה או מפי חבר הוועדה שנתמנה לכך על ידיו, או, בהעדר היושב-ראש, מפי חבר הוועדה שנתמנה לכך על ידיה".
ארבל אסטרחן: מי רשאי להשיב?
ארבל אסטרחן: "(ב) אלה רשאים להשיב: (1) היתה ההצעה הצעת חוק פרטית או מורכבת ממספר הצעות חוק פרטיות - אחד מיוזמי הצעת החוק, כפי שייקבע על ידם; (2) היתה ההצעה הצעת חוק ממשלתית - נציג הממשלה המדבר בשמה, כאמור בסעיף ..." - לא כל שר.
ארבל אסטרחן: "(ג) החליטה הכנסת לדחות את הצעת הוועדה כאמור בסעיף קטן (א), תונח הצעת החוק על שולחן הכנסת על-ידי יושב-ראש הכנסת לקריאה שנייה, בשבוע שלאחר השבוע שבו התקבלה ההחלטה" - השאלה היא תמיד באיזה נוסח.
ארבל אסטרחן: הוועדה לא רוצה את החוק, היא מציעה להסיר.
ארבל אסטרחן: המליאה לא קיבלה את זה.
ארבל אסטרחן: אז מה יונח?
ארבל אסטרחן: הוחלט שזה יהיה - "בנוסח שהתקבל בקריאה הראשונה או בנוסח אחר שתכין הוועדה ובצירוף הסתייגויות, אלא אם כן החליטה ועדת הכנסת על מועד אחר".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: נותנים לוועדה להכין את זה תוך שבוע, או שהיא הולכת לוועדת הכנסת לבקש מועד אחר.
ארבל אסטרחן: הוועדה הולכת לוועדת הכנסת ואומרת: לא רצינו את זה, המליאה מכריחה אותנו להכין את הצעת החוק, תנו לנו עכשיו חודש להכין את זה כמו שצריך.
ארבל אסטרחן: סעיף 181 (124 הקיים): "הוועדה שדנה בהצעת החוק" - היום כתוב "הוועדה הנוגעת בדבר" - רשאית לחדש את דיוניה בהצעה גם לאחר שהונחה על שולחן הכנסת, וכל עוד לא התחילה הקריאה השנייה".
ארבל אסטרחן: "(ב) החליטה הוועדה לעשות כן, יודיע יושב-ראש הוועדה ליושב-ראש הכנסת על כך, ויושב-ראש הכנסת יודיע זאת לכנסת; הקריאה השנייה תידחה על שהצעת החוק תחזור ותונח על שולחן הכנסת".
ארבל אסטרחן: סעיף 183 (125 הקיים): "(א) הקריאה השנייה תיערך למחרת ההנחה על שולחן הכנסת או באחת הישיבות שלאחר מכן, זולת אם החליטה ועדת הכנסת להתיר את הקריאה ביום ההנחה".
ארבל אסטרחן: זה הפטור מחובת הנחה.
ארבל אסטרחן: בסעיף (ב) יש הבהרה, למרות שזה קיים גם היום, מה זה למחרת ההנחה.
ארבל אסטרחן: זה או ההנחה הראשונה או הנחה מחדש.
ארבל אסטרחן: כשמניחים מחדש הצעת חוק, שוב צריך לחכות יום כי זה יכול להיות מונח בנוסח אחר.
ארבל אסטרחן: סעיף 184 (126 הקיים): "(א) הקריאה השנייה תחל בדברי הסבר מפי יושב-ראש הוועדה" - היום כתוב "בהרצאה מטעם הוועדה" - "או מפי חבר הוועדה שנתמנה לכך על ידיו, או בהעדר היושב-ראש, מפי חבר הוועדה שנתמנה לכך על ידיה, ויראו את הדברים כהצעה לקבל את הצעת החוק בקריאה השנייה".
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם בקריאה ראשונה וגם בהבאת הדברים על-ידי יושב-ראש הוועדה אין מגבלת זמן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם רוצים להשאיר את זה כך או לתחום בזמן.
ארבל אסטרחן: אם מציעים חוק רחב, הוא צריך שעתיים לדבר על זה.
רשף חן: לא צריכה להיות מגבלת זמן.
רשף חן: הסיכוי שיושבי-ראש ועדה יעשו פיליבסטר הוא לא גדול.
ארבל אסטרחן: "ב) הישוב ראש יעמיד להצבעה את סעיפי החוק אחד אחד; היו סעיפים רצופים שלא נרשמו להם הסתייגויות, יעמידם הישוב ראש להצבעה במרוכז, זולת אם דרש אחד מחברי הכנסת להצביע בנפרד על כל אחד מהם או על אחד מהם".
ארבל אסטרחן: "(ג) נרשמה הסתייגות לסעיף מסוים, יקבל המסתייג רשות דיבור לחמש דקות לצורך הנמקת ההסתייגות; הגישו מספר חברי כנסת הסתייגות זהה, רשאי כל אחד מהם לנמק את הסתייגותו".
ארבל אסטרחן: ועדת לוי עסקה בשאלה מה קורה אם יש למסתייג כמה הסתייגויות, האם הוא יוכל לדבר עכשיו חמש דקות כפול מספר ההסתייגויות או שהוא יוגבל בזמן.
ארבל אסטרחן: הם הציעו כמה גרסאות.
ארבל אסטרחן: גרסה א': "נרשמה הסתייגות, יוקצו למסתייג שלוש דקות להנמקת ההסתייגות, אך לא יותר מאשר שבע דקות למסתייג שיש לו מספר הסתייגויות לסעיף אחד".
ארבל אסטרחן: גרסה ב': "נרשמה הסתייגות, יוקצו למסתייג שלוש דקות להנמקת ההסתייגות, אך לא יותר מאשר עשרים דקות להנמקת כל הסתייגויותיו לחוק".
ארבל אסטרחן: גרסה ג': "נרשמה הסתייגות, יוקצו למסתייג שלוש דקות להנמקת ההסתייגות, אך לא יותר מאשר שעתיים להנמקת כל הסתייגויותיו של חבר הוועדה לחוק, ועשר דקות להנמקת כל הסתייגויותיו של מי שאינו חבר הוועדה לחוק".
רשף חן: נראה מאוד הגיוני שצריך לתחום את זה.
רשף חן: השאלה בכמה זמן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בעבר היו לוקחים סעיף, מנמקים את ההסתייגויות ומצביעים עליו, עוברים לסעיף הבא, מנמקים את ההסתייגויות ומצביעים עליו, וזאת רוח הכתיבה כאן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היום אומרים לחבר הכנסת: נמק בבת אחת את כל ההסתייגויות שלך, ומצביעים על הסעיפים ברצף.
ארבל אסטרחן: מה שאתה אומר מופיע בסעיף (ה): "היושב-ראש רשאי, בהסכמת המסתייגים הנוכחים, לרכז את הנמקת ההסתייגויות למספר סעיפים בבת אחת".
ארבל אסטרחן: יוצאים מתוך הנחה שמסתייגים לסעיף ומצביעים עליו.
רשף חן: את סעיף (ג) הייתי עושה כך: "רשאי היושב-ראש להגביל את זמן הדיבור הכולל של המסתייג, ולא יותר מאשר חמש דקות לכל סעיף בחוק", כאשר הכוונה היא לסעיף ראשי.
רשף חן: הרעיון הוא שזה נותן גמישות בהתאם לאורך החוק.
רשף חן: זה לא שרירותי לגמרי, אלא בחוק קצר תדבר מעט, בחוק ארוך תדבר יותר.
ארבל אסטרחן: אתה יוצא מתוך הנחה שהוא יכול להגיש כמה הסתייגויות לסעיף.
ארבל אסטרחן: לפי ההצעה שלך, עדיין אתה נותן פה הרבה זמן.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בסך הכל כאשר עולה מסתייג, הוא מדבר גם על הסעיף הספציפי אבל בינתיים הוא מדבר גם על החוק כולו.
סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב שנכון יותר זה לתחום את סך הכל הזמן שעומד לרשות המסתייג כאשר הוא מגיש מסות של הסתייגויות, פרט לחוק ההסדרים בתקציב שאז עושים הסדר מיוחד.
רשף חן: אפשר להשאיר את זה לשיקול הדעת של היושב-ראש.
רשף חן: אפשר לתחום את הזמן, אבל איזשהו מינימום הוא חייב לקבל.
רשף חן: אני מציע לתחום את הזמן בחמש-עשרה דקות.